ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6077/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/215/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
13 червня 1990 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.140 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
9 серпня 1991 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.140, ст.43 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 23 березня 1996 року за відбуттям покарання;
22 грудня 1998 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України (1960 р.) до 4 років позбавлення волі;
14 грудня 2004 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 5 червня 2006 року за відбуттям покарання;
26 червня 2008 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.70 КК до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 10 березня 2011 року умовно-достроково на 3 місяці 2 дні;
19 червня 2012 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК до 2 позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
13 листопада 2012 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
21 серпня 2015 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК до 1 року позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
12 жовтня 2016 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.162, ст.71 КК до 1 року 3 місяців позбавлення волі; покарання не відбув,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодами: викрадення майна з приміщення Запорізького національного університету 18 квітня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 20 квітня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 22 квітня 2017 року; викрадення майна з приміщення Запорізького національного університету 8 травня 2017 року; викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 15 травня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 19-21 травня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_15 23-25 травня 2017 року; викрадення майна потерпілої ОСОБА_16 29-30 травня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_17 6 червня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_18 11 червня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_19 15 червня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_20 5-16 червня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_21 17 червня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_22 20 червня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_23 3 липня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_24 3 липня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_25 30 червня - 4 липня 2017 року; викрадення майна потерпілої ОСОБА_26 19 липня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_27 20 липня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_28 23 липня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_29 30-31 липня 2017 року; викрадення майна з приміщення гімназії №2 імені Лесі Українки 31 липня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_30 31 липня 2017 року; викрадення майна потерпілої ОСОБА_31 в період з червня до 7 вересня 2017 року, та виправдано його за цим обвинуваченням.
Цим же вироком ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України (за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_32 30 серпня 2017 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 жовтня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено рахувати з 30 серпня 2017 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_13 на суму 2 070 грн, ОСОБА_14 2 000 грн, ОСОБА_29 16 700 грн, ОСОБА_16 970 грн, Запорізького національного університету 9 955 грн, ОСОБА_33 2 100 грн; ОСОБА_34 6 000 грн, ОСОБА_35 3 000 грн, ОСОБА_23 00 грн, ОСОБА_26 3 000 грн, ОСОБА_36 1 750 грн, ОСОБА_37 10 852 грн. 88 коп, ОСОБА_38 2 300 грн, залишено без розгляду.
Вирішена доля речових доказів в кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судовий розгляд кримінального провадження проведено неповно, оскільки суд за клопотанням прокурора не допитав свідка ОСОБА_39 , та не вказав у вироку підстави недоцільності дослідження показань цього свідка.

Також в ході судового слідства не допитано представників потерпілих - ОСОБА_40 та ОСОБА_37 , потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_41 , ОСОБА_23 , ОСОБА_42 , на допиті яких також наполягав прокурор, чим порушено права потерпілих. Заяв про розгляд справи за їх відсутності потерпілі не надавали.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 також просить вищевказаний вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що не всі свідки допитані, та судом неправомірно визнано недопустимим доказом протокол слідчого експерименту, який проведено за участю ОСОБА_6 та його захисника, в ході якого обвинувачений зазначав місця вчинення злочину.

При призначенні покарання суд недостатньо врахував особу обвинуваченого, який раніше судимий, а також не врахував обставини, що обтяжують покарання.

Згідно з вироком суду, суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за викрадення чужого майна, вчинив злочин при таких обставинах.
30 серпня 2017 року приблизно о 09-00 годині ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна, через огорожу проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де через відкриті вхідні двері проник у приміщення будинку. Знаходячись в будинку, обвинувачений з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав газовий балон «Пропан» вартістю 408 грн 33 коп, який належав потерпілій ОСОБА_43 .
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 також повідомлено про підозру у вчинені таких кримінальних правопорушень.
8 квітня 2017 року приблизно о 09-45 годині ОСОБА_6 , маючі умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись у приміщенні Запорізького національного університету за адресою: м.Запоріжжя пр.Соборний 74, проник через відчинені двері до кабінету №312, розташованому на третьому поверсі, звідки зі столу, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить «Запорізькому національному університету», а саме: ноутбук «Асег АS» вартістю 3 952 грн, чим спричинив «Запорізькому національному університету» матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
20 квітня 2017 року приблизно о 23-30 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля гаража № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою раніше заготовлених інструментів металевого лому, шляхом зламу замка вхідних дверей гаражу, який належить ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу, проник до вищевказаного гаражу, звідки таємно викрав майно ОСОБА_11 , а саме: ехолот «Фішфіндер 565» вартістю 3 900 грн, акумуляторні батареї 12 V, вартістю 780 грн за одиницю, у кількості 2 одиниць на суму 1 560 грн, а всього майна на загальну суму 5 460 грн, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
У період часу з 23-30 години до 09-30 години 22 квітня 2017 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом підбору ключа, проник на територію гаражного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 . Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись у вищезазначеному гаражному приміщенні, звідки таємно викрав кутошліфувальну машину марки «Wintech», моделі «WAG-125/900L» в корпусі темно-синього кольору, вартість якої становить 567 грн, яка належить ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
8 травня 2017 року приблизно о 21-45 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля приміщення Запорізького національного університету за адресою м. Запоріжжя вул. Жуковського, 66, шляхом відгинання пластикового вікна за допомогою інструменту металевого лому, проник до службового приміщення №20А, розташованого на першому поверсі, звідки зі столу шляхом вільного доступу таємно викрав майно «Запорізького національного університету», а саме: ноутбук «РгооВоок 4530s» вартістю 6 003 грн, чим спричинив «Запорізькому національному університету» матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
У період часу з 07-15 години до 19-30 години 15 травня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, через дерев`яну хвіртку проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом зриву навісного замку вхідної двері, проник до господарського приміщення, яке розташоване на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав металевий мангал вартістю 100 грн, оцинковану лійку вартістю 100 грн, металевий виріб вартістю 600 грн, пристрій для обробки землі вартістю 50 грн, господарчу сокиру вартістю 250 грн, металеві двері із сіткою вартістю 800 грн, які належали ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2 070 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
У період часу з 08-00 години 19 травня 2017 року до 14-00 години 21 травня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом відгинання металевих воріт, проник до приміщення гаражу, який розташований у дворі будинку АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав два автомобільні колеса марки «Бриджстон» вартістю 1 000 грн кожне, які належали ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 2 000 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
У період часу з 23 травня 2017 року до 25 травня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом відгину металевого листа на даху, проник на територію гаражного приміщення, яке розташоване біля будинку АДРЕСА_7 . Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись у вищезазначеному гаражному приміщенні, відчинив капот автомобіля «ИЖ-21251», державний номерний знак НОМЕР_2 в кузові зеленого кольору, звідки таємно викрав акумуляторну батарею марки «Westa», об`ємом 60 а/г, в корпусі чорного кольору, вартість якої становить 754 грн, яка належить ОСОБА_15 . Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого манна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
У період часу з 22-00 години 29 травня 2017 року до 12-00 години 30 травня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом пошкодження гвинтового замка проник до приміщення гаражу, який розташований у дворі будинку АДРЕСА_8 , звідки таємно викрав металевий лом вартістю 400 грн, набор металевих пилок вартістю 370 грн, садові ножиці вартістю 200 грн, які належали ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 970 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
6 червня 2017 року приблизно о 23-30 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись на території гаражного кооперативу «Скіф» по вул.Вишневій в м.Запоріжжі, за допомогою раніше заготовлених інструментів металевого лому, шляхом зламу замків вхідних дверей гаражу № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_17 , проник до вказаного гаражу, звідки шляхом вільного доступу таємно викрав майно, яке належить останньому, а саме: зварювальний апарат «Крим», вартість якого становить 2 200 грн; драбину телескопічну алюмінієву вартістю 1 200 грн; кабель силовий для зварювального апарата довжиною 7 метрів вартістю 700 грн; водяні насоси «Нептун» у кількості 4 одиниці вартістю 100 грн за одиницю на загальну суму 400 грн; електролічильник вартістю 500 грн; автомобільні шини у кількості 5 одиниць, вартістю 500 грн за одиницю на загальну суму 2 500 грн, а всього майна на загальну суму 7 400 грн, яке належать потерпілому ОСОБА_17 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
11 червня 2017 року у період часу з 18-30 години до 18-55 години ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, переліз через металевий паркан, де проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_9 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння ОСОБА_6 з присадибної ділянки, шляхом вільного доступу, таємно викрав поливну систему «Karcher», вартість якої становить 2 100 грн, яка належить потерпілому ОСОБА_18 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
15 червня 2017 року приблизно о 23-30 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись на території гаражного кооперативу «Скіф» по вул.Арочній 39А в м.Запоріжжі, за допомогою раніше заготовлених інструментів металевого лому, шляхом зламу замків вхідних дверей гаражу № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_19 , проник до вказаного гаражу, звідки шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить останньому, а саме: байдарка складна «Тюмень-3», вартість якої становить 10 406 грн; дитяче автомобільне крісло «Jаnе» вартістю 5 000 грн; дитяча коляска «Jаnе» вартістю 5 000 грн; моторне мастило «Нісан» об`ємом 5 літрів, вартістю 600 грн, а всього майна на загальну суму 21 006 грн, яке належить потерпілому ОСОБА_19 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
У період часу з 05 червня 2017 року до 16 червня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом пошкодження задньої стінки, проник на територію гаражного приміщення, яке розташоване у гаражному кооперативі «Рубін», за адресою: м.Запоріжжя, вул.Полякова, 10. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись у вищезазначеному гаражному приміщенні, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_20 , а саме: акумуляторну батарею марки «Westa», об`ємом 60 а/г, в корпусі чорного кольору, вартість якої становить 700 грн, кутошліфувальну машину марки «De Walt», моделі «DWE-4057», вартість якої становить 1 500 грн, випрямляч дуговий інверторний «ВД-180И», вартість якого становить 2 400 грн, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 4 600 грн. Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого манна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
17 червня 2017 року приблизно о 23-30 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись на території гаражного кооперативу «Ветеран об`єднаний» по вул.Українська 1Г, в м.Запоріжжі, за допомогою раніше заготовлених інструментів, шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей гаражу № НОМЕР_5 . який належить ОСОБА_21 , проник до вказаного гаражу, звідки шляхом вільного доступу таємно викрав майно останнього, а саме: акумуляторну батарею «Іста», 50 ампер, вартість якої становить 550 грн; зарядний пристрій для автомобільного акумулятора вартістю 1 200 грн; диск щеплення вартістю 380 грн; кришку розподільчого валу вартістю 200 грн; комплект задніх ліхтарів вартістю 380 грн; металевий циркуль вартістю 700 грн; автомобільні шини «зимові» у кількості 4 одиниць, вартістю 300 грн за одиницю на загальну суму 1 200 грн, а всього майна на загальну суму 4 610 грн, яке належить потерпілому ОСОБА_21 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
У період часу з 00-30 годині до 01-00 годині 20 червня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, перебуваючи поблизу будинку № 4-а по вул. Космічній міста Запоріжжя, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом підбору ключа до гвинтового замка вхідної двері, проник до господарчого приміщення, яке розташоване поблизу вказаного будинку, звідки таємно викрав стабілізатор напруги 750 W, у пластиковому корпусі білого кольору вартістю 500 грн, стабілізатор напруги 300 W вартістю 400 грн, трансформатори напруги у кількості двох штук, вартістю 150 грн кожний, два паяльника вартістю 100 грн кожний, комплект інструментів для радіомонтажу вартістю 1 000 грн, масляний електричний обігрівач марки «ВЕКО» вартістю 1 000 грн, універсальний вимірювальний прилад «Мультиметр» вартістю 500 грн, комплект мідних монтажних проводів вартістю 500 грн, комплект мікросхем в кількості 100 штук вартістю 10 грн кожна на суму 1 000 грн, які належали ОСОБА_22 . Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 5 850 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
2 липня 2017 року приблизно о 15-15 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись за адресою м.Запоріжжя вул.Поштова 25, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_41 , який знаходячись в автомобілі «ЗАЗ 1103», д/н НОМЕР_6 , задрімав, шляхом вільного доступу, з торпеди автомобілю таємно викрав майно потерпілого, а саме: мобільний телефон «LETV Х600» вартість якого складає 2 890 грн; сім-карту оператора «Водафон» вартістю 50 грн; сім карту оператора «Лайф» вартістю 50 грн, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_44 матеріальну шкоду на загальну суму 2 990 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
3 липня 2017 року приблизно о 23-30 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись по АДРЕСА_10 , за допомогою раніше заготовлених інструментів - металевого лому, шляхом зламу замків вхідних дверей гаражу № НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_23 , проник до вказаного гаражу, де з автомобілю «ВАЗ 2104», д/н НОМЕР_8 , з відчиненого капоту вказаного авто, шляхом вільного доступу, таємно викрав акумуляторну батарею «Іста» вартістю 700 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_23 , матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
3 липня 2017 року у період часу з 22-00 години до 07-00 години ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, через незачинені ворота, проник на територію гаражного приміщення, яке розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_11 . Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись у вищезазначеному гаражному приміщенні, таємно викрав майно, яке належить, ОСОБА_24 , а саме: апарат дугового зварювання марки «Venta» моделі «Mig-200» в корпусі зеленого кольору, вартість якого становить 2 500 грн, після чого, відчинив капот автомобіля «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_9 , в кузові помаранчевого кольору, від`єднав клейми та таємно викрав акумуляторну батарею «Green Power Max» об`ємом 60 а/г, вартість якої становить 1 000 грн. Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
В період з 30 червня 2007 року по 07-40 годину 04 липня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, через зруйнований дах, проник па територію гаражного приміщення, яке розташоване на території гаражного кооперативу «Мотор-6» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Донецьке шосе, 2-Д. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись у вищезазначеному гаражному приміщенні, розбив ліве бокове скло автомобіля «ЗАЗ-110218», державний номерний знак НОМЕР_10 , в кузові синього кольору, після чого, відчинив капот, звідки таємно викрав акумуляторну батарею марки «Westa», об`ємом 60 а/г, в корпусі чорного кольору, яка належить ОСОБА_25 , вартість якої становить 650 грн. Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
19 липня 2017 року приблизно о 23-30 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись за адресою АДРЕСА_12 , за допомогою раніше заготовлених інструментів - металевого лому, шляхом зламу замка вхідної двері, проник до загального тамбура квартири АДРЕСА_13 , де шляхом вільного доступу, таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_26 , а саме: велосипед «Winner Junior», вартість якого складає 2 233 грн 33 коп, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.
20 липня 2017 року приблизно о 07-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись за адресою: м.Запоріжжя, провулок Кінцевий 7, проник до незачиненого гаражу, звідки таємно, шляхом вільного доступу з полиці, викрав майно потерпілого ОСОБА_27 , а саме: зварювальний апарат «Дніпро М-САБ 258Д», вартість якого складає 1 969 грн 98 коп, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у не приміщення.
У період ночі 23 липня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом пошкодження задньої стінки, проник на територію гаражного приміщення, яке розташоване на території гаражного кооперативу «Мотор-2» за адресою: м.Запоріжжя, вулиця Цегляна,1. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись у вищезазначеному гаражному приміщенні, таємно викрав запчастини до автомобіля «Volkswagen Bora», які належать ОСОБА_28 , а саме: стійки передні у кількості 4 штук, вартістю 1 000 грн кожна; верхня передня опора у кількості 2 штук, вартістю 300 грн кожна; рульова тяга у кількості 2 штук, вартістю 350 грн кожна; рульові наконечники у кількості 2 штук, вартістю 200 грн кожен; пильники передніх стійок у кількості 2 штук, вартістю 350 грн кожен; відбійник передній у кількості 2 штук, вартістю 200 грн кожен, тим самим наніс ОСОБА_28 матеріальну шкоду на загальну суму 7 000 грн Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
У період часу з 19-00 години 30 липня 2017 року до 09-30 години 31 липня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, через огорожу проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_8 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом злому металевої решітки та відгину рухомої частини металопластикової віконної рами, таємно проник до приміщення вказаного будинку, звідки таємно викрав перфоратор марки ДВЕ 1,5 КВ зеленого кольору вартістю 2 000 грн; перфоратор марки «Бош 226» синього кольору вартістю 1 000 грн, перфоратор марки «ІІІтерн», вартістю 2 300 грн; лазерний будівельний рівень марки «Вектрон», вартістю 1000 грн; електролобзік у корпусі зеленого кольору вартістю 500 грн; акумуляторний шуруповерт вартістю550 грн; акумуляторний шуруповерт марки «Крафт» вартістю 550 грн; електродриль марки ДВТ, вартістю 300 грн; станок для різки кахельної плитки марки «Фіда», вартістю 4 000 грн; електричний подовжувач на 50 метрів вартістю 300 грн; набір ключів вартістю 1 000 грн, інвекторний зварювальний апарат «Протон» вартістю 2 000 грн; дриль-міксер марки «Фіолент» вартістю 1 500 грн, які належать ОСОБА_29 . Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_45 матеріальну шкоду на загальну суму 17 000 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
У період часу з 12-00 години по 18-20 годину 31 липня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом підбору ключа, проник на територію гаражного приміщення, яке розташоване на території гаражного кооперативу «Мокрянський» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Мокрянська 2-15. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись у вищезазначеному гаражному приміщенні, таємно викрав карбюратор «Самара» до автомобіля «ВАЗ - 2106», вартість якого становить 900 грн, який належить ОСОБА_46 . Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
31 липня 2017 року приблизно о 02-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля приміщення гімназії №2 імені Лесі Українки за адресою м. Запоріжжя вул. Шкільна 36, шляхом відгинання пластикового вікна за допомогою інструменту - металевого лому, проник до службового приміщення, звідки зі столу, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно Департаменту освіти та науки територіального відділу Олександрівського району, а саме монітор «LG» вартістю 1 916 грн 11 коп.; системний блок «Офіс РС» вартістю 3 094 грн 82 коп.; монітор «Samsung» вартістю 1 566 грн 17 коп.; МФУ «НР» вартістю 1 410 грн; телевізор «ТOSНІВА» вартістю 2 720 грн 16 коп., а всього майна на загальну суму 10 852 грн 88 коп., чим спричинив Департаменту освіти та науки територіального відділу Олександрівського району матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
20 серпня 2017 року о 20-10 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за адресою м. Запоріжжя, вулиця Базарна, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у потерпілого ОСОБА_47 мобільний телефон «Samsung GТ-І9500 Galaxy S4» та в подальшому зник з вказаним телефоном. Таким чином, ОСОБА_6 заволодів мобільним телефон «Samsung GТ-І9500 Galaxy S4», вартість якого складає 1 416 грн 67 коп., який належить потерпілому ОСОБА_47 , та спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, який кваліфікується як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
29 серпня 2017 року у період часу з 11-40 години по 11-45 годину ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись у холі сімейної амбулаторії №6 за адресою м.Запоріжжя вул.Поштова 32А, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_48 , а саме: дитячий велосипед «Сгоssег 1», вартість якого складає 1 500 грн, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, який кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
У період часу з червня 2017 року по 7 вересня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом зриву замикаючого пристрою, проник на територію гаражного приміщення № НОМЕР_11 , яке розташоване на території гаражного кооперативу «Мокрянський» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Мокрянська. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним в тому, що його дії залишаться ніким не помічені, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись у вищезазначеному гаражному приміщенні, таємно викрав, майно яке належить ОСОБА_31 , а саме: бітумний покрівельний і гідроізоляційний матеріал «Бікроеласт ЕКП 4,0», у кількості 4 рулони, вартість якого становить 400 грн, кожен. Тим самим наніс ОСОБА_31 матеріальну шкоду на загальну суму 1600 гривень. Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого чайна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Потерпілі ОСОБА_23 , ОСОБА_20 у останнє судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день та час засідання повідомлялись належним чином.
У жодне з призначених судових засідань суду апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_35 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_49 , ОСОБА_38 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_31 , ОСОБА_28 , ОСОБА_50 , представники ЗНУ ОСОБА_51 , гімназії №2 ім. Л. Українки ОСОБА_37 не з`являлися, більшість потерпілих судові повістки не отримують, у зв`язку з чим апеляційний розгляд провадження неодноразово відкладався та повідомлено всіх потерпілих про день, час і місце апеляційного розгляду через засоби масової інформації (видання «Урядовий кур`єр» від 13 березня 2020 року).

У зв`язку з тим, що самі потерпілі не цікавляться долею даного провадження, судові повістки не отримують та не з`являються у судові засідання суду апеляційної інстанції, що, на думку колегії суддів, свідчить про їх небажання брати участь у апеляційному розгляді, колегія судів вважає за можливе розглянути провадження у відсутність останніх, оскільки, відповідно до вимог ст.ст.401,405 КПК України, їх неприбуття у судове засідання суду апеляційної інстанції за вищенаведених обставин не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала доводи та вимоги апеляційних скарг та просила вказані скарги задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили залишити оскаржуваний вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, за епізодом від 30 серпня 2017 року відносно потерпілої ОСОБА_32 при обставинах, зазначених у вироку, та правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого за вказаним епізодом ніким не оспорюється, у звязку з чим, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду в цій частині не перевіряється.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Мотивуючи свій висновок про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, повторно вчинив тяжкий злочин, є особою з інвалідністю 3 групи, не працює, з 21 липня 2008 року перебуває на диспансерному обліку в Обласному клінічному наркологічному диспансері з певним діагнозом; на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, проте перебував на такому обліку у період з 1980 по 1990 рік з приводу певного захворювання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнав щире каяття; обставиною, яка обтяжує покарання - рецидив злочину.

При цьому, суд обґрунтовано призначив остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням положень ст.71 КК України, та до покарання призначеного за оскаржуваним вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком щодо ОСОБА_6 Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 жовтня 2016 року.

Призначене покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а доводи прокурора ОСОБА_10 в апеляційній скарзі про протилежне є безпідставними.

За наслідками перегляду оскаржуваного вироку суду в частині виправдання ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодами: викрадення майна з приміщення Запорізького національного університету 18 квітня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 20 квітня 2017 року; викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 22 квітня 2017 року, крадіжка з приміщення Запорізького національного університету 8 травня 2017 року, викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 15 травня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 19-21 травня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_15 23-25 травня 2017 року, викрадення майна потерпілої ОСОБА_16 29-30 травня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_17 6 червня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_18 11 червня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_19 15 червня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_20 5-16 червня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_21 17 червня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_22 20 червня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_23 3 липня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_24 3 липня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_25 30 червня - 4 липня 2017 року, викрадення майна потерпілої ОСОБА_26 19 липня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_27 20 липня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_28 23 липня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_29 30-31 липня 2017 року, викрадення майна з приміщення гімназії №2 імені Лесі Українки 31 липня 2017 року, викрадення майна потерпілого ОСОБА_30 31 липня 2017 року, викрадення майна потерпілої ОСОБА_31 в період з червня до 7 вересня 2017 року та виправдано його за цим обвинуваченням, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано виправдав ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, ч.2 ст.190 КК України за вищевказаними епізодами крадіжок майна у зв`язку з недоведеністю його вини.

Свої висновки суд належним чином вмотивував у вироку.

Що стосується епізоду викрадення майна з приміщення Запорізького національного університету від 18 квітня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення ноутбука «Асеr» 18 квітня 2017 року з приміщення Запорізького національного університету не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на показання свідка ОСОБА_52 , заяву ректора Запорізького національного університету; протокол огляду місця події; протокол пред`явлення осіб для впізнання.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_53 показав, що він працює реалізатором на ринку ОСОБА_54 , неодноразово у ОСОБА_6 купляв різні речі. 18 квітня 2017 року на робочому місті він придбав у обвинуваченого ноутбук «Acer». Під час досудового розслідування він за фотографіями впізнав ОСОБА_6 як особу, що продала йому ноутбук.

Таким чином, свідок ОСОБА_53 підтвердив лише факт придбання ним ноутбуку у ОСОБА_6 , проте, не підтвердив, що ОСОБА_6 приносив на продаж саме той ноутбук, який зазначений в обвинувальному акті.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Так, згідно з заявою ректора Запорізького національного університету до відділу поліції від 19 квітня 2017 року, 18 квітня 2017 року з деканату історичного факультету таємно викрадено ноутбук «Acer AS» вартістю 3 952 грн.

Вищевказана заява підтверджує лише факт викрадення певного майна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 .

Відповідно до інвентаризаційного опису необоротних активів від 10 листопада 2016 року, ноутбук «Acer AS» вартістю 3 952 грн знаходиться на балансі університету.

Згідно з протоколом огляду місця події від 18 квітня 2017 року деканату історичного факультету Запорізького національного університету, який розташовано на третьому поверсі багатоповерхового будинку на пр.Соборному,74 в м.Запоріжжі. В протоколі зафіксовано обстановку в приміщенні, яка не порушена, з поверхні письмово столу вилучено мікрочастки.

Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Таким чином за вказаним епізодом відсутні достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 .

Що стосується епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 від 20 квітня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 20 квітня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_11 до відділу поліції від 21 квітня 2017 року, керівництво по експлуатації ехолоту Lowrance, товарний чек від 2 листопада 2011 року, висновок товарознавчої експертизи, протокол огляду місця події, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року.

При дослідженні вказаних письмових доказів, яким надана відповідна правова оцінка, судом встановлено таке.

Згідно із заявою ОСОБА_11 до відділу поліції від 21 квітня 2017 року, невідомою особою в період з 16 до 21 квітня 2017 року з гаражу, розташованого по АДРЕСА_3 , викрадено ехолот та акумулятор.

Відповідно до керівництва по експлуатації ехолоту Lowrance, товарного чеку від 2 листопада 2011 року, вартість вказаного ехолоту становить 2 648 грн.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи, ринкова вартість ехолоту «Lowrance Mark-5x Pro» на момент скоєння кримінального правопорушення може складати 3 900 грн.

Згідно з протоколом огляду місця події від 21 квітня 2017 року гаражу, розташованого на території гаражного кооперативу на АДРЕСА_3 . В протоколі зафіксовано сліди злому вхідної двері, з поверхні якої вилучено фрагмент кріплення навісного замку зі слідами злому.

Вищевказана заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення майна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Колегія суддів звертає увагу на і на те, що відомості щодо майна потерпілого ОСОБА_11 , зазначені в обвинувальному акті («Фішфіндер 565») та в технічній документації («Lowrance Mark-5x Pro»), суттєво відрізняються.

Що стосується епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 від 22 квітня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за вказаним епізодом не визнав та показав, що цього злочину він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на такі докази: заяву ОСОБА_12 до відділу поліції від 22 квітня 2017 року; інструкцію по експлуатації кутошліфовальної машини марки «Wintech»; висновок суб`єкта оціночної діяльності; протокол огляду місця події; протокол проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2017 року.

При дослідженні зазначених доказів, яким надана відповідна правова оцінка, судом встановлено таке.

Згідно із заявою ОСОБА_12 до відділу поліції від 22 квітня 2017 року, у останнього викрадено майно невідомою особою 22 квітня 2017 року з гаражу, розташованого по АДРЕСА_4 .

У заяві потерпілого йдеться лише про факт викрадення майна, без конкретного зазначення його найменування та вартості.

Сама по собі заява не доводить вчинення викрадення майна саме ОСОБА_6 , оскільки в ній йдеться про невідому особу.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину обвинуваченим.

Так, до заяви потерпілим додана інструкція по експлуатації кутошліфовальної машини марки «Wintech».

Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість кутошліфовальної машини марки «Wintech» станом на 22 квітня 2017 року становить 567 грн.

Згідно з протоколом огляду місця події від 22 квітня 2017 року гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_4 , зафіксовано обстановку в гаражі під час огляду.

Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна з приміщення Запорізького національного університету від 08 травня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення ноутбука «ProBook» 08 травня 2017 року з приміщення Запорізького національного університету не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ректора Запорізького національного університету від 13 липня 2017 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року.

При дослідженні вказаних доказів, яким надана відповідна правова оцінка, судом встановлено таке.

Згідно із заявою ректора Запорізького національного університету до відділу поліції від 13 липня 2017 року, 08 травня 2017 року о 22-00 годині невідома особа проникла до деканату історичного факультету, де таємно викрала ноутбук «ProBook 4530 15/6 HD AG» вартістю 6003 грн.

Отже, вищевказана заява підтверджує лише факт викрадення певного майна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводить вчинення зазначеного злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 від 15 травня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 від 15 травня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на показання свідка ОСОБА_55 , заяву ОСОБА_13 до відділу поліції від 15 травня 2017 року, протокол огляду місця події, протокол пред`явлення особи для впізнання від 6 вересня 2017 року, протокол проведення слідчого експерименту від 6 вересня 2017 року.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_56 пояснив, що в травні 2017 року він придбав у ОСОБА_6 , якого він впізнав під час досудового розслідування, металеві кути та інші металеві вироби. Придбаний металевий кут він продав незнайомій особі, металеві вироби у нього вилучені працівниками поліції.

Таким чином, свідок ОСОБА_56 підтвердив лише факт придбання ним металевих виробів у ОСОБА_6 , проте, не підтвердив, що ОСОБА_6 приносив на продаж саме ті металеві вироби, які зазначені в обвинувальному акті.

Згідно із заявою ОСОБА_13 до відділу поліції від 15 травня 2017 року, невідомою особою з території подвір`я по АДРЕСА_5 викрадені металеві ворота, з гаражу металеві вироби.

Отже, вищевказана заява також підтверджує лише факт викрадення металевих воріт та металевих виробів, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві злочин вчинено невідомою особою.

Згідно з протоколом огляду місця події від 15 травня 2017 року подвір`я, розташованого по АДРЕСА_5 , зафіксовано обстановку на території подвір`я під час огляду, виявлено пошкодження на вхідних дверях господарського приміщення.

Таким чином, досліджені докази не доводять вчинення вказаного злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 від 19-21 травня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 від 19-21 травня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_14 до відділу поліції від 21 травня 2017 року, показання потерпілого ОСОБА_14 в судовому засіданні, протокол огляду місця події, протокол пред`явлення особи для впізнання від 6 вересня 2017 року, показання свідка ОСОБА_57 в судовому засіданні, протокол проведення слідчого експерименту від 6 вересня 2017 року.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 показав, що ввечері 19 травня 2017 року він закрив свій гараж, який розташовано у дворі будинку АДРЕСА_6 . Вранці 21 травня 2017 року йому зателефонував сусід та повідомив, що пошкоджено гараж. Він прийшов до гаражу, де з`ясувалось, що віджаті металеві двері, викрадено 2 автомобільні колеса на загальну суму 2 000 грн. Під час досудового розслідування викрадене майно йому не повернуто.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_14 в суді першої інстанції підтвердив сам факт викрадення автомобільних коліс, що йому належать, але не вказав на особу, яка вчинила ці крадіжки, оскільки він не був очевидцем правопорушення.

Свідок ОСОБА_58 в судовому засіданні показав, що приблизно 1 рік назад придбав у ОСОБА_6 , якого впізнав під час досудового розслідування, 2 автомобільних колеса, які пізніше продав незнайомій особі.

Показання свідка ОСОБА_57 свідчать лише про факт придбання ним у ОСОБА_6 автомобільних коліс, проте останній не підтвердив, що ОСОБА_6 приносив на продаж саме ті колеса, які зазначені в обвинувальному акті.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

В заяві ОСОБА_14 до відділу поліції від 21 травня 2017 року йдеться про викрадення невідомою особою в період з 19 по 21 травня 2017 року з гаражу, розташованого по АДРЕСА_14 , 2 автомобільних коліс.

Згідно з протоколом огляду місця події від 21 травня 2017 року гаражу, розташованого по АДРЕСА_14 . В протоколі зафіксовано обстановку в гаражі під час огляду, виявлено пошкодження на вхідних дверях гаражу.

Отже, заява потерпілого також підтверджує лише факт викрадення автомобільних коліс, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Щодо епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_15 від 23-25 травня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_15 23-25 травня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_15 до відділу поліції від 25 травня 2017 року, висновок суб`єкта оціночної діяльності, протокол огляду місця події гаражу, протокол проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2017 року.

При дослідженні вказаних письмових доказів, яким надана відповідна правова оцінка, судом встановлено таке.

Згідно із заявою ОСОБА_15 до відділу поліції від 25 травня 2017 року, невідомою особою в період з 23 до 25 травня 2017 року з гаражу, розташованого по АДРЕСА_7 , викрадено акумуляторну батарею.

Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість акумуляторної батареї «Westa» станом на 25 травня 2017 року становить 754 грн.

Згідно з протоколом огляду місця події від 25 травня 2017 року гаражу, розташованого по АДРЕСА_7 , зафіксовано обстановку в гаражі під час огляду, виявлено пошкодження металевого листа на даху гаража.

Вищевказана заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення акумулятора та електродвигуна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Більш того, в заяві потерпілого ОСОБА_15 йдеться і про викрадення електродвигуна, що взагалі обвинуваченому ОСОБА_6 не інкримінується.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Щодо епізоду таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_16 29-30 травня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_16 від 29-30 травня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_16 до відділу поліції від 30 травня 2017 року, протокол огляду місця події гаражу, протокол пред`явлення особи для впізнання від 6 вересня 2017 року, показання свідка ОСОБА_55 в судовому засіданні, протокол проведення слідчого експерименту від 6 вересня 2017 року.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_56 показав, що в травні 2017 року він придбав у ОСОБА_6 , якого впізнав під час досудового розслідування, металеві вироби.

Таким чином, свідок ОСОБА_56 підтвердив лише факт придбання ним у ОСОБА_6 металевих виробів, проте, не підтвердив, що останній приносив на продаж саме ті металеві вироби, які зазначені в обвинувальному акті.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

У заяві ОСОБА_16 до відділу поліції йдеться про викрадення невідомою особою в період з 29 по 30 травня 2017 року з гаражу металевого лому та інструменту.

Згідно з протоколом огляду місця події від 30 травня 2017 року гаражу, розташованого по АДРЕСА_7 , зафіксовано обстановку в гаражі під час огляду, виявлено пошкодження на вхідних дверях гаражу.

Заява про вчинене кримінальне правопорушення також вказує лише на факт викрадення майна потерпілої ОСОБА_16 , однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Щодо епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_17 від 06 червня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_17 06 червня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_17 до відділу поліції від 09 червня 2017 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, показання свідка ОСОБА_52 в судовому засіданні.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_53 показав, що не пам`ятає коли придбав у ОСОБА_6 зварювальний апарат, драбину та колеса. Під час досудового розслідування він за фотографіями впізнав ОСОБА_6 як особу, що продала йому вказані речі.

Таким чином, свідок ОСОБА_53 підтвердив лише факт придбання ним у ОСОБА_6 майна, проте, не зазначив, коли саме, та не підтвердив, що ОСОБА_6 приносив на продаж саме те майно, яке зазначене в обвинувальному акті.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно з заявою ОСОБА_17 до відділу поліції від 9 червня 2017 року про викрадення невідомою особою в період з початку травня 2017 року до 8 червня 2017 року з гаражу, розташованого по вул.Вишневій, в м.Запоріжжі, зварювального апарату, автомобільних коліс, телескопічної драбини, набору ключів, електролічильника.

Отже, вищевказана заява підтверджує лише факт викрадення майна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Крім того, з огляду на зміст обвинувального акту убачається, що обвинуваченому інкримінується і викрадення іншого майна потерпілого ОСОБА_59 , яке не вказано самим потерпілим у його заяві кабель силовий для зварювального апарата; водяні насоси «Нептун».

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Щодо епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_18 від 11 червня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав та показав, що викрадення майна потерпілого ОСОБА_18 не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_18 до відділу поліції від 11 червня 2017 року, протокол огляду місця події, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року.

При дослідженні вказаних доказів, яким надана відповідна правова оцінка, судом встановлено таке.

Згідно із заявою ОСОБА_18 до відділу поліції від 11 червня 2017 року невідомою особою 11 червня 2017 року викрадено поливну систему «Karcher» з території домоволодіння АДРЕСА_9 .

Згідно з протоколом огляду місця події від 11 червня 2017 року домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_9 , зафіксовано обстановку на подвір`ї під час огляду.

Отже, вищевказана заява підтверджує лише факт викрадення майна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_19 від 15 червня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_19 15 червня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_19 до відділу поліції від 21 червня 2017 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, показання свідка ОСОБА_52 в судовому засіданні.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_53 показав, що всередині червня 2017 року він придбав у ОСОБА_6 човен з двома веслами. Обвинувачений також пропонував купити дитячі коляску і кресло, але він відмовився. Під час досудового розслідування він за фотографіями впізнав ОСОБА_6 як особу, що продала йому вказаний човен.

Таким чином, свідок ОСОБА_53 підтвердив лише факт придбання ним у ОСОБА_6 човна з двома веслами, проте, не підтвердив, що ОСОБА_6 приносив на продаж саме той човен, який зазначений в обвинувальному акті.

