Справа №592/4143/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/175/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

педагога ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 1 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч. 1; 186 ч. 2 КК України, з призначенням покарання:

за ст.186 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

за ст.186 ч. 2 КК України, із застосування ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці.

На підставі ст. ст. 104; 76 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбуття покарання з випробуванням, протягом 1 року іспитового строку, та зобов`язано повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації.

Стягнуто з ОСОБА_8 , а за відсутністю у нього коштів, стягнуто з опікуна ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на суму 2574 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

17 січня 2019 року, близько 15 00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 29 по вул. Люблінській у м. Суми, відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_11 сумку вартістю 250 грн., в якій знаходилось 100 грн., мобільний телефон «Sigma X tream PZ 67», вартістю 700 грн., футляр для окулярів з маркуванням «CD Christian Dior», вартістю 30 грн., а всього майна на загальну суму 1080 грн.

19 січня 2019 року, близько 11 00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 28 по вул. Данила Галицького у м. Суми відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_12 сумку вартістю 66 грн. 33 коп., в якій знаходився гаманець ключниця, вартістю 133,33 грн., а всього майна на загальну суму 199,66 грн.

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації дій, ставить питання про зміну вироку, у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

На думку прокурора, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність полягало у тому, що суд, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 , застосував ст. 76 КК України не в чинній редакції та без врахування вимог Закону України «Про пробацію».

Посилаючись на такі обставини, прокурор просить змінити резолютивну частину вироку в частині застосування ст. 76 КК України та покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 76 ч. 1, ч. 3 п. 4 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_9 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 , допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону яке порушило право на захист обвинуваченого та перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, у зв`язку з визнанням ОСОБА_8 вини у пред`явленому обвинуваченні, судовий розгляд по суті обвинувачення ОСОБА_8 здійснювався без дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 349 КПК України (а. п. 125 126).

При цьому, у ході апеляційного розгляду із звукозапису судового засідання, від 28 травня 2019 року, було встановлено, що суд першої інстанції, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження про можливість судового засідання без повного дослідження доказів, в порушення ст. 349 ч. 3 КПК України, не з`ясував чи правильно неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 розуміє зміст обставин, які не будуть досліджуватись, та не роз`яснив йому пов`язаних з таким порядком судовим розглядом обмежень для нього апеляційного оскарження.

У зв`язку з цими обставинами колегія суддів приходить до висновку про істотне порушення судом вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, як кримінального процесуального закону, що порушило право на захист ОСОБА_8 та перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, колегією суддів встановлені й інші обставини, які дають обґрунтований сумнів у можливості здійснення судового розгляду без повного дослідження доказів з застосуванням ст. 349 ч. 3 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що відносно ОСОБА_8 здійснювався судовий розгляд, як відносно особи, що є не повнолітнім, а тому в силу віку обвинуваченого є обґрунтований сумнів щодо усвідомлення ОСОБА_8 наслідків здійснення судового розгляду без повного дослідження доказів.

При цьому, колегією суддів з довідки комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», від 23 січня 2019 року, №1528/55, встановлено, що ОСОБА_8 з 2017 року перебуває на профілактичному обліку з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків і використання інших психоактивних речовин, зловживання зі шкідливими наслідками» (а. п. 115), що на думку колегії суддів, також є обставиною яка ставить під сумнів об`єктивне розуміння обвинуваченим ОСОБА_8 значення здійснення відносно нього судового розгляду без дослідження фактичних обставин його обвинувачення та наслідків для нього у зв`язку з таким судовим розглядом.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, здійснення судового розгляду без повного дослідження доказів, виходячи з визнання вини неповнолітньої особи, яка має психічні вади здоров`я та є неповнолітнім, є не допустимим.

За таких обставин колегія суддів вважає, що порушення судом вимог ст. 349 КПК України призвело до істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалений відносно ОСОБА_8 вирок не може вважатись законним та є таким, що відповідно до ст. ст. 409 ч. 1 п. 3; 412 ч. 1 КПК України, підлягає скасуванню.

Крім вказаного істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, колегією суддів встановлено й неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. ст. 75; 76 КК України.

За змістом ст. 104 ч. 1 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75 78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених ст. 104 ч. 1 КК України.

Суд дійшовши висновку про необхідність звільнення неповнолітнього ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, в порушення ст. 104 ч. 1 КК України, не застосував положення ст. 75 КК України.

Крім того, суд встановлюючи відносно неповнолітнього ОСОБА_8 обов`язки пов`язані із звільненням від відбування покарання з випробуванням застосував ст. 76 КК України не в чинній її редакції та без врахування вимог Закону України «Про пробацію», оскільки поклав на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, що мають контролюватись відповідним державним органом який на час ухвалення вироку не існувало.

З огляду на викладене, ухвалений відносно ОСОБА_8 вирок не може вважатись законним і з цих підстав, що також, відповідно до ст. ст. 409 ч. 1 п. 4; 413 ч. 1 п. п. 1, 2 КПК України, є підставою для його скасування.

Скасовуючи вирок суду з наведених підстав, колегія суддів вважає необхідним призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, оскільки встановлені колегією суддів порушення судом вимог кримінального процесуального закону полягають у не дослідженні судом першої інстанції доказів, які не можуть бути оцінені судом апеляційної інстанції, так як суд апеляційної інстанції не вправі перебирати на себе функцію суду першої інстанції щодо встановлення, оцінки та аналізу доказів по справі.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 412; 413; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 1 жовтня 2019 року, відносно ОСОБА_8 , скасувати.

Призначити новий судовий розгляд матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. ст. 186 ч. 1; 186 ч. 2 КК України у суді першої інстанції іншим складом суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4