Справа № 178/304/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2020 року слідчий суддя Криничанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області до суду внесено клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 05.03.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Постановою слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській від 05.03.2020 року: автомобіль марки «ИЖ-2715.01» д/з НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 18.06.1997 року, що належить ОСОБА_2 , а також розпиляні стовбури дерев породи «Акація», маса яких становить 910 кг. визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

З метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на: автомобіль марки «ИЖ-2715.01» д/з НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 18.06.1997 року, що належить ОСОБА_2 , а також розпиляні стовбури дерев породи «Акація», маса яких становить 910 кг.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчим не наведено достатніх підстав, що обґрунтовують необхідність арешту вищезазначене майно з забороною власнику користування ним, а очевидна істотна причина для утримання цього майна державою відсутня.

При постановленні ухвали слідчий суддя враховує вимоги ч.4 ст.173 КПК України, застосовує такий спосіб арешту, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном, можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне задовольнити клопотання частково та накласти арешт на майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження, в іншій частині клопотання слідчого відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження наступним майном, а саме: автомобіль марки «ИЖ-2715.01» д/з НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 18.06.1997 року, що належить ОСОБА_2 .

Накласти арешт на майно, шляхом позбавлення права на відчуження, користування та розпорядження наступним майном, а саме: розпиляні стовбури дерев породи «Акація», маса яких становить 910 кг.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1