Справа №705/3797/19
1-в/705/57/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області в режимі відеоконференції між Уманським міськрайонний судом Черкаської області та ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

представника адміністрації СВК № 92

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання. Клопотання надійшло до суду 21.08.2019 року. Клопотання мотивував тим, що з матеріалів його особової справи вбачається, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.09.2016 року його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначено покарання із застосуванням ст.69 ККК України у виді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1, 2, 4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2012 року, та остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахується з 30.04.2016 року. Зараховано в час відбування покарання тримання під вартою за період з 30.04.2016 року по 02.05.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20.02.2017 року вирок суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою ВССУ рішення суду апеляційної інстанції скасовано та повернуто матеріали справи на новий розгляд в суд апеляційної інстанції. Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2018 року вирок суду першої інстанції скасовано та призначено нове покарання за ч.2 ст.289, ст.71 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі від 30.04.2016 року по 22.05.2016 року. Постановою ККС ВСУ від 04.04.2019 року вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 05.01.2018 року залишено без змін. Враховуючи те, що судом касаційної інстанції було скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 20.02.2017 року, вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.09.2016 року з часу постановлення ухвали ВССУ вважався таким, що не набрав законної сили, отже він мав статус особи обвинуваченого та попередньо ув`язненої особи, який тривав до ухвалення вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2018 року. Таким чином, період його перебування в СІЗО до 15.01.2018 року слід зарахувати у строк покарання як період попереднього ув`язнення. З матеріалів його особової справи вбачається, що під час відбування покарання він перебував в СІЗО у період часу з 10.02.2019 року по 04.04.2019 року для участі у касаційному розгляді справи.
Просив суд зарахувати в строк покарання періоди попереднього ув`язнення за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 20.02.2017 року, та час перебування в СІЗО під час відбування покарання для участі у касаційному розгляді з 10.02.2019 року по 04.04.2019 року, згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VІІІ.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2019 року дане клопотання було передане для розгляду судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_6 .
10.12.2019 року до суду надійшло доповнення до клопотання засудженого ОСОБА_3 , в якому він просив зарахувати строк попереднього ув`язнення за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 05.11.2012 року в строк покарання за наявності декількох вироків у відповідності до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року №838 у сукупності із раніше заявленими вимогами у клопотанні без зміни їх змісту. Вказане доповнення до клопотання мотивував тим, що покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 05.11.2012 року було предметом судового розгляду під час ухвалення остаточного покарання, тому період попереднього ув`язнення за вказаним вироком слід вважати в межах того ж самого кримінального провадження, оскільки обидва покарання мають єдиний правовий ефект у розумінні призначення остаточного покарання з точки зору ст.7 ЄКПЛ, та покарання за останнім вироком було призначене в той час, коли попереднє покарання не було відбуте повністю та не скасоване. Тому періоди попереднього ув`язнення за обома вироками неможливо відокремлювати, та строк попереднього ув`язнення за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 05.11.2012 року, а саме з моменту затримання по дату набрання вироком законної сили 11.03.2013 року, слід враховувати у строк відбуття покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.09.2016 року, який змінено вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2018 року.
Згідно розпорядження від 17.04.2020 року (№ 79/20) за підписом керівника апарату Уманського міськрайонного суду, проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, оскільки суддю Уманського міськрайонного суду ОСОБА_6 «…відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку з 10.04.2020 року (наказ № 16-К від 10.04.2020 року)…».
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2020 року справу передано для розгляду судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 .
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив його клопотання задовольнити. Уточнив, що він просить зарахувати йому у строк покарання з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, період попереднього ув`язнення з 06.08.2012 року по 11.03.2013 року за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 05.11.2012 року, та з 10.02.2019 року по 04.04.2019 року, тобто той період, коли він перебував в СІЗО на час розгляду справи судом касаційної інстанції.
У судовому засіданні представник адміністрації колонії зазначив, що покладається на думку суду при вирішенні клопотання засудженого.
