БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 514/980/19
Провадження № 1-кп/497/14/20
УХВАЛА
про розгляд клопотання та відкладення судового засідання

06.07.2020 року Болградський районний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 , її представника адвоката ОСОБА_8 ,

захисників: адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

розглядаючи у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград кримінальне провадження №0000003 від 02.01.2019 року з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зі слів - українську мову розуміє, має середню освіту, офіційно непрацевлаштований, працює періодично за наймом у приватних осіб, офіційно не одружений, проживає у незареєстрованому шлюбі, має двох малолітніх дітей, що зареєстровані на нього, та одну новонароджену дочку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована на співмешканку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не має судимості,

- який обвинувачується за ч.3ст.152 КК України,

та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с.Підгірне Тараутинського району Одеської області, зі слів українську мову розуміє, має середню освіту, офіційно непрацевлаштований, працює періодично за наймом у приватних осіб, проживає зі співмешканкою, виховує дитину, батьківство стосовно якої він не встановлював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст.89 КК України не має судимості,

- який обвинувачується за ч.3 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18.10.2019 року до Болградського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду після зміни підсудності надійшов обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які обвинувачуються у скоєнні злочину, передбаченого ч.3ст.152 КК України.

В ході судового розгляду провадження надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про призначення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно потерпілої ОСОБА_7 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 підтримав своє клопотання про призначення експертизи в порядку ст.332 КПК України, стверджуючи, що існують обставини, визначені ст.242 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 підтримав колопотання, просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник адвокат ОСОБА_9 також клопотання підтримали, просили задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання стосовно судово-психіатричної експертизи потерпілої з огляду на те, що така експертиза була проведена в ході досудового розслідування, сумнівів в її висновку немає, як і немає підстав вважати поведінку потерпілої я к таку, що потребує цієї експертизи повторно.
Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 підтримали думку прокурора, просили у задоволенні клопотання відмовити.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню, за наступних обставин.

Згідно статті 332 КПК України « 1. Під час судового розгляду суд, за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності . 3. До ухвали суду про доручення проведення експертизи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, включаються питання, поставлені перед експертом учасниками судового провадження, судом. Суд має право не включати до ухвали питання, поставлені учасниками судового провадження, якщо відповіді на них не стосуються кримінального провадження або не мають значення для судового розгляду, обґрунтувавши таке рішення в ухвалі. 4. Після постановлення судом ухвали про доручення проведення експертизи судовий розгляд продовжується, крім випадків, якщо таке продовження неможливе до отримання висновку експерта.

Статтею 242 КПК України регламентовано підстави проведення експертизи. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права 2. Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо : 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням. 3. Примусове залучення особи для проведення медичної або психіатричної експертизи здійснюється за ухвалою слідчого судді, суду».

Статтею 350 КПК України регламентовано розгляд судом клопотань учасників судового провадження, а саме: «1. Клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановлюється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав».

Підстави та порядок направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи регулюються ст.509 КПК України : «1. Слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи в разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Згідно Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я № 865 від 08.05.2018р., «23. Під час проведення стаціонарної експертизи за наявності показань та за умови усвідомленої згоди особи на лікування, наданої за формою первинної облікової документації № 003-10/о «Усвідомлена згода особи на лікування у психіатричному закладі», затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15 вересня 2016 року № 970, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2016 року за № 1325/29455, до особи можуть бути застосовані лікарські засоби відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я».

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту: подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення; подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Щоб виникла підстава для призначення судово-психіатричної експертизи, вона має бути обґрунтованою, тобто викликатися дійсно виявленими в ході провадження в справі фактичними обставинами.

Як обставини такого роду виступають насамперед дані, згідно яким учасник процесу в минулому вже обстежився психіатром і той діагностирував психічний розлад. Це можуть бути відомості, що особа пребувала раніше (або перебуває донині) під спостереженням дільничного психіатра, що особа госпіталізувалася й лікувалася в психіатричній лікарні, визнавалося по психічному захворюванню непригідним до військової служби, визнавалася по іншій справі неосудною, перебувала на примусовому психіатричному лікуванні й т.і.

