Справа № 522/3362/19
Провадження № 1-кп/522/765/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі

Судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003080 від 01.12.2015 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, із середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця призваного у зв`язку із мобілізацією навідника 1 відділення 2 взводу 1 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

19.03.2015 року ОСОБА_5 призвано на військову службу по частковій мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та 30.03.2015 наказом командира №90 військової частини польова пошта НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника 1 відділення 2 взводу 1 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 30.03.2015 тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника),на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

06 серпня 2015 року солдата ОСОБА_5 направлено до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, що дислокується за адресою: м. Одеса, вул. Приговська, 2, для проходження медичного обстеження.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за частковою мобілізацією та проходячи військову службу на посаді навідника 1 відділення 2 взводу 1 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «солдата», усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 07 серпня 2015 року, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, що дислокується за адресою: м. Одеса, вул. Приговська, 2, та ухилявся від проходження військової служби до 20 лютого 2019 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

20.02.2019 ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, заявив про себе та вчинений ним злочин.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані:

- за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

10 лютого 2020 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, сприяти виявленню та припиненню інших відомих подібних кримінальних правопорушень. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Крім того, згідно умов даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та підтримав вищезазначену угоду. При цьому пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Згідно вимог ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Дослідивши угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , суд переконавшись що, укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого ОСОБА_5 , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, встановивши правильне розуміння обвинуваченою змісту та наслідків укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. А також перевіривши її на відповідність вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України та закону, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 407 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, очевидна неможливість визнання взятих на себе умов угоди відсутня, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим, суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Керуючись ст.ст. 468-470, 472, 474, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, укладену 10.02.2020 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0003080 від 01.12.2015 року затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя місцевого Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

10.02.2020