Справа № 991/501/19
Провадження1-кс/991/1567/19
20 січня 2020 року м.Київ
25.09.2019 адвокат ОСОБА_3 звернувся до детектива із клопотанням про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні
Постановою детектива від 27.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, яку скаржник вважає незаконною, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню. Свою відмову у задоволенні клопотання детектив обґрунтував відсутністю у ОСОБА_4 процесуального статуту підозрюваного, через що у нього не виникли процесуальні права, якими наділений підозрюваний, у тому числі, право заявляти клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.
Адвокат посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та вимоги ст.ст. 9, 42, 46, 93 КПК України вважає, що оскаржуваним рішенням детектив грубо порушує вимоги Кримінального процесуального законодавства та позбавляє його можливості здійснювати ефективний захист ОСОБА_4 , як особи, щодо якого фактично здійснюється досудове розслідування. ОСОБА_4 , на думку скаржника, є особою, відносно якої по суті розпочато досудове розслідування, а тому, виходячи із положень ст. 9 КПК України, він має процесуальні права, якими наділений підозрюваний, у тому числі, право заявляти клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.
Адвокат у судовому засіданні підтримав скаргу, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту.
Вислухавши пояснення захисника та заперечення прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків
Станом на день розгляду скарги ОСОБА_4 у межах кримінального провадження
За наслідком розгляду зазначеного клопотання детективом НАБ України ОСОБА_5 27.09.2019 винесено постанову, якою відмовлено у задоволенні цього клопотання, з тих підстав, що ОСОБА_4 не має процесуального статусу, який би надавав йому право порушувати перед детективом питання про проведення слідчих (розшукових) дій. Зокрема, ОСОБА_4 не повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Зі змісту ч.ч. 1,3 ст. 93, ч. 6 ст. 223 КПК України вбачається, що правом ініціювання перед органом досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій наділені сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України, стороною кримінального провадження із боку захисту є підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
Ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій іншою особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування нормами КПК України не передбачено.
В силу ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Частиною 1 ст. 222 КПК України регламентовано, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.
Окрім того, в силу вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється; при проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор з урахуванням конкретних обставин справи на власний розсуд визначають обсяг відомостей та фактів, які належить перевірити, які, за їх переконанням, будуть достатніми для прийняття вмотивованого рішення. Отже, детектив правомірно відмовив у задоволенні клопотання адвоката, оскільки вчинення або не вчинення певної слідчої (розшукової) дії є виключною прерогативою органу досудового розслідування, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, передчасними або такими, що перешкоджають досягненню мети та завданням кримінального провадження.
Нормою п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право на оскарження відмови слідчого, прокурора у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. В той же час, як вбачається із суті вимог скарги адвоката, ним оскаржується відмова детектива у проведенні не слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій, а саме процесуальних дій, зокрема: відмова у наданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, наданні копій документів. А тому відмова детектива у вчиненні процесуальних дій не може бути предметом оскарження до слідчого судді на досудовому провадженні.
Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 , що є підставою для відмови у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 369 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1