КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Слободище Бердичівського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 01.08.2017 близько 22 години 30 хвилин разом з робітниками ТОВ «Сатіново Союз» перебували біля супермаркету «Фуршет» за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 30, де відпочивали та вживали спиртні напої. Близько 22 години 40 хвилин до вказаного супермаркету підійшли інші робітники ТОВ «Сатіново Союз», серед яких був ОСОБА_9 . Між вказаними працівниками виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, який переріс в обопільну бійку. По завершенню бійки, під час словесного конфлікту, який продовжувався між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , у останнього виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 01.08.2017 о 22 годині 57 хвилин, знаходячись за вказаною адресою, діючи протиправно, умисно, наніс один цілеспрямований удар кулаком правої руки в область лівої скроневої ділянки голови потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку легкого ступеню, перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа в ділянці піраміди, субарахноідальний крововилив, перелом носових кісток, підшкірний крововилив потиличної ділянки.
Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий втратив свідомість та впав на тротуар.
В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник.
Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні положень ст. 75 КК України. Зокрема прокурор зазначає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не повною мірою взяв до уваги дані про підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, конкретні обставини його вчинення. Також прокурор звертає увагу, що потерпілий у судовому засіданні просив призначити мінімальне за розміром покарання, а не звільнити обвинуваченого від його відбування, як це зазначено у вироку.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, відсутності претензій з боку потерпілого, суд першої інстанції правильно визначив йому розмір покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України та обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.
Також, вирішуючи питання щодо доцільності призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, судом першої інстанції обґрунтовано враховано позицію прокурора у судовому засіданні, який просив суд призначати покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Тобто судом дотримано принципу диспозитивності, із змісту якого, закріпленого в ст.ст. 26, 337, 416, 421, 437 КПК України, вбачається, що суд при призначенні покарання повинен діяти в межах позиції прокурора або потерпілого і не вправі погіршити правове становище обвинуваченого з власної ініціативи.
Будь-яких обмежень щодо застосування до ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України колегія суддів не вбачає.
Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими та узгоджуються з вимогами ст.75 КК України.
Крім того, колегія суддів враховує позитивну процесуальну поведінку обвинуваченого, який в ході судового та апеляційного розгляду належним чином виконував свої обов`язки щодо явки до суду, будь-яких порушень порядку в судовому засіданні не допускав.

Твердження прокурора про те, що потерпілий у судовому засіданні просив призначити мінімальне за розміром покарання не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки відповідно до журналу судового засідання від 06.02.2018 року потерпілий зазначив, що покарання має бути м`яким.
При цьому апеляційним судом вжито вичерпних заходів щодо забезпечення участі потерпілого у судовому засіданні, однак ОСОБА_9 багаторазово не з`являвся, про причини неявки не повідомив.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання до реального відбування не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3