Згідно з заявою ОСОБА_19 до відділу поліції від 21 червня 2017 року невідомою особою 21 червня 2017 року з гаражу в авто кооперативі «Скіф» викрадено майно.

Вищевказана заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення майна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_20 від 05-16 червня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_20 05-16 червня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_20 до відділу поліції від 16 червня 2017 року, технічний паспорт на випрямляч дуговий інверторний «ВД-180И», висновок суб`єкта оціночної діяльності, протокол огляду місця події гаражу, протокол проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2017 року.

При дослідженні вказаних доказів, яким надана відповідна правова оцінка, судом встановлено таке.

Згідно із заявою ОСОБА_20 до відділу поліції від 16 червня 2017 року, невідомою особою в період з 5 до 16 червня 2017 року з гаражу в автокооперативі «Рубін» викрадено майно.

Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, станом на 16 червня 2017 року ринкова вартість акумуляторної батареї «Westa» становить 700 грн, кутошліфовальної машини марки «Wintech» 1 500 грн, випрямляча дугового інверторного «ВД-180И» 2 400 грн.

Згідно з протоколом огляду місця події від 16 червня 2017 року гаражу, розташованого на території автокооперативу «Рубін» по вул. Полякова, 10, в м.Запоріжжі, зафіксовано обстановку в гаражі та на прилеглій території під час огляду виявлено пошкодження задньої стінки гаражу.

Вищевказана заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення майна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Також вказана заява містить наступний перелік майна: акумулятор Vecta CT-60, болгарка DeWalt, зварювальний апарат Elswa, набір інструментів, маска зварювальна, окуляри захисні.

Крім того, з огляду на зміст обвинувачення, обвинуваченому ОСОБА_6 інкриміновано викрадення у потерпілого ОСОБА_20 , у тому числі, випрямляча дугового інверторного «ВД-180И», про який у заяві потерпілого ОСОБА_20 не йдеться.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Щодо епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_21 від 17 червня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_21 17 червня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_21 до відділу поліції від 18 червня 2017 року; показання потерпілого ОСОБА_21 в судовому засіданні, протокол огляду місця події, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_21 показав, що має гараж в кооперативі «Ветеран об`єднаний», розташованому по вул.Українській в м.Запоріжжі. Вранці в червні 2017 року він прийшов в гараж, побачив, що ворота відкриті. З гаражу були викрадені: акумулятор «Іста», зарядний пристрій для акумуляторів, диск щеплення, кришка розподільчого валу, комплект задніх ліхтарів, металевий циркуль, 4 автомобільні шини, усього на суму 4 610 грн. Того ж дня він звернувся до поліції із заявою про крадіжку. Під час досудового розслідування викрадене майно йому не повернуто.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_21 в суді першої інстанції підтвердив сам факт викрадення майна, але не вказав на особу, яка вчинила ці крадіжки, оскільки він не був очевидцем правопорушення.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно із заявою ОСОБА_21 до відділу поліції від 18 червня 2017 року, невідомою особою в період з початку року до 18 червня 2017 року з гаражу в автокооперативі «Ветеран» викрадено майно.

Згідно з протоколом огляду місця події від 18 червня 2017 року гаражу, розташованого на території автокооперативу «Ветеран об`єднаний» по вул.Українській, 1Г, в м.Запоріжжі, зафіксовано обстановку в гаражі та на прилеглій території під час огляду, пошкоджень не встановлено.

Отже, вищевказана заява підтверджує лише факт викрадення майна потерпілого ОСОБА_21 , однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою. більш того, в заяві не конкретизовано, яке саме майно викрадено.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_22 від 20 червня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_22 20 червня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_22 до відділу поліції від 20 червня 2017 року, протокол огляду місця події, протокол проведення слідчого експерименту від 6 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно із заявою ОСОБА_22 до відділу поліції від 20 червня 2017 року, невідомою особою в період з 19 по 20 червня 2017 р. з сараю викрадено стабілізатор напруги, трансформатори, паяльники, інструмент.

Згідно з протоколом огляду місця події від 20 червня 2017 року сараю, розташованого на території домоволодіння по АДРЕСА_7 , зафіксовано обстановку в сараї та на прилеглій території під час огляду, пошкоджень не виявлено.

Отже, вищевказана заява підтверджує лише факт викрадення вказаного майна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_41 від 02 липня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_41 02 липня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_60 до відділу поліції від 02 серпня 2017 року, керівництво по експлуатації мобільного телефону LETV X600, надане потерпілим, висновок товарознавчої експертизи, протокол огляду місця події, протокол пред`явлення особи для впізнання від 15 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно з заявою ОСОБА_41 до відділу поліції від 02 серпня 2017 року, невідомою особою 02 серпня 2017 року з автомобілю ЗАЗ 1103 викрадено мобільний телефон LETV X600.

Згідно з висновком товарознавчої експертизи, ринкова вартість мобільного телефону LETV X600 на момент скоєння кримінального правопорушення може складати 2 890 грн.

Згідно з протоколом огляду місця події від 02 серпня 2017 року автомобілю, що знаходився у дворі будинку АДРЕСА_15 .

Вищевказана заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення мобільного телефону, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_23 від 03 липня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_23 03 липня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_23 до відділу поліції від 04 липня 2017 року, протокол огляду місця події, висновок товарознавчої експертизи, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, показання свідка ОСОБА_52 в судовому засіданні.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_53 показав, що не пам`ятає, коли придбав у ОСОБА_6 акумулятор. Під час досудового розслідування він за фотографіями впізнав ОСОБА_6 як особу, яка продала йому акумулятор.

Таким чином, свідок ОСОБА_53 підтвердив лише факт придбання ним у ОСОБА_6 акумулятора, при цьому не зазначив час його придбання, та не підтвердив, що ОСОБА_6 приносив на продаж саме той акумулятор, який зазначений в обвинувальному акті.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно з заявою ОСОБА_23 до відділу поліції від 04 липня 2017 року, невідомою особою в період з 02 по 04 липня 2017 року з гаражу викрадено автомобільний акумулятор.

Згідно з протоколом огляду місця події від 04 липня 2017 року гаражу, розташованого по АДРЕСА_10 , зафіксовано обстановку в гаражі та на прилеглій території під час огляду, виявлено пошкодження на вхідних дверях.

Згідно з висновком товарознавчої експертизи, ринкова вартість акумуляторної батареї «Іста» 60 Ам на момент скоєння кримінального правопорушення може складати 520 грн. 08 коп.

Вищевказана заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення акумулятора, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Також, з огляду на зміст обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується, що останній проник до гаражу № НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_23 . В той же час, в заяві потерпілого номер гаражу не вказаний, у протоколі огляду місця події також не зазначено, огляд якого саме гаражу по АДРЕСА_10 проводився.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Щодо епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_24 від 03 липня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_24 03 липня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_24 до відділу поліції від 04 липня 2017 року, показання потерпілого ОСОБА_24 , керівництво по експлуатації апарату дугової зварки «Venta», висновок суб`єкта оціночної діяльності, протокол огляду місця події, протокол проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2017 року.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_24 показав, що ввечері 03 липня 2017 року він закрив свій гараж, розташований у дворі будинку АДРЕСА_11 . Вранці він побачив, що ворота гаражу відкриті, викрадено апарат дугового зварювання «Venta» вартістю 2 500 грн, акумулятор вартістю 800 грн. Під час досудового розслідування викрадене майно йому не повернуто.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_24 в суді першої інстанції підтвердив сам факт викрадення апарату дугового зварювання, що йому належить, але не вказав на особу, яка вчинила ці крадіжки, оскільки він не був очевидцем правопорушення.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Так, згідно із заявою ОСОБА_24 до відділу поліції від 04 липня 2017 року невідомою особою в період з 03 до 04 липня 2017 року з гаражу, розташованого по АДРЕСА_11 , викрадено майно.

Потерпілим надане керівництво по експлуатації апарату дугової зварки «Venta», згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість вказаного майна, на момент скоєння правопорушення становить 2 500 грн, акумуляторної батареї «Green Power Max» 800 грн.

Згідно з протоколом огляду місця події від 04 липня 2017 року гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_11 , зафіксовано обстановку в гаражі та на прилеглій території під час огляду, пошкодження не виявлено.

Вищевказана заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення майна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_25 від 30 червня - 04 липня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна ОСОБА_25 30 червня - 04 липня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_25 до відділу поліції від 04 липня 2017 року; висновок суб`єкта оціночної діяльності, протокол огляду місця події, керівництво по експлуатації акумуляторної батареї «Westa», протокол проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Так, згідно з заявою ОСОБА_25 до відділу поліції від 04 липня 2017 року невідомою особою в період з 30 червня до 04 липня 2017 року з гаражу, розташованого по вул.Донецьке шосе,2-Д, в м.Запоріжжі, викрадено майно.

Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, якому ринкова вартість акумуляторної батареї «Westa» на момент скоєння правопорушення становить 650 грн, керівництво по експлуатації якої надане потерпілим.

Згідно з протоколом огляду місця події від 04 липня 2017 року гаражу, розташованого в автогаражному кооперативі по вул.Донецьке шосе,2, в м.Запоріжжі, в якому знаходиться автомобіль «Таврія» з розбитим лівим боковим склом, інших пошкоджень не виявлено.

