У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 р. Слідчий суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області про арешт майна у кримінальному провадженню № 0000299, -

Встановив:

24.04.2020 року до суду надійшло клопотання слідчого Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000299 від 23.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.04.2020 клопотання слідчого про накладення арешту на майно, повернуто прокурору для усунення недоліків.

29.04.2020 на адресу суду через поштове відправлення надійшло клопотання про арешт майна після усунення недоліків.

В клопотанні зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що 23.04.2020 року було виявлено факт незаконного вилову риби ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_6 на човні з написом «КРИМ-М» з відсутнім бортовим номером, на водоймі річки Ворскла, в межах РЛП «Нижньоворсклянський» Кобеляцького району Полтавської області.

Відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000299, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Під час огляду було виявлено та вилучено човен з написом «КРИМ-М» з відсутнім бортовим номером, двигун ЯМАХА-5кс, сітку довжиною 100 м, висотою 2 м, вічко сіткового полотна 70х70 мм.

З метою збереження речових доказів, а також необхідністю проведення ряду судових експертиз прохає накласти арешт на вищевказане майно.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні клопотання підтримав та прохав його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти арешту майна, однак прохав передати йому двигун на зберігання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000299 23.04.2020 поблизу с. Кишіньки Кобеляцького району Полтавської області було затримано ОСОБА_3 , який спільно з ОСОБА_6 , на човні з написом «КРИМ-М» з відсутнім бортовим номером здійснювали незаконне зайняття рибним промислом за допомогою заборонених знарядь лову, а саме лісової сітки довжиною 100 м, висотою 2 м, вічко сіткового полотна 70х70 мм, яка знаходилася у човні, з рибою, яка була добута у незаконний спосіб. Правова кваліфікація - ч. 1 ст. 249 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події було виявлено та вилучено човен з написом «КРИМ-М» з відсутнім бортовим номером, двигун ЯМАХА 5 кс, лісову сітку довжиною 100 м, висотою 2 м, вічко сіткового полотна 70х70 мм.

Постановою про визнання речовими доказами від 23.04.2020 року вищевказане вилучене майно визнане речовими доказами.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене в ході огляду 23.04.2020 майно набуло статусу тимчасово вилученого майна та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вищевказане вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному правопорушенні та підлягатиме дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Слідчий суддя, керуючись ст.ст. 317, 372, 376 КПК України, -

Постановив:

Клопотання слідчого Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 задовольнити.

Накласти арешт на: 1) човен з написом «КРИМ-М» з відсутнім бортовим номером та передати його на відповідальне зберігання інспектору служби охорони РЛП «Нижньоврсклянський» ОСОБА_7 ; 2)двигун ЯМАХА-5 кс, який належить ОСОБА_3 передати ОСОБА_3 на відповідальне зберігання; 3) лісову сітку довжиною 100 м, висотою 2 м, вічко сіткового полотна 70х70 мм та залишити її на збереження в Кобеляцькому ВП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді, протягом п`яти днів, з дня її оголошення, може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя