Справа № 509/5215/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження №0002324 від 14.09.2015 року з обвинувальним актом за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новокарбівка Любашівського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.119 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2015 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , в ході сварки з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виникла на ґрунті особистих неприязнених стосунків, проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у виді настання смерті потерпілого ОСОБА_6 , хоча повинен був й міг їх передбачити, умисно штовхнув ОСОБА_6 руками в область грудної клітини, внаслідок чого потерпілий упав, ударившись об стіл з послідуючим падінням та ударом об підлогу, отримавши тяжкі тілесні ушкодження у виді черепно-мозкової травмою у формі гематоми правої орбіти, синця в завушній ділянці праворуч, крововиливу в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні лобно-тім`яної ділянки праворуч, крововиливу під тверду мозкову оболонку правої півкулі головного мозку та лобно-тім`яної ділянки, що призвели до настання смерті ОСОБА_6 о 18 годині 45 хвилин 15.09.2015 року в реанімаційному відділенні Овідіопольської центральної районної лікарні Одеської області.

Згідно висновку експерта №308 від 05.10.2015 року судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_6 , усі ушкодження в області голови є єдиним комплексом закритої черепно-мозкової травми та, згідно п.2.1.3. «г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Своїми необережними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ст.119 ч.1 КК України вбивство через необережність.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю і у скоєному ним злочині щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються. Просить застосувати до нього дію Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити від покарання.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_5 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.119 ч.1 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.119 ч.1 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_5 підлягає в межах санкції ст.119 ч.1 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєний злочин відноситься до категорії необережних злочинів середньої тяжкості.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- раніше обвинувачений ОСОБА_5 один раз був засуджений, але в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

наявність обставини, що пом`якшує покарання:

- щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

Відповідно до пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судовим розглядом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 на час скоєння злочину мав на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та не позбавлений відносно нього батьківських прав, обмежень, передбачених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та Законом України «Про застосування амністії» судом не встановлено, обвинуваченим суду надана згода на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», а відтак суд приходить до висновку про необхідність звільнення останнього від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді домашнього арешту.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.119 ч.1 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання, як особу, не позбавлену батьківських прав, який на день набрання чинності цим Законом має неповнолітню дитину, якої не виповнилося 18 років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1