Справа № 306/2780/18
Провадження № 1-кп/306/51/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м.Свалява Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сваляві кримінальне провадження №0000481 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, не одруженої, українки, громадянки України, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.309; ч.2 ст.310 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що у кінці березня 2018 року, точні дата та час не встановлені, ОСОБА_5 , посягаючи на суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, ігноруючи вимоги Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" № 61/95-ВР від 15 лютого 1995 року, достовірно знаючи, що операції з наркотичними засобами є незаконними, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою особистого вживання, без мети збуту, висадила на своїй присадибній ділянці (біля будинку, в якому проживає) в АДРЕСА_1 , наявне у неї насіння коноплі та з метою вирощування коноплі, здійснювала догляд за саджанцями, зрошуючи водою та прополюючи бур`ян, до 14.09.2018, тобто, до моменту проведення обшуку працівниками Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області. Під час проведення за місцем проживання обвинуваченої санкціонованого слідчим суддею обшуку у останньої було виявлено та вилучено 66 ( шістдесят шість ) рослин коноплі.
Крім того, встановлено, що у червні 2018 року, точні дата та час не встановлені, ОСОБА_5 , знаходячись на земельній ділянці, позаду будинку, в якому проживає, а АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, без мети збуту, з метою подальшого зберігання та особистого вживання, зірвала з вирощених нею на присадибній ділянці за місцем свого проживання рослин коноплі частину стебел з листям і цвітом та висушила, придбавши таким чином наркотичний засіб канабіс. Продовжуючи своє злочинне діяння, виготовлений таким чином наркотичний засіб канабіс, загальною вагою 4072,8363 г, яка, відповідно до постанови МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року є особливо великим розміром, ОСОБА_5 перенесла до житлових кімнат свого будинку та зберігала у своєму житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до 14.09.2018 моменту виявлення та вилучення його працівниками Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області в ході проведення 14.09.2019 року санкціонованого ухвалою слідчого судді обшуку.
Такими умисними діями обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.2. ст. 310 КК України, а саме: незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин (66 рослин), та ч.3 ст.309 КК України, тобто, незаконне придбання, зберігання в особливо великих розмірах наркотичних засобів (канабісу) без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України.
Таких висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, з урахуванням показань обвинуваченої, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожен доказ, наданий суду, з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Зокрема, допитана у порядку ст. 351 КПК України обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень (злочинів) визнала повністю, не заперечувала жодної із обставин, які встановлені в ході досудового розслідування та показала суду, що, дійсно, на земельній ділянці, прилеглій до будинку, в якому вона проживає, за адресою АДРЕСА_1 , вона весною 2018 року висадила та вирощувала зерна коноплі, які придбала через мережу Інтернет. Зазначила, що придбала десять насінин, розсадила їх спочатку в горщики, а потім висадила на городі, доглядала рослини, підливала, вони розсіялись і їх стало багато. Крім того, показала, що усвідомлювала, що це є наркотичною рослиною, що заборонено її вирощувати, однак, з вирощених рослин збирала листя та цвіт, висушувала, подрібнювала для власного споживання, для зняття болю в спині та головного болю. Зазначила, що вечорами викурювала суху подрібнену речовину з вирощеної коноплі, підтвердила, що лише для власного вживання зберігала висушену коноплю (канабіс), нікого не пригощала, та ні кому не пропонувала придбати.
Зауважила, що мети збуту наркотичного засобу не мала, так як вирощувала її для власного вживання, зокрема, для покращення самопочуття, зняття больових відчуттів, оскільки замовляла насіння коноплі, яка використовується в медицині. Проте, зауважила, що в ході обшуку, всі рослини, в кількості 66 штук, були вилучені працівниками поліції в її присутності при обшуку.
Обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, просила її суворо не карати та врахувати, що з того часу і до тепер вона аналогічних діянь не вчиняла, не вирощувала та не зберігала наркотичних речовин, та не вживає таких речовин на даний час.
Такі показання обвинуваченої суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення, та достовірність і недостовірність, можливість/неможливість використання інших доказів, враховуючи, що відсутні сумніви, що такі отримані у порядку, встановленому КПК України, щодо показань в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності, або ж відсутності у обвинуваченої умислу щодо способу вчинення кримінального правопорушення (злочину) та наслідків, що настали, суд вважає за необхідне надати їм оцінку після аналізу усіх інших доказів у провадженні у їх сукупності.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, обвинувачена погодилася з недоцільністю дослідження усіх зібраних стороною обвинувачення доказів, так як повністю згодна з обставинами, встановленими в ході досудового розслідування, які відображені у обвинувальному акті та кваліфікацією її дій за ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 309 КК України.
