Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

21 травня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеолконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000431 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2020 року стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рівне Рівненської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 , без постійного місця реєстрації, раніше судимого, востаннє 01.09.2017 р. Рівненським міським судом за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України на 3 роки 5 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу постановлено не обирати і строк відбуття покарання рахувати йому з моменту затримання.

Судом вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 1256 грн. 08 коп.

Також судом вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він 26 червня 2019 року близько 05.45 год. перебуваючи по вул.Українська в с.Ільпінь Здолбунівського району Рівненської області, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що його дії ніким не помічені, через паркан проник на закриту, приватну територію господарства, по АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , звідки із сховища, що розташоване під сходами, таємно викрав велосипед чорного кольору марки «CYCO», вартість якого становить 3800 грн., чим спричинив власнику матеріальний збиток на вказану суму. Викраденим ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказаний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх підстав для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримання. Підставою для такого висновку захисник вважає те, що потерпілим ОСОБА_9 не надано документів, які підтверджують розмір заподіяних йому цим правопорушенням матеріальних збитків, а прокурором не доведено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства розміру заподіяної потерпілому матеріальної шкоди.

Зокрема апелянт вказала на те, що ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого та доручено провести експертам судово-товарознавчу експертизу, однак експертом було повідомлено про неможливість проведення судової експертизи. Тому, сторона обвинувачення встановила вартість викраденого велосипеда на підставі довідк, виданої приватним підприємцем ОСОБА_10 , що на думку захисника, є неналежним доказом.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до припису ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права із дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, а також обґрунтованим, тобто ухваленим на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 КПК, та вмотивованим, тобто таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладені у вироку, узгоджуються між собою та яким місцевий суд дав належну юридичну оцінку.
З наведених вище підстав, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , яка виразилась у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненям у сховище. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України судом кваліфіковано вірно.

Разом з цим колегія суддів ввжає позбавленими підстав доводи сторони захисту щодо неналежності як доказу довідки вартості для встановлення вартості викраденого майна велосипеда гірського типу марки «СУСО».

Зокрема, як передбачено п.6 ч.2 ст.242 КПК слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 25 листопада 2019 року у справі №420/1667/18 дійшла висновку, що обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне за наявності двох підстав: по-перше, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями (що є загальною підставою проведення експертизи в кримінальному провадженні, передбаченою ч. 1 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII); по-друге, коли мають місце обставини, передбачені ч. 2 цієї норми.

Імперативність п.6 ч.2 ст.242 КПК у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.

При цьому колегія суддів зауважує, що матеріали кримінального провадження містять довідку щодо середньо-ринкової вартості велосипеда гірського типу марки «СYCO», видану приватним підприємцем ОСОБА_10 на підтвердження розміру заподіяного злочином матеріального збитку.

Суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши вказаний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що вказана довідка не викликає сумніву в її достовірності та беззаперечно підтверджує вартість викраденого велосипеда.

Таким чином, оскільки в ході досудового розслідування було здобуто доказ щодо вартості викраденого майна розміру заподіяної злочином матеріальної шкоди, то апеляційний суд вважає, що призначення відповідної судової експертизи для встановлення вартості викраденого велосипеда, у даному випадку не було обов`язковим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції при ухваленні цього рішення було дотримано як вимог кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для скасування вироку та задоволення апеляційних вимог захисника не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3