ЄУН справи 678/153/20
Провадження №1-кс-678-38/20

УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року смт. Летичів

Слідчий суддя Летичівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 14 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2020 року до суду на підставі ст.ст. 159, 161, п. 7 ч. 1 ст. 162, ч. 6 ст. 163 КПК України надійшло клопотання слідчого згідно якого 14 лютого 2020 року близько 18 год. 10 хв. в смт. Летичів Хмельницької області на ділянці дороги в місці перехрестя вул. Івана Франка та провулку Героїв Крут, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21902 «Лада-Гранда», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку Летичівської автостанції, зіткнувся з велосипедистом ОСОБА_4 , яка керувала велосипедом по тій же смузі руху в зустрічному напрямку. В результаті ДТП ОСОБА_4 доставлено до приймального відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 де виявлено закриту черепно-мозкову травму.
14 лютого 2020 року по даному факту внесено відомості до ЄРДР.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 після отриманих травм в період з 14 лютого 2020 року по 25 лютого 2020 року лікувалась в хірургічному відділенні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і в даному закладі знаходиться інформація про лікування і отримані тілесні ушкодження потерпілої. Вказана інформація має важливе значення для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою, отримати таку інформацію проведеними слідчо-оперативними заходами не вдається.
У зв`язку із зазначеним слідчий просить надати згоду на тимчасовий доступ до документів історії хвороби та іншої медичної документації, яка стосується лікування ОСОБА_4 , з можливістю вилучення оригіналів необхідних документів для проведення судово-медичної експертизи, а судове засідання в частині розгляду даного клопотання проводити без участі представників КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », так як відомості, що підлягають тимчасовому доступу, перебувають у їх розпорядженні і можуть бути знищені або ж не санкціоновано кореговані.
Слідчий подав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, таке підтримує.
Відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України якщо сторона кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею, судом без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться.
В судове засідання представники КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не викликались, при цьому слідчий суддя визнає обґрунтованими доводи слідчого з даного приводу.
Фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.
Ознайомившись з клопотанням, доданими матеріалами слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що згідно витягу відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вказану у клопотанні слідчого подію внесені 14 лютого 2020 року за №0000039 із правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України.
До клопотання слідчим додано протокол огляду від 14 лютого 2020 року в якому описано місце дорожньо-транспортної пригоди, схему місця пригоди з фототаблицею.
Згідно ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, в тому числі, тимчасовий доступ до речей і документів.
У відповідності до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
В силу п. 2, п. 8 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: відомості, які можуть становити лікарську таємницю; персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.
Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року №2657-XII інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.
У абз. 1 п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 30 жовтня 1997 року №5-зп зазначено, що ч. 4 ст. 23 Закону України «Про інформацію» треба розуміти так, що забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини. До конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров`я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані).
У абз. 2 п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 30 жовтня 1997 року №5-зп зазначено, що медична інформація, тобто свідчення про стан здоров`я людини, історію її хвороби, про мету запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, в тому числі і про наявність ризику для життя і здоров`я, за своїм правовим режимом належить до конфіденційної, тобто інформації з обмеженим доступом.
Згідно ч. 1 ст. 286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні.
Відповідно до ст. 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» 2801-XII від 19 листопада 1992 року пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Забороняється вимагати та надавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта.
В ч. 1 ст. 40 цього Закону визначено правовий статус лікарської таємниці та зазначено, що медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.
У абз. 10 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року № 2297-VI визначено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про захист персональних даних» забороняється обробка персональних даних про расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, засудження до кримінального покарання, а також даних, що стосуються здоров`я, статевого життя, біометричних або генетичних даних.
В п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що положення частини першої цієї статті не застосовується, якщо обробка персональних даних стосується вироків суду, виконання завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності, боротьби з тероризмом та здійснюється державним органом в межах його повноважень, визначених законом.
Як зазначено у ч. 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Сукупність вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що до конфіденційної інформації про фізичну особу належать дані про її стан здоров`я. Медична інформація, тобто свідчення про стан здоров`я людини, історію її хвороби, за своїм правовим режимом належить до конфіденційної, тобто інформації з обмеженим доступом. Відомості про стан здоров`я фізичної особи становлять лікарську таємницю і є персональними даними. Доступ до інформації про стан здоров`я фізичної особи надається лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини і у порядку, передбаченому чинним законодавством України.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що в лікувальному закладі дійсно знаходиться інформація про лікування потерпілої, отримані нею тілесні ушкодження, тому дана інформація є конфіденційною, адже містить персональні дані про її особу, становить лікарську таємницю.
Досудове розслідування проводиться у кримінальному провадженні із правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 286 КК України.
Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України передбачена за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Тобто, орган досудового розслідування обов`язково повинен встановити у даному кримінальному провадженні чи спричинено потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Виходячи зі змісту наведеної норми процесуального закону проведення експертизи під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень потерпілої є обов`язковим.
Судово-медична експертиза проводиться у відповідності до вимог Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, що затверджена наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17 січня 1995 року № 6 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за № 254/790.
Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджені наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17 січня 1995 року № 6 і зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за № 254/790.
Згідно п. 4 Правил судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості (п. 4.1). При проведенні судово-медичної експертизи експерт повинен використовувати оригінали медичних документів. У виняткових випадках дозволяється використання копій і виписок, за умови відображення в останніх вичерпних відомостей про ушкодження та їх клінічний перебіг. Ці документи мають бути засвідчені підписом лікаря і печаткою лікувального закладу (п. 4.4).
Отже, за загальним правилом, експерт при проведенні судово-медичної експертизи повинен використовувати оригінали медичних документів. Лише виняткові випадки дозволяють експерту проводити таку експертизу з використанням копій і виписок.
Як зазначено в клопотанні, оригінал медичної документації, яка стосується лікування потерпілої ОСОБА_4 в період з 14 лютого 2020 року по 25 лютого 2020 року, зберігається у КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
При розгляді даного клопотання у слідчого судді відсутні підстави вважати, що вказана медична документація відсутня у закладі охорони здоров`я.
Зазначена медична документація сама по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, вилучення оригіналів документів необхідне для проведення судово-медичної експертизи, іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, неможливо.
За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню, адже для всебічного, повного, об`єктивного та своєчасного розслідування кримінального провадження необхідне здійснення тимчасового доступу до охоронюваної законом таємниці (відомостей, які можуть становити лікарську таємницю; персональних даних особи).
Слідчим суддею постановляється дана ухвала про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, адже слідчий у клопотанні довів можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 6 ст. 163 КПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 165 КПК України на вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених оригіналів документів. Копії документів, які вилучаються або оригінали яких вилучаються, виготовляються з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 159-166, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Надати дозвіл на тимчасовий доступ до документів історії хвороби та іншої медичної документації, яка стосується лікування ОСОБА_4 в період з 14 лютого 2020 року по 25 лютого 2020 року в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка знаходиться в архіві КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , з можливістю вилучення оригіналів необхідних документів для проведення судово-медичної експертизи.
Виконання ухвали доручити:
старшому слідчому СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітану поліції ОСОБА_2 ;
оперуповноваженому СКП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області рядовому поліції ОСОБА_5 .
Зобов`язати слідче відділення Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути оригінали витребуваних документів в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » після проведення необхідних процесуальних дій.
Строк дії ухвали один місяць з дня її постановлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК України у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1