Захисник погодилася з недоцільністю дослідження усіх доказів, оскільки її підзахисна повністю визнає вину, не оспорює фактичні обставини встановлені досудовим розслідуванням, погоджується з кваліфікацією діяння. Однак, просить виключити з формулювання обвинувачення за ч. 3 ст. 309 КК України вказівку на кваліфікуючу ознаку "будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України", оскільки, на її думку, така кваліфікуюча ознака може бути наявна лише при наявності обвинувального вироку суду, яким особу засуджено за відповідний злочин.
При призначенні покарання просить врахувати поведінку обвинуваченої після пред`явлення обвинувачення, зокрема, що вона вже стала на шлях виправлення, нових злочинів не вчиняла, наркотичні засоби не вживає, та вважає, що до обвинуваченої, при призначенні покарання можливо застосувати ст.ст. 75, 76 КК України та встановити іспитовий строк.
Суд враховує, що обвинувачена надала в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю відповідають викладеним фактичним обставинам вчинених нею кримінальних правопорушень, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею їх змісту, добровільності та істинності її позиції із даного питання.
Тому суд, переконавшись, що обвинувачена правильно розуміє зміст обставин цього кримінального провадження, не оспорює правову кваліфікацію своїх дій, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності її позицій, та, враховуючи, що учасники судового провадження не заперечили щодо встановлених фактичних обставин, вважає можливим провести розгляд справи на підставі ч. 3 ст.349 КПК України. З'ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин справи, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченої та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України
Зокрема, у порядку ст. 358 КПК України суд дослідив висновки експертів.
Так, відповідно до висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ № 6/521 від 09.10.2018 року з фототаблицями до нього вилучена у обвинуваченої подрібнена та грубо подрібнена речовина зеленого кольору рослинного походження є канабісом загальною вагою 4072,8363 гр. ( а.с. 36-52) .
Суд оцінює, що вилучений за місцем проживання ОСОБА_5 наркотичний засіб - канабіс (в перерахунку на суху величину) становить 4072,8363 г - що є більше, ніж 2500 г, тому відповідно до постанови МОЗ України № 188 від 01.08.2000 в сукупності становить особливо великі розміри.
Відповідно до даних висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ № 6/520 від 08.10.2018 року з фототаблицями до нього вилучені у обвинуваченої ОСОБА_5 66 ( шістдесят шість) стебел рослин з листями, є рослинами коноплі, які містять наркотичні засоби ( а.с. 78-96).
Суд оцінює, що показання обвинуваченої ОСОБА_5 та дослідженні документи, в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності її вини у вчинені кримінальних правопорушеннь (злочинів), передбачених ч.3 ст. 309; ч.2 ст.310 КК України, у суду не має.
Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим згідно із нормою ст. 94 КПК України, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 310, ч. 3 ст. 309 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом, і, у свою чергу, визнаних обвинуваченою.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_5 , суд виходить, зокрема, із роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26.04.2002 року.
Зокрема, незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним придбанням розуміється також збирання залишків наркотиковмісних рослин на пожнивних земельних площах після зняття з них охорони, на земельних ділянках громадян, а також збирання таких дикорослих рослин чи їх частин на пустирях. Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості. Крім того, суд зважає на те, що посів коноплі - це дії, спрямовані на висів насіння рослин або розсади без належного дозволу на будь - яких земельних ділянках, як спеціально підготовлених, так і порожніх. Способи і засоби посіву, а також його місце (присадибні ділянки, поля господарств, пустирі) значення для кваліфікації не мають. Вирощування коноплі - це догляд за посівами та сходами з метою доведення їх до стадії дозрівання. При цьому, для наявності вказаного діяння не має значення, посадив ці рослини сам винний чи чи висіяні вони будь - ким іншим або є дикорослими. Але фізичні особи, які є власниками або користувачами земельних ділянок, на яких ростуть ці рослини, зобов`язані їх знищити, а отже, посів і вирощування конопель без належного дозволу, зокрема, всупереч положенням постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом" № 589 від 03 червня 2009 року, у будь - якому випадку буде незаконним.
Як наслідок, з огляду на наведене вище, у ракурсі установлених судом фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчинених діянь конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, з врахуванням обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні злочинів за ч.2 ст. 310, та ч. 3 ст. 309 КК України, оскільки вона незаконно посіяла та незаконно вирощувала рослини коноплі в кількості п`ятдесят і більше рослин (а саме, 66 рослин), а також незаконно придбала та зберігала наркотичні засоби (канабіс) в особливо великих розмірах (4072,8363 г, що є більше від 2500 г), без мети збуту, як особа, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України.
