У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.07.2020 Справа №607/10776/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002726 від 19 вересня 2019 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, із клопотанням про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, а саме: квартиру площею (кв.м): 126.6, Опис: 1-а кімната 20,0 кв.м., 2-а кімната 18,8 кв.м., житлова площа 38,8 кв.м., кухня окрема площею 22,2 кв.м., їдальня 36,8 кв.м., ванна 9,1кв.м., коридор 17,3 кв.м., балкон 2,4 кв.м., та гаража загальною площею 80.7 кв,м., гараж IV. , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їх представникам, уповноважених ними особам, орендарям на відчуження, користування та розпорядження даним майном, з метою забезпечення збереження речового доказу, а також здійснення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження № 0002726 від 19 вересня 2019 та дослідження усіх обставин даної події.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступних мотивів.

Як вбачається із клопотання, у провадженні слідчого відділення СВ Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002726 від 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Як встановлено в ході досудового розслідування, до СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява ОСОБА_7 , в якій вказується про те, що нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , який безпідставно здійснив перереєстрацію об`єкта нерухомого майна що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення допиту потерпіла ОСОБА_7 , повідомила, що 21 червня 2019 року, придбала квартиру за адресою АДРЕСА_2 і гаража за вище вказаною адресою загальною площею 80.7 кв.м. Попереднім власником даного майна була ОСОБА_9 .

13.09.2019 року до її сина зателефонував товариш, який повідомив що її квартира виставлена на родажу на веб-ресурсі (https://setani.net.ua/auction/374537). Далі вона звернулася до адвоката ОСОБА_10 , який роз`яснив, що цей ресурс призначений для реалізації майна боржників. Після цього адвокатом було здійснено витяг інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої встановлено, що власником даної квартири вона вже не являється, а згідно реєстру числиться власник ОСОБА_5 . Крім того, згідно даних інформаційної довідки, адвокат повідомив що право власності на квартиру ОСОБА_11 набув на підставі договору дарування квартири АДРЕСА_3 від 26.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_8 .

Крім того адвокат повідомив, що 31.07.2019 року приватним виконавцем ОСОБА_12 , м. Київ винесено постанову про арешт майна боржника згідно виконавчого провадження №59687365 від 31.07.2019 року, особа, майно якої було обтяжено - ОСОБА_5 .

Згідно отриманих в провадженні доказів встановлено, що 26.07.2019 року, ОСОБА_8 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, здійснив реєстраційні дії, а саме згідно договору дарування квартири дарувальник ОСОБА_13 передав безоплатно у власність ОСОБА_5 належну на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 175356109 згідно індексного номеру 47973761 від 26.07.2019 року. Також того самого дня ОСОБА_8 здійснив реєстраційні дії щодо договору дарування гаражу, виданого 26.07.2019, «IV» у будинку АДРЕСА_1 , в котрому дарувальник ОСОБА_13 передав безоплатно у власність ОСОБА_5 належний на праві приватної власності гараж, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 175372113, рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень індексний номер: 47975690 від 26.07.2019.

Також, встановлено що 26.07.2019 року, приватним нотаріусом ОСОБА_14 , Обухівського районного нотаріального округу, було вчинено реєстраційну дію 175220174, де зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за ОСОБА_13 , згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер: 47956216 від 26.07.2019 року, того самого дня вище вказана особа здійснила реєстраційні дії 175220296, щодо об`єкту нерухомого майна 101 за адресою: АДРЕСА_1 , гараж IV, а саме зареєструвала право власності за ОСОБА_13 рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень 47956230 від 26.07.2019 року.

Обидві вище вказані реєстраційні дії були вчиненні на підставі рішення суду, серія та номер: 108/8506/12 виданого від 02.10.2012 року Керчинським судом.

Окрім цього, було проведено огляд веб-сторінки за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.Ua/Page/l, єдиного реєстру судових рішень, в котрому відсутні відомості щодо прийняття рішення від 02 жовтня 2012 року справа №108/8506/12, суддею ОСОБА_15 при секретарі ОСОБА_16 .

Також в ході досудового розслідування було встановлено що, 10.12.2019 року приватним виконавцем ОСОБА_12 , було винесено постанову про передачу майна стягувачу у розрахунок погашення боргу ВП №59687365.

09.06.2020 року приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_17 зареєстрував право власності на гараж IV який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 .

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, на даний час об`єкти нерухомості, що розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , а саме квартира АДРЕСА_5 , і гаража площею 80,7 кв,м., належать на праві власності ОСОБА_5 .

У відповідності до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У частині першій ст. 16 КПК України зазначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна.

Зі змісту ст.132 КПК України вбачається, що вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані: - сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону;- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів;- зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною першою ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб .

Частиною четвертою ст.174 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року в рамках кримінального провадження №0002726, внесеного в ЄРДР 19 вересня 2019 року, накладено арешт на наступне майно, а саме на: квартиру, що в АДРЕСА_2 , загальною площею 126, 6 м.кв., опис: 1-а кімната-20, 0 м.кв., 2-а кімната - 18, 8 м.кв., житлова площа 38, 8 м.кв., кухня окрема, площею 22, 2 м.кв., їдальня - 36, 8 м.кв., ванна 9, 1 м.кв., коридор - 17, 3 м.кв., балкон - 2, 4 м.кв., та гараж, загальною площею 80, 7 м.кв., гараж IV, що в АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року клопотання адвоката ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року в рамках кримінального провадження №0002726, внесеного в ЄРДР 19 вересня 2019 року задоволено. Скасовано накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року в рамках кримінального провадження №0002726, внесеного в ЄРДР 19 вересня 2019 року, арешт на наступне майно, а саме на: квартиру, що в АДРЕСА_2 , загальною площею 126, 6 м.кв., опис: 1-а кімната-20, 0 м.кв., 2-а кімната - 18, 8 м.кв., житлова площа 38, 8 м.кв., кухня окрема, площею 22, 2 м.кв., їдальня - 36, 8 м.кв., ванна 9, 1 м.кв., коридор - 17, 3 м.кв., балкон - 2, 4 м.кв., та гараж, загальною площею 80, 7 м.кв., гараж IV, що в АДРЕСА_1 . Рішення слідчого судді про скасування арешту мотивоване тим, що слідчим СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в процесі розгляду клопотання адвоката ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно не надано обґрунтувань та доказів того, що арештоване майно, з якого представник в інтересах ОСОБА_5 просить скасувати арешт, набуто ОСОБА_5 у незаконний спосіб, тобто, докази того, що останній не є добросовісним набувачем. Водночас, слідчим СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в процесі розгляду клопотання адвоката ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно взагалі не подано жодних доказів з метою з`ясування наявності обставин з огляду існування заборон, передбачених ч. 2 ст.170 КПК України при накладенні арешту на житлове приміщення. У кримінальному провадженні відсутні докази, які б свідчили про причетність власника до вчинення кримінальних правопорушень, відсутні докази того, що у кримінальному провадженні він є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також те, що орган досудового розслідування зі спливом значного часу з моменту арешту майна не навів додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, у тому числі, щодо позбавлення або обмеження права власності, а тому із наведених вище підстав слідчий суддя вказав про відсутність підстав для подальшого збереження арешту майна.

В судовому засіданні слідчий вказав, що після прийняття слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ухвали від 19 травня 2020 року про скасування арешту на майно - у справі не з`явилось нових обставин, які б не досліджувались слідчим суддею при прийнятті рішення про скасування арешту майна, окрім того, що гараж IV в АДРЕСА_1 відчужений ОСОБА_6 .

Слідчим, в ході розгляду даного клопотання, не надано доказів того, що з часу постановлення ухвали про скасування арешту на зазначене у клопотанні майно, змінилися обставини, зазначені в ухвалі слідчого судді від 19.05.2020 року, або ж з`явились нові підстави для накладення арешту.

За таких обставин, проаналізувавши клопотання та долучені до нього докази, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про арешт майна до задоволення не підлягає, оскільки ухвалою слідчого судді від 19 травня 2020 року скасовано арешт на об`єкти нерухомого майна, на які просить слідчий повторно накласти арешт із тих самих підстав, які існували на час прийняття рішення про скасування арешту майна.

Окрім того, нових обставин, які б виправдовували повторне накладення арешту на зазначене у клопотання нерухоме майно органом досудового розслідування не наведено, а тому із вказаних обставин у задоволенні клопотання слід відмовити.

Посилання слідчого на те, що новою обставиною у справі є факт відчуження гаража ОСОБА_6 , слідчим суддею до уваги не береться, так як таки факт не може вважатись новою обставиною, яка б виправдовувала повторне накладення арешту на майно, оскільки арешт слідчим суддею скасовувався з метою надання власнику майна можливості ним розпоряджатися.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.

Копію ухвали направити слідчому СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1