Провадження № 11-сс/811/123/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2020 р.,

в с т а н о в и л а :
Оскаржуваною ухвалою накладено арешт на вилучене під час проведення 23 січня 2020 р. обшуку транспортного засобу ТOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , майно, а саме: довіреність від 06.03.2018 р. від ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , серії ННА №767247, на право користування автомобілем ТOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; довіреність від 31.07.2014 р. від ОСОБА_11 на ОСОБА_10 , серії НАВ №610218, на автомобіль Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; слоти від сім-карток № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; картку поповнення рахунку оператора PLAY від 26.12.2019 р.; опломбовану металеву запчастину серії № ПД-1-3-27-УХЛ2.1 №42633, 1988 р.в.; металеву запчастину сіро-коричневого кольору серії ТКС-101ДОДБ №60001186; металеву запчастину сірого кольору серії 2РМ14КПН4Г18І; транспортний засіб ТOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , №кузова згідно з техпаспортом НОМЕР_5 , 2016 р.в., зареєстрований на ОСОБА_9 ; ключ до цього автомобіля; техпаспорт серії № НОМЕР_6 , заборонивши ОСОБА_10 та ОСОБА_9 їх відчуження, розпорядження та користування ними.
На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30.01.2020 р. та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене майно під час обшуку у транспортному засобі «ТOYOTA RAV-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_8 покликається на такі доводи: в клопотанні слідчого не вказано, на підставі яких відомостей опломбовану металеву запчастину серії № ПД-1-3-27-УХЛ2.1 № 42633.; металеву запчастину сіро-коричневого кольору серії ТКС-101ДОДБ № 60001186; металеву запчастину сірого кольору серії 2РМ14КПН4Г18І віднесено до переліку майна військового призначення; в клопотанні не зазначено, яке відношення до кримінального провадження мають слоти від сім-карток № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; відповідно до положень ч.2 ст.64-2 КПК України лише прокурор може звертатися з клопотанням про арешт майна, яке належить третій особі; жодними обставинами не встановлено, що вказаний транспортний засіб чи інші вилучені речі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; в клопотанні не обґрунтовано підставу та мету такого арешту; власник транспортного засобу ОСОБА_9 немає жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні; вилучене майно не може бути доказом злочину та не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України; органом досудового розслідування не призначено жодної експертизи з моменту вилучення майна, що свідчить про безпідставність твердження про те, що накладення арешту зумовлюється необхідністю проведення експертиз.
Заслухавши доповідача, доводи адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги із зауваженнями щодо безпідставності накладення арешту на вилучене в ході обшуку транспортного засобу майно, яке є власністю ОСОБА_9 та не має відношення до кримінального провадження, заперечення прокурора проти аргументів адвоката і його обґрунтування необхідності застосування арешту вилученого майна для потреб збереження речових доказів у справі, вивчивши наявні матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000850 від 23 серпня 2019 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України, по факту налагодження військовослужбовцями в групі з цивільними особами злочинної схеми систематичного викрадення та реалізації комплектуючих частин до військової бронетехніки (а.с.5).

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2020 р. надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу ТOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_9 з метою відшукання та вилучення викраденого військового майна (танкові приціли, перископічні пристрої, гусеничні стрічки, рем-комплекти до танків, бронетранспортерів, бойових машин піхоти, прилади радіаційної та хімічної розвідки ГО-27 з джерелом радіоактивного випромінювання і інші предмети військового призначення), а також вилучення цього транспортного засобу як такого, що містить ознаки засобу скоєння злочину (а.с.13).

На виконання вказаної ухвали слідчим третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_12 за участі співробітників Управління Служби безпеки України у Львівській області, прокурора, ОСОБА_9 та понятих було проведено обшук вищевказаного транспортного засобу у період з 10.25 год. до 10.50 год. 23 січня 2020 р. (а.с.14-16). Згідно протоколу цієї слідчої дії за результатами її проведення було вилучено документи (довіреності на право користування і розпорядження транспортними засобами), металеві запчастини, слоти сім-карток та картку поповнення рахунку мобільного оператора, а також автомобіль ТOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_9 .

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 , який був безпосереднім учасником проведення обшуку, пояснив, що при реалізації негласних слідчих (розшукових) заходів у кримінальному провадженні №0000850, дозвіл на проведення яких було надано у встановленому процесуальним законом порядку, з`ясовано, що викрадені військові вироби громадянин ОСОБА_10 доставляє на автомобілях, зокрема й ТOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_9 . У зв`язку з цим слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку у вказаному транспортному засобі. Усі відшукані в ході обшуку речі, як і сам автомобіль, вилучені у передбаченому порядку в присутності понятих і власника автомобіля ОСОБА_9 , яка претензій за результатами проведеної слідчої дії не заявляла. В подальшому постановою слідчого від 24 січня 2020 р. усе вилучене майно визнано речовими доказами у справі. 17 лютого 2020 р. винесено постанову про проведення експертизи, для вирішення питань якої ухвалено вилучений транспортний засіб ТOYOTA RAV-4 надати експерту для проведення дослідження. Що стосується вилучених металевих запчастин, то оперативним працівникам надано доручення провести їх огляди з метою виявлення на них інвентаризаційних номерів, потертостей і слідів мастил. Відповідно, мета накладення арешту як на автомобіль, так і інші вилучені при обшуку речі, полягає у необхідності збереження їх як речових доказів для потреб проведення необхідних експертиз і подальших слідчих дій.

Вказані прокурором обставини вилучення при обшуку майна представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 не заперечив. За таких обставин колегія суддів вважає, що їх вилучення проведено у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства.

Що стосується наполягань адвоката на тому, що ОСОБА_9 не має статусу підозрюваної чи обвинуваченої у кримінальному провадженні, відповідно арешт на її майно накладатися не може, то такі доводи не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства.

Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку згідно із положеннями ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

Отже, правових обмежень щодо арешту майна будь-якої фізичної особи, незалежно від того, який вона процесуальний статус має чи не має такого, КПК України не містить. Важливо, щоб мета накладення арешту відповідала завданням кримінального провадження.

А тому, врахуванню підлягають положення п.1 ч.2 ст.170 КПК України, згідно якої арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Наявними матеріалами справи встановлено достатньо підстав вважати, що вилучене при проведенні 23 січня 2020 р. обшуку майно є доказами у справі, може містити сліди вчинення злочину, для виявлення яких необхідне проведення відповідних експертиз та подальших слідчих дій, отже, для збереження такого майна необхідне вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у формі арешту майна речових доказів у справі.

За таких обставин оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а прийняте рішення про арешт майна з необхідною повнотою мотивоване встановленими фактичними обставинами справи.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2020 р. про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000850 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4