Вищевказана заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення майна, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_26 від 19 липня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_26 19 липня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_26 до відділу поліції від 20 липня 2017 року, висновок товарознавчої експертизи, протокол огляду місця події тамбуру, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно із заявою ОСОБА_26 до відділу поліції від 20 липня 2017 року, невідомою особою в період з 19 до 20 липня 2017 року з тамбуру по АДРЕСА_12 , викрадено велосипед.

Згідно з висновком товарознавчої експертизи, ринкова вартість велосипеда «Winner Junior» на момент скоєння кримінального правопорушення може складати 2 233 грн 33 коп.

Згідно з протоколом огляду місця події тамбуру від 20 липня 2017 року, розташованого між квартирами АДРЕСА_13 та АДРЕСА_16 , протоколі зафіксовано обстановку у вказаному приміщенні на час огляду.

Заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення велосипеда, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_27 від 20 липня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_27 20 липня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_27 до відділу поліції від 20 липня 2017 року, керівництво по експлуатації зварювального апарату «Дніпро М-САБ 258Д», висновок товарознавчої експертизи, протокол огляду місця події гаражу, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно із заявою ОСОБА_61 до відділу поліції від 20 липня 2017 року, невідомою особою в період з 19 до 20 липня 2017 року з гаражу по провулку Кінцевому,7, в м.Запоріжжі, викрадено зварювальний апарат «Дніпро М-САБ 258Д».

Згідно з висновком товарознавчої експертизи, ринкова вартість зварювального апарату «Дніпро М-САБ 258Д» на момент скоєння кримінального правопорушення може складати 1 969 грн 98 коп.

Згідно з протоколом огляду місця події від 20 липня 2017 року гаражу, розташованого у дворі будинку АДРЕСА_17 , зафіксовано обстановку у вказаному приміщенні на час огляду.

Отже, вищевказана заява підтверджує лише факт викрадення майна потерпілого ОСОБА_27 , однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_28 від 23 липня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_28 23 липня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_28 до відділу поліції від 23 липня 2017 року, протокол огляду місця події гаражу, товарні чеки на запчастини до автомобіля, протокол проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Так, згідно із заявою ОСОБА_28 до відділу поліції від 23 липня 2017 року, невідомою особою з гаражу, розташованого в гаражному кооперативі «Мотор-2» по вул.Цегляній, 2, в м.Запоріжжі, викрадено майно.

Згідно з протоколом огляду від 23 липня 2017 року гаражу, розташованого в гаражному кооперативі «Мотор-2» по вул.Цегляній,2, в м.Запоріжжі, зафіксовано обстановку в гаражі, в якому знаходиться автомобіль «BMW». В гаражі виявлено пошкодження задньої стінки у вигляді отвору розмірами 30 х 30 см. З місця події вилучено сокиру, з картонної коробки 2 сліди папілярних візерунків; а також лом, замок, викрутку.

Товарні чеки на запчастини до автомобіля, надані потерпілим.

Вищевказана заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення майна потерпілого ОСОБА_28 , однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Крім того, зі змісту обвинувачення убачається, що ОСОБА_6 інкримінується викрадення майна з гаражу, який розташований на території гаражного кооперативу за адресою: АДРЕСА_18 . Разом з цим, в заяві ОСОБА_28 до відділу поліції від 23 липня 2017 року та у протоколі огляду місця події гаражу № НОМЕР_12 від 23 липня 2017 року, точна адреса гаражного не зазначена.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_29 від 30-31 липня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_29 не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв. Додатково показав, що влітку 2017 року у нього мешкав знайомий ОСОБА_62 . Якось ввечері він попросив перенести інструмент. Вони разом пішли у балку, розташовану неподалік місця мешкання. В балці ОСОБА_63 витягнув з кущів інструмент: перфоратори, будівельний рівень, електродриль та інше. Цей інструмент вони винесли з балки. ОСОБА_63 запропонував здати його в ломбард, однак у них не було паспортів. Вони зустріли знайому ОСОБА_64 , при якій був паспорт. Вони попросили ОСОБА_64 допомогти здати до ломбарду інструмент, на що остання погодилась. Вони віднесли інструмент до ломбарду, де ОСОБА_65 здала його.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_29 до відділу поліції від 31 липня 2017 року, показання потерпілого ОСОБА_29 в судовому засіданні, протокол огляду місця події, гарантійні талони перфоратора марки «ІІІтерн», дриль-міксера марки «Фіолент», чек ломбарду «Гроші тут» від 02 серпня 2017 року, протокол огляду від 02 серпня 2017 року, повідомлення дирекції ломбарду «Гроші Тут», протокол огляду предмета від 01 вересня 2017 року, протокол проведення слідчого експерименту від 6 вересня 2017 року, в процесі якого ОСОБА_6 вказав місце розташування будинку АДРЕСА_19 , з якого в ніч на 31 липня 2017 року він викрав електричні та будівельні інструменти.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_29 показав, що в липні 2017 року він працював по ремонту будинку АДРЕСА_8 . Вранці 31 липня 2017 року він прийшов на роботу, побачив, що металева решітка на вікні зламана, віконна рама відігнута. З будинку викрадені: перфоратор ДВТ вартістю 2 000 грн, перфоратор «Bosh» вартістю 1 000 грн, перфоратор «Sctern» вартістю 2 300 грн, лазерний будівельний рівень вартістю 1 000 грн, електричний лобзик вартістю 500 грн, 2 акумуляторні шуруповерти на суму 1 100 грн, електродриль вартістю 300 грн, станок для різки плитки вартістю 4 000 грн, електричний подовжувач вартістю 300 грн, набір ключів вартістю 1 000 грн, зварювальний апарат вартістю 2 000 грн, дриль-міксер «Фіолент» вартістю 1 500 грн, усього на суму 17 000 грн. Того ж дня він звернувся до поліції із заявою про крадіжку. Через деякий час йому зателефонував знайомий, який повідомив, що у ломбарді на вул.Запорізькій здали інструмент, схожий на його. Разом з працівниками поліції він пішов до ломбарду, де знайшли перфоратор, дриль-міксер, які викрадені у нього.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_29 в суді першої інстанції підтвердив сам факт викрадення електричного інструменту, що йому належать, але не вказав на особу, яка вчинила ці крадіжки, оскільки він не був очевидцем правопорушення.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно із заявою ОСОБА_29 до відділу поліції від 31 липня 2017 року, невідомою особою в період з 30 по 31 липня 2017 року з будинку по АДРЕСА_8 викрадено електричний інструмент.

Згідно з протоколом огляду місця події від 31 липня 2017 року будинку, розташованого по АДРЕСА_8 , зафіксовано обстановку на території домоволодіння та будинку, виявлено пошкодження металевої решітки на вікні та рухомої частини віконної рами.

Згідно з протоколом огляду від 02 серпня 2017 року, слідчим в ломбарді «Гроші Тут», розташованому по вул. Запорізькій, 13, в м. Запоріжжі, оглянуто та вилучено дриль-міксер «Фіолент» та перфоратор DWT, які приєднано до матеріалів провадження та повернуто потерпілому.

Згідно з повідомленням дирекції ломбарду «Гроші Тут», вказаний інструмент 31 липня 2017 року здала ОСОБА_66 .

Згідно з протоколом огляду предмета від 01 вересня 2017 року, оглянуто диск з файлами камери спостереження, розташованої у ломбарді «Гроші Тут», розташованому по вул. Запорізькій, 13, в м.Запоріжжі. Оглядом встановлено, що вказаний інструмент ОСОБА_65 здавала разом з ОСОБА_67 .

Отже, вищевказана заява потерпілого ОСОБА_29 підтверджує лише факт викрадення електричного інструмента, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Крім того, повідомлення дирекції ломбарду «Гроші Тут» та відомості, зафіксовані в протоколі огляду диска з файлами камери відеоспостереження, спростовують причетність обвинуваченого ОСОБА_6 саме до цих інструментів.

Решта письмових доказів також не доводять вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна з приміщення гімназії №2 ім.Лесі Українки від 31 липня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна 31 липня 2017 року з приміщення гімназії №2 ім.Лесі Українки не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву директора гімназії № 2 ОСОБА_37 до відділу поліції від 31 липня 2017 року, довідку начальника територіального відділу освіти, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, показання свідка ОСОБА_52 в судовому засіданні.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_53 показав, що в серпні 2017 року він придбав у ОСОБА_6 телевізор Toshiba. Чи купував у обвинуваченого системний блок та принтер, не пам`ятає. Під час досудового розслідування він за фотографіями впізнав ОСОБА_6 як особу, що продала йому вказаний телевізор.

Показання свідка ОСОБА_52 свідчать лише про факт придбання ним у ОСОБА_6 телевізору, проте останній не підтвердив, що ОСОБА_6 приносив на продаж саме той телевізор, який зазначений в обвинувальному акті.

Судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно з заявою директора гімназії №2 ОСОБА_37 до відділу поліції від 31 липня 2017 року про те, що в період з 30 до 31 липня 2017 року з гімназії викрадено майно: монітор LG вартістю 1 916,11 грн, системний блок Office PC вартістю 3 094,82 грн., монітор Samsung вартістю 1 566,17 грн, МФУ лазерний HP вартістю 1 555,62 грн, телевізор Toshiba вартістю 2 720,16 грн, усього на суму 10 852,88 грн.

Отже, вищевказана заява підтверджує лише факт викрадення ноутбука, однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводить вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_30 від 31 липня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_30 31 липня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_68 до відділу поліції від 31 липня 2017 року, висновок суб`єкта оціночної діяльності, протокол огляду місця події гаражу, протокол проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно із заявою ОСОБА_68 до відділу поліції від 31 липня 2017 року, невідомою особою викрадено майно з гаражу, розташованого в гаражному кооперативі «Мокрянський».

Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість карбюратора автомобіля ВАЗ-2106 становить 900 грн.

Згідно з протоколом огляду місця події від 31 липня 2017 року гаражу , розташованого в гаражному кооперативі «Мокрянський» по вул.Мокрянській, 123, в м. Запоріжжі, зафіксовано обстановку в гаражі, пошкоджень не виявлено.

Вищевказана заява потерпілого підтверджує лише факт викрадення майна потерпілого ОСОБА_30 , однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводить вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду заволодіння шляхом обману майном потерпілого ОСОБА_42 від 20 серпня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за епізодом заволодіння шляхом обману майном потерпілого ОСОБА_42 20 серпня 2017 року не визнав та показав, що вказаний злочин він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_69 до відділу поліції від 11 вересня 2017 року, висновок товарознавчої експертизи, постанову слідчого від 05 жовтня 2017 року про визнання речовим доказом в кримінальному провадженні мобільного телефону «Samsung GT-19500 Galaxy S4», протоколи пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, показання свідка ОСОБА_52 в судовому засіданні.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_53 показав, що в серпні 2017 року він придбав у ОСОБА_6 мобільний телефон «Samsung Galaxy». Під час досудового розслідування він за фотографіями впізнав ОСОБА_6 як особу, яка продала йому вказаний телефон.

Показання свідка ОСОБА_52 свідчать лише про факт придбання ним у ОСОБА_6 мобільного телефону, проте останній не підтвердив, що ОСОБА_6 приносив на продаж саме той мобільний телефон, який зазначений в обвинувальному акті.

Також, судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно із заявою ОСОБА_69 до відділу поліції від 11 вересня 2017 року, 20 серпня 2017 року невідома особа шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном «Samsung».

Отже, вищевказана заява підтверджує лише факт заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_42 , однак не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводить вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_70 від 29 серпня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_70 29 серпня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_71 до відділу поліції від 29 серпня 2017 року, показання потерпілої ОСОБА_70 в судовому засіданні, висновок товарознавчої експертизи, протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, показання свідка ОСОБА_52 в судовому засіданні.

При дослідженні вказаних доказів судом встановлено таке.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_38 показала, що вдень 29 серпня 2017 року вона прийшла з дитиною у поліклініку, розташовану по АДРЕСА_20 . В холі поліклініки вона залишила дитячій трьохколісний велосипед «Crosser 1». Коли вона повернулась, велосипеда не було. Про крадіжку вона заявила до поліції. Під час досудового розслідування викрадений велосипед їй не повернуто. З обвинуваченим вона не знайома, однак того дня бачила його в холі поліклініки;

Таким чином, потерпіла ОСОБА_38 в суді першої інстанції підтвердила сам факт викрадення дитячого велосипеда, що їй належить, але не вказала на особу, яка вчинила ці крадіжки, оскільки вона не була очевидцем правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_53 показав, що в серпні 2017 року він придбав у ОСОБА_6 дитячий велосипед «Crosser». Під час досудового розслідування він за фотографіями впізнав ОСОБА_6 як особу, що продала йому вказаний велосипед.

Судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно із заявою ОСОБА_70 до відділу поліції від 29 серпня 2017 року невідомою особою з дитячої поліклініки викрадено трьохколісний велосипед.

Вищевказана заява потерпілої підтверджує лише факт викрадення дитячого велосипеда, проте не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Решта письмових доказів також не доводить вчинення цього злочину саме обвинуваченим. Деякі докази судом визнані недопустимими з підстав, наведених нижче.

Показання свідка ОСОБА_52 , з огляду на те, що майно, яке, з його слів, йому здав ОСОБА_6 , не вилучено, не можуть бути достатнім доказом вини останнього.

Що стосується епізоду таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_31 в період з червня до 07 вересня 2017 року:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом викрадення майна ОСОБА_31 з червня 2017 по 7 вересня 2017 року не визнав та показав, що вказану крадіжку він не вчиняв.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на заяву ОСОБА_72 до відділу поліції від 7 вересня 2017 року, протокол огляду місця події гаражу, заяву ОСОБА_73 (без дати) про видачу 4 рулонів руберойду, протокол огляду предметів від 12 вересня 2017 року, постанову слідчого від 12 вересня 2017 року про визнання 4 рулонів руберойду речовими доказами, висновок суб`єкта оціночної діяльності, протокол проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2017 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка.

Згідно з заявою ОСОБА_72 до відділу поліції від 7 вересня 2017 року невідомою особою викрадено майно з гаражу, розташованого в гаражному кооперативі «Мокрянський».

Згідно з протоколом огляду місця події від 07 вересня 2017 року гаражу, розташованого в гаражному кооперативі «Мокрянський» по вул.Мокрянській, в м. Запоріжжі, зафіксовано обстановку в гаражі, пошкоджень не виявлено.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, свідок ОСОБА_74 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 , який в період з кінця липня по серпень 2017 року приносив йому для продажу електроінструменти та запчастини.

Отже, вищевказана заява підтверджує лише факт викрадення майна потерпілої ОСОБА_31 , проте не доводить вчинення цього злочину саме ОСОБА_6 , оскільки, як зазначено у вказаній заяві, злочин вчинено невідомою особою.

Крім того, обвинуваченому інкримінується викрадення у потерпілої ОСОБА_31 4 рулонів руберойду, а не як зазначено у вищевказаному протоколі пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року електроінструментів та запчастин.

Решта письмових доказів також не доводить вчинення цього злочину саме обвинуваченим.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недопустимими деякі з них, а саме:

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_53 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка 18 квітня 2017 року продала йому ноутбук «Acer»;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно якому свідок ОСОБА_75 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, що в квітні 2017 року продала йому ехолот;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_53 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка продала йому зварювальний апарат, драбину, колеса;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким, свідок ОСОБА_75 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка в червні 2017 року продала йому поливну систему «Karcher»;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким, свідок ОСОБА_75 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка в червні 2017 року продала йому шини, акумуляторну батарею, автомобільні деталі;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_53 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка в середині червня 2017 року продала йому байдарку, дитячі коляску і крісло;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_53 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка продала йому акумуляторну батарею «Іста» 60 Ам;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_75 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка 8 травня 2017 р. продала йому ноутбук «ProBook»;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_75 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка 21 липня 2017 р. продала йому велосипед «Winner Junior»;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_75 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка в кінці липня 2017 року продала йому зварювальний апарат;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_53 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка 1 серпня 2017 року продала йому телевізор Toshiba, системний блок, принтер;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 15 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_75 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка 2 серпня 2017 року продала йому мобільний телефон LETV;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_53 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка 29 серпня 2017 року продала йому дитячий велосипед «Crosser»;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_49 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка 20 серпня 2017 року шахрайським шляхом заволоділа його мобільним телефоном;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_53 впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, яка 20 серпня 2017 року продала йому мобільний телефон «Samsung Galaxy».

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 228 КПК України пред`явлення особи для впізнання проводиться слідчим або прокурором.

В порушення зазначених вимог процесуального законодавства, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, вищевказані впізнання проводились оперуповноваженим Олександрівського відділу поліції, зокрема одним і тим же оперуповноваженим у один і той же час. При цьому в порушення вимог ч.2 ст.40, ч.1 ст.41 КПК України, письмове доручення слідчого на проведення вказаних слідчих дій не надавалось, в реєстрі матеріалів досудового розслідування такі доручення відсутні. Викладене прокурором не спростовано.

Крім того, на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчинені зазначених вище злочинів стороною обвинувачення також надано протокол проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2017 року, в процесі якого обвинувачений ОСОБА_6 нібито вказував місця, звідки ним вчинялись крадіжки, та додаток до нього: DVD-R диск, на якому зафіксовано хід слідчого експерименту.

На думку колегії суддів, вказаний протокол та додаток до нього суд обґрунтовано визнав недопустимим доказом з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. У протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

За змістом ч.7 ст. 223 КПК України, при проведенні слідчого експерименту слідчий зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих).

Згідно зі ст.104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Під час проведення зазначеного вище слідчого експерименту зазначені вимоги закону слідчим не виконані.

В протоколі слідчого експерименту від 15 вересня 2017 року не вказано, яким чином учасники слідчої дії переміщуються від одного місця вчинення злочину до іншого, не зазначено адреси цих місць, ідентифікуючи ознаки об`єктів (назви вулиць, номери гаражів) дані про їх власників або користувачів, умови і результати слідчого експерименту докладно не описано, що позбавляє суд можливості достовірно встановити, до якого саме епізоду інкримінованих ОСОБА_6 злочинів відносяться встановлені слідчим під час проведення слідчого експерименту обставини.

Відтворенням в судовому засіданні відеозйомки слідчого експерименту встановлена наявність відмінностей з протоколом, що не узгоджується з вимогами ст.104 КПК України.

Крім того, суд обґрунтовано зазначив про те, що в описовій частині протоколу слідчого експерименту вказано, що участь у слідчій дії приймає один понятий ОСОБА_76 , однак протокол підписано двома понятими - ОСОБА_76 , ОСОБА_77 ; в протоколі не зазначено про участь у проведенні слідчого експерименту оперуповноваженого Верховода, однак протокол останнім підписано.

Також судом досліджено наведені нижче письмові докази, які надані стороною обвинувачення:

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 6 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_56 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка всередині травня 2017 року продала йому металеві мангал, кути, двері, в кінці травня 2017 року металеві лом та труби;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 6 вересня 2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_58 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка в травні 2017 року продала йому 2 автомобільних колеса;

- протокол проведення слідчого експерименту від 6 вересня 2017 року, в процесі якого ОСОБА_6 вказав місця вчинення ним кримінальних правопорушень в Комунарському районі м. Запоріжжя.

Відомості з зазначених протоколів суд визнав недопустимими доказами, оскільки вказані слідчі дії проведені без участі захисника, що суперечить вимогам п.3 ч.2 ст.52 КПК України, та є грубим порушенням права обвинуваченого на захист, що, згідно з положеннями ч.1 ст.87 КПК України, тягне за собою визнання таких доказів недопустимими.

З огляду на викладене, з висновками суду першої інтонації про недопустимість вищевказаних доказів погоджується і колегія суддів, а доводи прокурорів про безпідставність таких висновків суду, суперечать матеріалам провадження.

Крім того, прокурори в апеляційних скаргах не навели змістовного обґрунтування своєї позиції з посиланням на матеріали провадження, а обмежились лише загальними формулюваннями.

Доводи прокурора про те, що судовий розгляд кримінального провадження проведено неповно, оскільки стороною обвинувачення в судовому засіданні заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_39 , не допитано представників потерпілих ОСОБА_40 та ОСОБА_37 , потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_41 , ОСОБА_23 , ОСОБА_42 є необґрунтованими, з огляду на таке.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 у судове засідання суду першої інстанції не з`явились, проте надали заяви про розгляд провадження за їх відсутності.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04 червня 2018 року клопотання прокурора задоволене, до свідків у кримінальному провадженні, в тому числі і до ОСОБА_39 застосований привід у судове засідання, призначене на 20 серпня 2018 року (а.с.86-87 т.5).

Згідно з рапортом о/у Комунарського ВП ОСОБА_78 , доставити свідка ОСОБА_39 у судове засідання, призначене на 20 серпня 2018 року, не виявилося за можливе, оскільки в ході неодноразових виїздів за місцем проживання останнього, застати будь-кого не вдалося (а.с.102 т.5).

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 серпня 2018 року клопотання прокурора задоволене, до свідків у кримінальному провадженні, в тому числі і до ОСОБА_39 знову застосований привід у судове засідання, призначене на 24 вересня 2018 року (а.с.115-116 т.5).

Згідно з рапортом о/у Комунарського ВП ОСОБА_79 , доставити свідка ОСОБА_39 у судове засідання, призначене на 24 вересня 2018 року, не виявилось за можливе, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. В ході усного допиту сусідів встановлено номер мобільного телефону ОСОБА_39 , який в ході телефонного дзвінка пояснив, що на теперішній час знаходиться на роботі, зобов`язався прибути у наступне судове засідання (а.с.125 т.5).

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24 вересня 2018 року клопотання прокурора задоволене, до свідків у кримінальному провадженні, в тому числі і до ОСОБА_39 , знову застосований привід у судове засідання, призначене на 03 жовтня 2018 року (а.с.127-128 т.5).

Проте, всупереч вимогам закону, орган, якому було доручено здійснення приводу обвинуваченого, не повідомив суд про причини невиконання вищезазначеної ухвали. Жодних даних про те, що свідок ОСОБА_75 не може бути доставлений до суду, не надано.

Лише 22 жовтня 2018 року, тобто після сплину тривалого часу, на адресу суду першої інстанції надійшли матеріали виконання ухвали суду від 24 вересня 2018 року. Так, згідно з рапортом о/у РКП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, доставити приводом свідка ОСОБА_39 не виявилося за можливе у зв`язку із відсутністю останнього за місцем проживання (а.с.170-171 т.5).

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 жовтня 2018 року клопотання прокурора задоволене, до свідків у кримінальному провадженні, в тому числі і до ОСОБА_39 , знову застосований привід у судове засідання, призначене на 20 листопада 2018 року (а.с.141-142 т.5).

Проте, всупереч вимогам закону, орган, якому було доручено здійснення приводу обвинуваченого, не повідомив суд про причини невиконання вищезазначеної ухвали. Жодних даних про те, що свідок ОСОБА_75 не може бути доставлений до суду, не надано.

Лише 11 грудня 2018 року, тобто після сплину тривалого часу, на адресу суду першої інстанції надійшли матеріали виконання ухвали суду від 03 жовтня 2018 року. Так, згідно з рапортом о/у РКП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, доставити приводом свідка ОСОБА_39 не виявилося за можливе у зв`язку із відсутністю останнього за місцем проживання (а.с.207-208 т.5).

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2019 року до свідків у кримінальному провадженні, в тому числі і до ОСОБА_39 знову застосований привід у судове засідання, призначене на 05 лютого 2019 року (а.с.226 т.5).

Проте, всупереч вимогам закону, орган, якому було доручено здійснення приводу обвинуваченого, не повідомив суд про причини невиконання вищезазначеної ухвали. Жодних даних про те, що свідок ОСОБА_75 не може бути доставлений до суду, не надано.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 лютого 2019 року до свідків у кримінальному провадженні, в тому числі і до ОСОБА_39 , знову застосований привід у судове засідання, призначене на 04 березня 2019 року (а.с.250 т.5).

Згідно з рапортом помічника о/у СКП Дніпровського ВП ОСОБА_80 , встановити місце знаходження свідка ОСОБА_39 не виявилося за можливе. Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_81 від 04 березня 2019 року, остання мешкає за місцем реєстрації ОСОБА_39 протягом року - винаймає житло. ОСОБА_75 їй не знайомий, його місце знаходження їй не відоме (а.с.8-10 т.6).

Таким чином, судом вжив необхідні заходи для забезпечення явки свідків у судове засідання, в тому числі і свідка ОСОБА_82 .

Проте, допитати вказаного свідка не виявилось за можливе з об`єктивних причин.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.3 ст.23 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

З матеріалів провадження не вбачається, що сторона обвинувачення вживала будь-які дійові заходи, передбачені законом, для виконання цього свого обов`язку.

Що стосується представника потерпілого ОСОБА_40 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду провадження, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання особисто ним судової повітки, в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд провадження за його відсутності не надав ( а.с.60 т.5).

Представник потерпілого ОСОБА_37 у судове засідання суду першої інстанції не з`явилась, надавши заяву про розгляд провадження за її відсутності (а.с.176 т.5).

Потерпілий ОСОБА_19 повідомлявся про час і місце розгляду провадження, але повістки не отримував (а.с.36 т.5, а.с.59 т.5), в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд провадження за його відсутності не надав.

Потерпілий ОСОБА_35 повідомлявся про час і місце розгляду провадження, але повістки не отримував (а.с.58 т.5), в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд провадження за його відсутності не надав.

Потерпілий ОСОБА_23 повідомлявся про час і місце розгляду провадження, але повістки не отримував (а.с.34 т.5), в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд провадження за його відсутності не надав (а.с.34 т.5).

Потерпілий ОСОБА_49 у судове засідання суду першої інстанції не з`явився, надавши заяву про розгляд провадження за його відсутності (а.с.40 т.6).

Крім того, згідно з листом Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2018 року, який надісланий на адресу керівників Запорізької місцевої прокуратури №№1,2, запропоновано доручити забезпечення потерпілих у судове засідання, призначене на 19 грудня 2018 року, у тому числі: ОСОБА_40 , ОСОБА_19 , ОСОБА_41 , ОСОБА_23 , ОСОБА_42 , ОСОБА_15 (а.с.199 т.5). Аналогічні листи також направлялися на вищевказані адреси 19 грудня 2018 року (а.с.216 т.5), 14 січня 2019 року (а.с.230 т.5), 05 лютого 2019 року (а.с.252 т.5), 04 квітня 2019 року (а.с.30 т.6), проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, зазначені листи залишені без належного реагування, відповідні заходи не вживались.

Отже, суд вичерпав всі свої процесуальні можливості задля забезпечення явки свідків та потерпілих у судове засідання.

На переконання колегії суддів, суд належним чином дослідив всі надані сторонами докази, та проаналізувавши їх, дійшов обґрунтованого висновку про те, що докази сторони обвинувачення як окремо так і у їх сукупності, не доводять поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних епізодів правопорушень, а доводи прокурора в апеляційній скарзі про протилежне, суперечать матеріалам провадження.
Згідно з п.10 ч.1, ст.7, ч.ч.1, 2, 4 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом і встановлено обвинувальним вироком.
У відповідності до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості тлумачаться на її користь.
Однією з основних засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка декларує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, про що неодноразово наголошувалось у рішеннях Європейського суду з прав людини, в т.ч. і у рішенні по справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року.
Колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд кримінального провадження у відповідності до положень ст.337 КПК України - в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та принципу диспозитивності, діючи в межах своїх повноважень, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши надані сторонами докази, дійшов до правильного висновку про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.
Висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, а доводи прокурорів в апеляційних скаргах правильності цих висновків не спростовують.
У зв`язку з викладеним, вказані апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 та прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Комунарськогр районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.185 КК України за епізодом від 30 серпня 2017 року, та визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України за епізодами, вказаними у вироку, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Дата документу 28.04.2020 Справа № 333/6077/17