Справа№639/1493/20
Провадження №1-кс/639/623/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п.п. «ж», «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації,-

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває клопотання начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) у відношенні громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органами Російської Федерації.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на наявність визначених ст.584 КПК України правових підстав для застосування екстрадиційного арешту у відношенні ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ).
Особа, у відношенні якої внесено клопотання - ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) та захисник ОСОБА_5 під час судового засідання проти задоволення клопотання заперечували, просили змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, оскільки останній має постійне місце проживання на території м. Харкова, одружений, його батько народився на Україні, також на території РФ його переслідують правоохоронні органи у зв*язку з політичною позицією, щодо обстановки у Криму та на Донбасі, у зв*язку з чим ОСОБА_4 і був вимушений переїхати до України.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та оцінивши наявні докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадицій ний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Судовим розглядом встановлено, що 09.08.2019 року з Ізюмської місцевої прокуратури до прокуратури Харківської області надійшло повідомлення про затримання цього ж дня працівниками Управління Служби безпеки України в Харківській області, Харківського управління ДВБ НПУ, БПОП ГУНП в Харківській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п.п. «ж», «з» ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу Російської Федерації (вбивство за попередньою змовою групою осіб, з корисних мотивів).

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 обрана 02.07.2018 року Старооскольським міським судом Бєлгородської області Російської Федерації у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з ухиленням ОСОБА_4 від правоохоронних органів 27.06.2018 року його оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол.

Ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.08.2019 до ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.09.2019 року до ОСОБА_7 застосовано екстрадиційний арешт строком до 12 місяців, до вирішення питання про його видачу компетентним органам Російської Федерації.

На даний час ОСОБА_4 утримується під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 Генеральна прокуратура України відповідно до ст. 587 КПК України доручила прокуратурі Харківської області.

Інкриміноване ОСОБА_4 правопорушення за законодавством України є екстрадиційним і відповідає п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року.

Строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинені ним злочини відповідно до ст. 49 КК України не закінчилися.

На даний час екстрадиційна перевірка триває.

Згідно ч.10 ст.584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення. (ч. 11 ст. 584 КПК України).
Вирішуючи питання щодо наявності підстав подальшого тримання під вартою ОСОБА_4 необхідно відзначити таке.
Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації від 28.08.2019 року №81/3-909-2018 про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за п. «ж,з» ч.2 ст.105 Кримінального кодексу Російської Федерації.
Згідно зазначеного запиту на теперішній час кримінальна справа стосовно ОСОБА_4 знаходиться в провадженні слідчого управління Слідчого комітету РФ по Білгородській області в силу положень ч. 3 ст. 545 КПК України, Генеральна прокуратура України є уповноваженим центральним органом щодо розгляду запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 .
Як зазначив Європейський суд з прав людини в п. 52 Рішення у справі «Хомулло проти України» від 27.11.2014 року (заява №№ 47593/10), будь-яке позбавлення свободи згідно з другою частиною підпункту «f» пункту 1 статті 5 Конвенції буде обґрунтованим лише доти, поки триває процедура депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не застосовується з належною ретельністю, тримання під вартою за підпунктом «f» пункту 1 статті 5 Конвенції перестає бути допустимим (див. рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чагал проти Сполученого Королівства» (Chahal v. the United Kingdom), пп. 112-113, Reports of Judgments and Decisions 1996-V). Іншими словами, тривалість тримання під вартою з цією метою не повинна перевищувати обґрунтовано необхідний строк (див. вищенаведене рішення у справі «Сааді проти Сполученого Королівства» (Saadi v. the United Kingdom), п. 72 та п. 74).
Щодо відомостей про ухилення ОСОБА_4 від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень, то необхідно зазначити таке.
Згідно змісту постанови про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого, інкримінований йому запитуючою стороною злочин був скоєний 14.03.2018 року.
Даних про застосування стосовно ОСОБА_4 запитуючою стороною запобіжних заходів, в тому числі у вигляді тримання під вартою або його заміни, під час його знаходження на території Російської Федерації матеріали екстрадиційної перевірки, надані до суду, не містять.
Відсутні і відомості про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжних заходів та/або його ухилення від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності на території України.
Надані прокурором постанова про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого від 28.07.2019 року, постанова від 22.06.2018 року про оголошення його у розшук, постанова від 27.06.2018 року про оголошення у міжнародний розшук та постанова про обрання запобіжного заходу обвинуваченого від 02.07.2018 року були прийняті коли ОСОБА_4 знаходився на території України.
Зміст вказаних процесуальних рішень не містить даних про те, що ОСОБА_4 був обізнаний про його кримінальне переслідування, підставою оголошення його у розшук була відсутність даних про його місцезнаходження.
Під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (незявлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство.
При зясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобовязана зявлятись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обовязок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обовязку. Разом з тим на особу, яка вчинила злочин, законодавством не покладається обовязок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обовязку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть і з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.
Саме тому розшук підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.
Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі №5-1кс15 та підтриманий в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 р. по справі №659/2364/16, від 30.05.2019р. по справі 639/793/17, від 03.07.2019р. по справі №551/403/16, від 24.07.2019р. по справі №725/2356/16, від 19.09.2019р. по справі №350/1218/16 та ухвалі від 08.11.2019р. по справі №372/2007/19.
Як зазначалось вище, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_4 був обізнаний про його кримінальне переслідування правоохоронними органами Російської Федерації, а тому відсутні підстави для висновків, що вчиняв будь-які дії, спрямовані на ухилення від правосуддя у запитуючій стороні.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою. Екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України.
При цьому, згідно п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, Суд нагадав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).
Відповідно до ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із тримання під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Суд звертає увагу, що ст. 585 КПК України передбачено саме застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави. Вказане рішення може бути обране слідчим суддею за результатами розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), тобто інший запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою, або в порядку ч. 12 ст. 584 КПК України за скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника, за результатами перевірки підстав для звільнення особи з-під варти.
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_4 одружений з громадянкою Російської Федерації ОСОБА_8 з 2007 року. Винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Також в ході судового засідання як ОСОБА_4 та його захисником, так і прокурором підтверджений факт звернення ОСОБА_4 до ДМС України з метою отримання статусу біженця, а також факт надходження такої заяви до вказаної установи та перебування її на розгляді, з такою заявою останній вимушений був звернутися, у зв*язку з тим, що на території Російської Федерації його переслідують правоохоронні органи за політичні переконання, що підтверджується повідомленням про порушення кримінальної справи за ч.2 ст.280.1 КК РФ, «Публічні заклики до здійснення дій, направлених на порушення територіальної цілісності Російської Федерації, вчинених із використання засобів масової інформації або електронних або інформаційнотелекомунікаційних мереж (в тому числі мережі «Інтернет»)».
Вказані факти не були предметом дослідження слідчим суддею при обранні до ОСОБА_4 екстрадиційного арешту та фактично є новими обставинами, що можуть бути взяті до уваги при перевірці підстав його звільнення з-під варти.
Проаналізувавши наявні у справі докази, беручи до уваги міцність соціальних зв`язків ОСОБА_4 у м. Харкові, його постійне проживання з родиною у орендованому житлі, відсутність даних про притягнення його в України до кримінальної та адміністративної відповідальності, відсутність судового рішення (вироку) суду Російської Федерації, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, слідчий суддя на даний час вважає, що застосування до нього такого заходу забезпечення видачі особи, як екстрадиційний арешт, є надмірним обтяженням для вказаної особи, а тому обирає до нього інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання, з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відтак, клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, а запобіжний захід відносно ОСОБА_4 зміні на домашній арешт на певний період доби з негайним звільненням заарештованої особи з-під варти.
Керуючись вимогами ст. ст. 573-587, 590, 593 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_5 та особи, видача якої запитується ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою задовольнити.
Змінити ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, запобіжний захід із екстрадиційного арешту на захід, не пов`язаний із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, а саме на домашній арешт, поклавши на нього такі обов`язки:
- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 18 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. наступного дня без дозволу органу, який проводить екстрадиційну перевірку або суду;
- з`являтися за кожною вимогою до органу, який проводить екстрадиційну перевірку чи суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини повідомити про це посадову особу чи орган, що здійснив виклик;
- повідомляти вищезазначені органи про зміну місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання відповідному державному органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Сидоренка ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Роз`яснити ОСОБА_4 що у разі порушення умов обраного запобіжного заходу слідчий суддя за клопотанням прокурора має право постановити ухвалу про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено та оголошено о 16 год. 00 хв. 06 травня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1