До другої групи обставин, що ставлять під сумнів психічну повноцінність учасника процесу, ставляться дані про особливості поводження, які є можливими свідоцтвами психічної хвороби. Мова йде про дивній, неадекватному обстановці поводження (безглуздих висловленнях і вчинках, невмотивованих приступах порушення й т.п.) або про прояви психічного розладу, розуміння хворобливого характеру яких не вимагає навіть медичних знань (наприклад, припадок). Ці відомості можуть бути відомі особам, що добре знали даного суб`єкта або які стали очевидцями окремих епізодів його неадекватного поводження.

Відомості про дивацтва в поводженні громадянина можуть утримуватися в показаннях осіб, що беруть участь у справі, або в клопотаннях про призначення судово-психіатричної експертизи. Згадані вище дивацтва в поводженні суб`єкта можуть безпосередньо спостерігати слідчий і суд у ході слідчих (судових) дій.

Законодавцем встановлено, що висновок експерта в кримінальному провадженні є процесуальним джерелом доказів (ч.2ст.84 КПК), який не є обов`язковим для особи або органу, який здійснює провадження, і не має наперед встановленої доказової сили (ч.2ст.94, ч.10ст.101 КПК), а лише процесуальним джерелом доказів, а доказами є фактичні данні, отримані у передбаченому КПК порядку, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, висновок експерта може стати доказом в кримінальному провадженні тільки за умов що він:

а) містить фактичні данні, тобто такі, що є беззаперечні та не викликають сумніву (проте будь-який висновок експерта можна та потрібно піддавати сумніву.),

б) отриманий з дотриманням встановленого порядку - що дуже часто порушується,

в) має значення для кримінального провадження та належить до обставин, що підлягають доказуванню (ст. 91 КПК) (на що, як правило, взагалі не звертають увагу).

Суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини та основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

В ході досудового розгляду потерпіла була обстежена експертом за направленням органу досудового розслідування, в ході судового розгляду не виявляла дивацтв поведінки. Крім того, вона не є обвинуваченою та не надає згоди на повторну психіатричну експертизу, тому колегія суддів дійшла висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 не підлягає задоволенню.

Крім того, 22.05.2020 року від адвоката ОСОБА_9 надійшло клопотання про визнання доказів недопустимими та неналежними у кримінальному провадженні за №0000003 від докази сторони обвинувачення, а саме:
-постанова про відібрання біологічних у ОСОБА_12 зразків для проведення експертизи від 02.01.2020 року;
-заява ОСОБА_12 про добровільну згоду на відібрання у нього відповідних зразків для проведення експертизи від 02.01.2020 року;
-протокол отримання зразків для проведення експертизи у ОСОБА_12 від 02.01.2020
-року
-постанова про відібрання біологічних у ОСОБА_11 зразків для проведення експертизи від 02.01.2020 року;
-заява ОСОБА_11 про добровільну згоду на відібрання у нього відповідних зразків для
-проведення експертизи від 02.01.2020 року; і
-протокол отримання зразків для проведення експертизи у ОСОБА_11 від 02.01.2020р.
-заява ОСОБА_12 на долучення до матеріалів кримінального провадження належних йому речей від 02.01.2020 року;
-протокол тимчасового вилучення майна у ОСОБА_12 від 02.01.2020 року
-протокол огляду предметів, а саме речей вилучених у ОСОБА_12 від 02.01.2020
-заява ОСОБА_11 на долучення до матеріалів кримінального провадження належних йому речей від 02.01.2020 року;
-протокол тимчасового вилучення майна у ОСОБА_11 від 02.01.2020 року;
-протокол огляду предметів, а саме речей вилучених ОСОБА_11 від 02.01.2020 року;
-протокол пред`явлення ОСОБА_7 особи для впізнання за фотознімками від
-року; >
-протокол пред`явлення ОСОБА_7 особи для впізнання за фотознімками від
-року;
-протокол пред`явлення ОСОБА_13 особи для впізнання за фотознімками від
-року;
-протокол пред`явлення ОСОБА_14 особи для впізнання за фотознімками від
-року;
-постанова про залучення речового доказу від 02.01.2020 року; та всі інші похідні докази від цих доказів.
Своє клопотання захисник мотивував тим, що ці докази зібрані до моменту пред`явлення обвинуваченим підозри, у зв`язку з чим вони були позбавлені можливості на належний правовий захст професійним адвокатом, а також мотивував свої доводи тим, що ці докази отримані в результаті застосування до обвинувачених незаконних методів ведення досудового розслідування.

Відповідно до ст. 86 Кримінального процесуального кодексу України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.87 Кримінального процесуального кодексу України недопустимими є докази,' отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
1)здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з пбрушенням його суттєвих умов;
2)отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;
3)порушення права особи на захист;
Стаття 89 Кримінального процесуального кодексу України зазначається, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судовогсУ рішення.
Відповідно до ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Крім того, 06.07.2020 року до суду надійшли два клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стосовно обох обвинувачених у виді нічного домашнього арешту, прокурор мотивує клопотання тим, що строк, на який був обраний запобіжний захід закінчується 10.07.2020року, проте жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу, продовжують існувати надалі, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду, оскільки злочин, який їм інкримінується відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7-ми до 12 років, обвинувачені усвідомлюють про неминучість покарання, тому можуть перешкоджати судовому провадженню шляхом здійснення впливу на недопитаних свідків, потерпілу, та один на одного, а також вчиняти інші злочини. Обвинувачені офіційно не працевлаштовані, за місцем реєстрації не проживають, не одружені, а тому не мають міцних соціальних стосунків, у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання.

Також від прокурора надішло клопотання про допит свідка ОСОБА_15 .

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора, просили задовольнити. Обвинувачені та захисники не заперечували проти задоволення клопотань прокурора.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового засідання щодо заявлених клопотань, дійшла висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Статтею 177 КПК України визначено, що "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. 2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризики, що були враховані судом при обранні цього запобіжного заходу обвинуваченим не відпали, оскільки не допитаний ще один свідок. Тому, оскільки судовий розгляд провадження триває, суд дійшов висновку, продовжити запобіжний захід обвинуваченим у виді нічного домашнього арешту для забезпечення їх процесуальної поведінки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 131,176-178,181,331,336, 350,509 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про призначення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно потерпілої ОСОБА_7 .

Клопотання адвоката ОСОБА_9 щодо визнання доказів недопустимими залишити без розгляду, долучити його до матеріалів судової справи і викладеним доводам надати оцінку при постановленні остаточного судового рішення у даному кримінальному провадженні у нарадчій кімнаті.

Судове засідання відкласти на 13:00 годину 29.07.2020 року у приміщенні Болградського районного суду Одеської області.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стосовно обох обвинувачених у виді нічного домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_4 з 22.00 години до 06.00 години ранку наступної доби строком на 60 діб із покладенням на нього наступних обов`язків:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із місця проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання,

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні,

- не відвідувати розважальні заклади будь-якого типу;

- заборонити виїзд з України.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_5 з 22.00 години до 06.00 години ранку наступної доби строком на 60 діб із покладенням на нього наступних обов`язків:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із місця проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні,

- не відвідувати розважальні заклади будь-якого типу;

- заборонити виїзд з України.

Строк дії ухвали в частині обрання запобіжного заходу - до 03 вересня 2020 року.

Копію даної ухвали вручити прокурору, обвинуваченим ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а також направити для виконання до Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області та Тарутинського ВП ГУНП України в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3