УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження № 0000624 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 22.10.2019р., стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Диканька, Диканського району, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Торез, Донецької області, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
-якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.3 ст. 187 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відносно ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з
Каланчацького районного суду
Херсоноської області)
захисник ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з
Новокаховського районного суду
Херсонської області )

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду в частині задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , скасувати. Змінити обвинуваченому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 20 грудня 2019 року включно. У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу відмовлено.

Цією ж ухвалою ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Ухвала в цій частині не оскаржується.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого зауважує, що жодний ризик, зазначений в клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , передбачений ст. 177 КПК України, не доведений.

Посилаючись на правову позицію Європейського суду з прав людини, зауважує, що судом були порушені розумність строків тримання під вартою обвинуваченого, оскільки, жодних нових доказів, які б підтверджували вину обвинуваченого за цей час не встановлено, а можливість їх отримати вичерпана.

Вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Скадовського районного суду Херсонської області знаходиться обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000624, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Прокурором 22.10.2019 року було подано до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Прокурор мотивує своє клопотання тим, що на теперішній час не зникли ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу на стадії досудового розслідування

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 20 грудня 2019 року включно. У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу відмовлено.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.1,5, ч.1 ст. 177 КПК України не встановлено, а тому відсутні підстави для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000624, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, раніше судимий.

До того ж на час розгляду клопотання обвинувачений та сторона захисту не надали суду першої інстанції доказів наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просить захисник в апеляційній скарзі, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить апелянт.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 22.10.2019р. якою відносно ОСОБА_6 ,, обвинуваченого за ч.3 ст. 187 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: