ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1126/20 Справа № 175/1883/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності,

за участю:

секретаря - ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , засудженого за ч. 1 ст. 367 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, ОСОБА_5 вже набув статус засудженого, оскільки вирок щодо нього набрав законної сили та підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності відсутні. Також, суд дійшов висновку, що посилання ОСОБА_5 , як на підставу для задоволення його вимог про звільнення від відбування покарання на ст.ст. 537-539 КПК України, є необґрунтованими та вмотивованими і не заслуговують на увагу суду.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою звільнити його від кримінальної відповідальності за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вимоги скарги засуджений ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року залишено без змін. Разом із цим, з окремої думки судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_9 слідує, що при винесенні ухвали колегією суддів, необхідно було вирішити питання про звільнення обвинуваченого на підставі ст.49 КК України від призначеного покарання, у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності. ОСОБА_5 вважає, що відмовляючи в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд безпідставно послався на ст.ст.537-539 КПК України і не керувався вимогами ст.ст. 49,74 КК України та ст.ст. 284, 285 КПК України. Окрім того, вказує, що він в судових дебатах та в останньому слові при розгляді апеляційної скарги на вирок просив ухвалити виправдувальний вирок і не міг одночасно клопотати про звільнення його від кримінальної відповідальності з вказаних підстав. При цьому звертає увагу, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв"язку з закінченням строків давності із закриття провадження у справі під час підготовчого судового засідання; розгляду справи по суті в загальному порядку; в суді апеляційної інстанції або касаційної інстанції, керуючись статтями 12, 49 КК України, у порядку, визначеному ст.ст. 284-288 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого виновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

В статті 537 КПК України наведено перелік питаннь, які вирішуються судом під час виконання вироків та порядок вирішення цих питань, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався належним чином.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_5 за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України та призначено покарання у виді штрафу 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 8 500,00 грн., з позбавленням права роботи в правоохоронних органах, а також займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки.

18 грудня 2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду цей вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін, та він, у відповідності до ст. 532 КПК України, набрав законної сили.

Засуджений ОСОБА_5 20 січня 2020 року звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки, зокрема, три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення.

Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з вироку ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, в період з 01 червня 2016 року по 11 листопада 2016 року, який, у відповідності до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

З матеріалів провадження слідує, що право на застосування положень ст. 49 КК України у ОСОБА_5 виникло під час апеляційного розгляду провадження, однак цим правом він не скористався, оскільки у суді апеляційної інстанції такого клопотання не заявляв, тобто згоди обвинуваченого на таке звільнення не було, про що йдеться й в апеляційній скарзі засудженого.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було прийнято правильне рішення про відмову у задоволенні вказаного клопотання, оскільки вирок щодо ОСОБА_5 набрав законної сили, та він набував процесуального статусу засудженої особи, й звільненню від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, на стадії виконання вироку не підлягає.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції проаналізував норми національного законодавства, дослідив матеріали кримінального провадження та клопотання засудженого, врахував та ретельно перевірив всі обставини, які мають значення для прийняття правильного судового рішення.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання засудженого про можливість вирішення цього питання під час виконання вироку, згідно з положеннями ст.ст. 537-539 КПК України, є необґрунтованими та невмотивованими і не заслуговують на увагу суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, за доводами апеляційної скарги, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , засудженого за ч. 1 ст. 367 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4