Прокурор у судовому засіданні висловив позицію про те, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає, так як суд апеляційної інстанції вже зарахував засудженому всі терміни, а участь засудженого у перегляді справи судом касаційної інстанції не включається у строк попереднього ув`язнення, так як на той час судовий розгляд не здійснювався. Також, не підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення за попереднім вироком, так як це було інше кримінальне провадження.
Розглянувши клопотання засудженого, дослідивши в частині, яка стосується вирішуваного питання, матеріали особової справи ОСОБА_3 , заслухавши засудженого, представника установи виконання покарань, прокурора, суд дійшов такого висновку.
Суд встановив, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.09.2016 року за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1, 2, 4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2012 року, та остаточно призначено засудженому ОСОБА_3 покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирався. Визначено, що початок строку відбування покарання засудженому слід рахувати з моменту його взяття під варту. Зараховано в час відбуття покарання тримання під вартою обвинуваченого за період з 30.04.2016 року по 02.05.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20.02.2017 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.09.2016 року щодо ОСОБА_3 залишено без змін.
28 березня 2017 року ОСОБА_3 почав відбувати покарання у виді позбавлення волі за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.09.2016 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 20.02.2017 року скасовано та призначено новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції. Одночасно відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою до 60 діб, так як обвинуваченому, згідно матеріалів провадження, цей запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирався. Вирішено звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно.
23.10.2017 року ОСОБА_3 був звільнений з установи виконання покарань на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 19.10.2017 року.
Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2018 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.09.2016 року відносно ОСОБА_3 скасовано у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання. ОСОБА_3 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 05.11.2012 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_3 у строк відбуття покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.04.2016 року по 02.05.2016 року. Зараховано ОСОБА_3 в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком суду першої інстанції з 28.03.2017 року по 23.10.2017 року. Виключено з мотивувальної частини вироку суду пом`якшуючу обставину відшкодування шкоди. В іншій частині вирок суду залишено без змін.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваною у вчиненні злочину, ОСОБА_3 затриманий 15.02.2018 року на підставі вироку Прилуцького міськрайонного суду від 29.09.2016 року, яким його засуджено до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду від 11.01.2019 року переведено засудженого ОСОБА_3 , 1986 року народження, з Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для участі в касаційному розгляді.
Постановою Верховного Суду від 04.04.2019 року вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2018 року щодо засудженого ОСОБА_3 залишено без змін.
Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України, зазначеного в постанові Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону N 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 № 838) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводилось з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений просить зарахувати строк попереднього ув`язнення за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2018 року, а саме з 10.02.2019 року по 04.04.2019 року, тобто час його перебування в умовах СІЗО в період касаційного перегляду його справи.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838) у строк попереднього ув`язнення включався строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно п.24 ч.1 ст.3 КПК України судовий розгляд є однією з стадій судового провадження, яка включає в себе, крім судового розгляду, підготовче судове провадження, ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Тобто, перегляд судових рішень в касаційному порядку не є стадією судового розгляду, на яку наявне посилання у п. «ґ» ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838) і відповідно, період перебування засудженого в умовах СІЗО на час перегляду судового рішення в касаційному порядку, не підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Тому клопотання засудженого в частині зарахування у строк покарання часу його перебування в умовах СІЗО з 10.02.2019 року по 04.04.2019 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, задоволенню не підлягає.
Також, не підлягає задоволенню клопотання засудженого в частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення за вироком Дніпровського районного суду м.Києва з 06.08.2012 року по 11.03.2013 року, так як відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 № 838) зарахуванню підлягає лише строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
Кримінальне провадження, за результатами якого було ухвалено вирок Дніпровським районним судом м.Києва від 05.11.2012 року, не є кримінальним провадження, за результатами розгляду якого на даний час відбуває покарання засуджений. При цьому, до покарання, яке на даний час відбуває засуджений, лише частково було приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 05.11.2012 року, терміном 6 місяців, за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання.
Копію ухвали направити ОСОБА_3 для відому.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1