Твердження захисника про безпідставність вказівки на кваліфікуючу ознаку "будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК УКраїни" суд відхиляє, оскільки для такої кваліфікації не передбачено обов`язкової наявності обвинувального вироку про засудження особи за такий злочин.
При цьому суд, керується правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 750/7087/15-к) від 04 квітня 2019 року, щодо застосування норм права, згідно з яким для кваліфікації дій особи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України, за кваліфікуючою ознакою «вчинення собою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК України» з урахуванням положень ст. 33 КК України не є обов`язковою наявність факту засудження особи (обвинувального вироку, який набрав законної сили) за однією із цих статей.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів відповідно, особливості й обставини їх вчинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків у контексті суспільної небезпечності, дані про особу обвинуваченої, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, призначає покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Так, щодо особи обвинуваченої, суд враховує характеристику обвинуваченої з місця проживання, за якою скарг на її поведінку не надходило, та яку суд розцінює, як посередню, сімейний і майновий стан, ту обставину, що вона не працевлаштована, раніше до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягалася, а також загальний стан її здоров`я.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, про що свідчила її поведінка в судовому засіданні, та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання винної, судом не встановлено.
Таким чином, покарання ОСОБА_5 слід призначити у межах санкцій ч.2 ст. 310, ч. 3 ст. 309 КК України, із застосуванням положень ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, проте, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
При цьому суд виходить із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і доходить висновку, що визначена його міра є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), як нею самою, так і іншими особами.
Саме таке визначене судом покарання у виді позбавлення волі, але із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, за таких обставин, на переконання суду, з огляду на відсутність передумов для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) і пропорційним, таким, щоб не становити надмірного тягаря для особи.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Тобто, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Водночас, суд доходить висновку, що про можливість належної соціалізації і допустиму репутацію обвинуваченої, з урахуванням її особи, свідчить характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка ОСОБА_5 після вчинення злочину та відсутність будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду дійти висновку про необхідність призначення більш суворого покарання у цьому випадку.
Окрім цього, суд, у контексті визначених законом передумов застосування ч.1ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість злочину, особу винної, у тому числі її репутацію, наявність достатньо стабільних соціальних зв`язків, а так само й інші обставини, дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства внаслідок відсутності даних про її небезпеку, принаймні на даний час, а як наслідок, і про можливість звільнення її від відбування призначеного за цим вироком покарання.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.
Строк дії запобіжного заходу, як заходу забезпечення кримінального провадження, обраний обвинуваченій закінчився 25.01.2019, в подальшому запобіжні заходи обвинуваченій не обиралися і підстав для застосування на даному етапі немає.
Долю речових доказів та процесуальних витрат слід вирішити згідно із правилами, установленими ст.ст. 100 та 124 КПК України відповідно.
Враховуючи вищевикладене, та, керуючись ст.ст. 100, 124, 126, 349, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 309 та ч.2 ст. 310 КК України і призначити їй покарання :
-за ч.2 ст. 309 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
-за ч.3 ст. 310 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертизи у розмірі 4004 ( чотири тисячі чотири) гривень 00 коп.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: суху дрібно та грубо подрібнену речовину рослинного походження, яка за зовнішніми ознаками подібна до особливо небезпечного наркотичного засобу «Марихуана» загальною масою близько 2,5 кг., яку упаковано в спеціальні пакети з написом НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ ГОЛОВНЕ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ №№ 4316341, 4519101, 4513872, 4374718, 4513870, 4519096, 4366120,4366119, 4366121; та два полімерні мішки білого кольору, скріплених биркою з підписами слідчого та понятих; один саморобний пристрій типу водний бульбулятор із залишками невідомої речовини на його стінках який було упаковано в спеціальний пакет з написом НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ ГОЛОВНЕ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ № 4513871; пристрій для куріння у вигляді люльки з гумовою трубкою, яку було упаковано в спеціальний пакет з написом НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ ГОЛОВНЕ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ №№ 4404740; насіння круглої форми загальною масою близько 500 (п`ятсот ) грам, яке за зовнішніми ознаками подібне до насіння коноплі; 66 ( шістдесят шість) стебел рослин з листями, які є рослинами коноплі, упаковані в полімерний мішок та скріплений биркою з підписами слідчого та понятих, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області знищити.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області протягом 30 (тридцяти ) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Свалявського районного суду
Закарпатської області ОСОБА_1