Справа №463/1546/20
Провадження №1-кс/463/1006/20
У Х В А Л А

27 лютого 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, погоджене прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, уродженцю м. м. Івано-Франківськ, громадянину України, з середньою, військовослужбовцю, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, згідно клопотання, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за привозом під час мобілізації, на особливий період, у порушення нормативно-правових актів, через особисту недисциплінованість, з метою ухилитися від військової служби, 16.04.2015 року за нез`ясованих обставин без поважних причин не прибув до розташування військової частини ПП НОМЕР_1 і по даний час відсутній, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Клопотання мотивує тим, що необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а після пред`явлення підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 перебував у розшуку, внаслідок чого є підстави вважати, що з метою уникнення кримінальної відповідальності він буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з викладених в ньому мотивів, однак враховуючи процесуальну поведінку підозрюваного не настоює на обранні найбільш тяжкого запобіжного заходу.
Захисник проти клопотання заперечив з тих підстав, що підозрюваний не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, в нього на утриманні троє малолітніх дітей, раніше не судимий. Про оголошення його в розшук йому не було відомо. А як тільки довели до відома про наявність ухвали слідчого судді про його затримання, особисто з`явився до органу досудового розслідування.
Підозрюваний в судовому засіданні в повному обсязі підтримав пояснення свого захисника.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудового розслідування 28.08.2015р. року внесені дані з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 407 КК України.
Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_5 повідомлено 28.08.2015р.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ПП НОМЕР_1 , що становить суть інкримінованого кримінального правопорушення та підлягає детальному дослідженню безпосередньо під час досудового розслідування чи судового розгляду.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вважаю, що в ході розгляду клопотання було доведено лише наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочину та наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності.
Частина 3 ст. 176 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно матеріалів клопотання, встановлено насамперед, що в таких неправильно відображено місце проживання та місце реєстрації підозрюваного, фактично з часу винесення повідомлення про підозру ОСОБА_5 проживав за однією і тією ж адресою з дружиною та дітьми.
Крім того, встановлено, що він має намір в подальшому сприяти встановленню істини у справі, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, тобто має міцні соціальні зв`язки, що в сукупності, виключає можливість застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Однак, беручи до уваги, що при розгляді клопотання було доведено наявність вказаних вище обставин, передбачених п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, приходжу до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Керуючись вимогами статей 176-179, 183, 194, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, погоджене прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків:
1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою,
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду,
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,
4) утримуватися від спілкування з свідками, у вказаному кримінальному провадженні, за винятком необхідності, викликаної проведенням слідчої дії або судового розгляду,
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього вище обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії даної ухвали становить 2 місяці, починаючи з 27 лютого 2020 року до 27 квітня 2020 року включно.
Контроль за виконанням ухвали в частині покладення обов`язків покласти на слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1