ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3521/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1376/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 квітня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.12.2019 року про відмову в задоволенні клопотання захисника, адвоката ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання за хворобою ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Захисник, адвокат ОСОБА_8 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з клопотанням про звільнення від відбування покарання за тяжкою хворобою ОСОБА_7 на підставі ст.84 КК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника, адвоката ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання за хворобою ОСОБА_7 .
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що наявні у ОСОБА_7 захворювання не підпадають під «Перелік Захворювань, які є підставою для представлення засуджених до звільнення від подальшого відбування покарання (затвердженого наказом Міністерства юстиції та Міністерством охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року та наказом «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів №1517/5/503 від 10.05.2017 року).
Не погодившись з рішенням районного суду захисник, адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 грудня 2019 року скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисту та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.11.2016 року на підставі ч.2 ст.84 КК України.
В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_7 страждає на ряд захворювань, а саме: ВІЛ інфекція III клінічна стадія, хронічний вірусний гепатит С помірна активність, іміносупресія, потсравматична енцефолопатія І-ІІ стадії з лікворно-венозною гіпертензією. У зв`язку з вказаними хворобами у ОСОБА_7 температура його тіла майже постійно становить 37,2 та він страждає від постійних болей. Вказані захворювання свідчать про неможливість його подальшого тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)»за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.11.2016 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII) ОСОБА_7 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.09.2015 по 07.11.2016 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув?язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 07.02.2017 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII) ОСОБА_7 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 07.11.2016 по 07.02.2017 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув?язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування
Згідно з роз`ясненнями, наданими в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України від 04.06.1993 року, 03.12.1997 року), факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
Як вбачається з висновку лікарсько-консультативної комісії «Темнівська багатопрофільна лікарня (№100)» від 18.07.2019 року (а.с.59-61) засудженому ОСОБА_7 встановлено діагноз: ВІЛ-інфекція III клінічна стадія. Рецидивуючий кандидоз слизової порожнини рота. Хронічний вірусний гепатит С, помірна активність. Імуносупресія. Посттравмвтична енцефалопатія І-ІІ стадії з лікворно - венозною гіпертензією. Цефалгічний синдром.
Крім того у зазначеному висновку вказано, що згідно Переліку захворювань, які є підставою для представлення засуджених до звільнення від подальшого відбування покарання (затвердженого наказом Міністерства юстиції та Міністерством охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року та наказом «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів № 1517/5/503 від 10.05.2017 року), засуджений ОСОБА_7 не може бути представлений до суду щодо звільнення від подальшого відбування покарання, так як стадія захворювання та відсутність клінічних проявлень опортуністичних інфекцій не відповідає переліку захворювань.
Відповідно до висновку експерта ХОБСМЕ № 09-1270/2019 від 20.11.2019 року (а.с. а.с. 103-105), ОСОБА_7 має діагноз: ВІЛ-інфекція III клінічна стадія. Рецидивуючий кандидоз слизової оболонки порожнини рота. Імуносупресія. Хронічний вірусний гепатит С, помірно вираженої активності. Посттравматична енцефалопатія І-ІІ ст., з лікворно-венозною гіпертензією, цефалгічним синдромом. Діагноз підтверджений об`єктивним статусом хворого і додатковими лабораторними та інструментальними методами дослідження. З 2015 року ОСОБА_7 отримує антиретровірусну терапію (APT). Схема в даний час відповідає рекомендаціям «Клінічного протоколу по використанню антивірусних препаратів для лікування і профілактики ВІЛ-інфекції», затвердженого наказом МОЗ України від 05.06.2019 р. №1292. Про ефективність якої свідчить аналіз на рівень вірусного навантаження (ВН) від 24.09.2019 року. За час відбування покарання в місцях позбавлення волі ознак прогресування ВІЛ-інфекції не виявлено. Також слід зазначити, що після заміни схеми APT-рівень ВН знизився до такого, який не визначається, тобто для подальшого успішного лікування ОСОБА_7 необхідно продовжити APT та проводити лабораторний моніторинг 1 раз на 6 місяців. Таким чином, за станом здоров`я гр. ОСОБА_7 потребує дотримання амбулаторного планового лікування відповідно до існуючих у нього захворювань, які на даний час безпосередньо носять характер хронічних, однак не є тяжкими, на що також вказує відсутність у медичній документації даних про загострення та тяжкий їх перебіг.
Враховуючи вищевикладене, наявні у засудженого ОСОБА_7 захворювання не підпадають під «Перелік захворювань, які є підставою для представлення засуджених до звільнення від подальшого відбування покарання» (затвердженого наказом Міністерства юстиції та Міністерством охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року та наказом «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів № 1517/5/503 від 10.05.2017 року).
З огляду на викладене, вимога захисника ОСОБА_8 про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, з урахуванням доводів, що містяться в його апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки районним судом в повній мірі досліджено дані про стан здоров`я засудженого.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та вмотивованою, і колегія суддів не знаходить підстав для її скасування.
Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України колегія суддів,-
Апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання захисника, адвоката ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання за хворобою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді -