В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000115 від 12.11.2019 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, колишній військовослужбовець військової служби за контрактом, командир відділення взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , працює: ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат», машиніст підземного електровозу, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 06.12.2019 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»: - від 17.03.2014 року №303/2014, затвердженого

Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII; - від 06.05.2014 року № 454/2014, затвердженого

Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII; - від 21.07.2014 року № 607/2014, затвердженого

Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII; - від 14.01.2015 року № 15/2015, затвердженого

Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII, з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З 18.03.2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Рішення про демобілізацію до теперішнього часу не приймалося.

29.05.2017 солдат ОСОБА_5 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі військової частини польова пошта НОМЕР_2 на 3 роки та зарахований відповідно до наказу командира вказаної військової частини до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта підготовки військовослужбовців військової служби за контрактом та зарахований на навчання в навчальні механізованої роти та спеціальні курси по підготовці військовослужбовців військової служби за контрактом.

04.04.2018 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №78 старший солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону.

02.03.2019 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №78 старший солдат ОСОБА_5 призначений на посаду командира відділення взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону.

Під час проходження військової служби старший солдат

ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, старший солдат ОСОБА_5 повинен був прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 о 08 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший солдат ОСОБА_5 01.05.2019 о 08 год. 00 хв., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби до 13.11.2019 включно.

14.11.2019, усвідомивши протиправність та помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_3 , та продовжив проходження військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 19 грудня 2019 року, яку просили затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 19 грудня 2019 року, укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні - з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та пояснив про причини скоєння злочину.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч. 4 ст. 407 КК України, погоджену сторонами угоди.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 373-376, 394, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 19 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000115 від 12.11.2019 року затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: ОСОБА_1