У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора третього відділу СТУ ДБР ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2020 року, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комсомольський, Зміївського району, Харківської області, працюючого заступником начальником сектору превенції Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області зареєстрованого за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Черкаський Бишкин, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, в кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР за № 0000110 від 05.02.2020 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 19.05.2020, заборонивши йому цілодобово залишати фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попереджено ОСОБА_6 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України та роз`яснено, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор, вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що суд не взяв до уваги вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів розслідування та суду, оскільки підозрюваний може використовувати здобутий ним досвід під час проходження служби у правоохоронних органах, оскільки він обізнаний про проведення оперативно-розшукової діяльності та має відповідні навички, які може використовувати для переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, апелянт зауважує, що підозрюваний може знищити речі та документи, які можуть мати значення для досудового розслідування, оскільки досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, у зв`язку з чим триває збір доказів, у тому числі і речей і документів.

Зауважує, що під час затримання ОСОБА_6 здійснював активний супротив законним діям співробітників правоохоронних органів та намагався позбутися отриманої неправомірної вигоди, таким чином маючи на меті знищення слідів злочину.

Стверджує, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами правоохоронних органів.

Вказує, що суд відмовляючи в задоволенні клопотання прокурору, не навів жодних мотивів прийнятого рішення, обмежившись висновком щодо недостатньої обґрунтованості клопотання та не звернув увагу на те, що ОСОБА_6 фактично умисно вводив суд першої інстанції в оману не визнаючи під час судового засідання вже встановлені факти, зокрема спробу покинути місце скоєння злочину, позбутись отриманої неправомірної вигоди та оказував супротив працівникам правоохоронних органів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Досудовим розслідуванням установлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 24.07.2019 за № 913 о/с, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду заступника начальника сектору превенції Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, заступник начальника сектору превенції Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , на виконання створеної злочинної схеми та умислу, здійснював діяльність, направлену на отримання неправомірної вигоди для себе, шляхом систематичного вимагання грошових коштів від громадян за не притягнення їх до адміністративної відповідальності за здійснення ними роздрібної торгівлі продуктами харчування за відсутності належної дозвільної документації.

20.03.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

20.03.2020 року Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , в рамках здійснення кримінального провадження з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 05.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110, звернувся до слідчого судді із клопотанням в якому просив застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного строком на 60 діб, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив визначити заставу у розмірі 1000000 гривень (один мільйон) гривень з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 певних обов`язків.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні. Вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення підозрюваного та його захисника, які просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять достатні відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, не довели про наявність ризиків того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на вищезазначені ризики і те, що підозрюваний працюючи в правоохоронних органах може використати здобутий ним досвід та уникнути кримінальної відповідальності, є лише припущенням прокурора та нічим не підтверджене.

Разом з тим, як встановлено під час судового засідання суду першої інстанції та апеляційного суду, ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом з дружиною та дитиною, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вказані обставини свідчать про наявність у підозрюваного родини та міцних соціальних зв`язків, та дають підстави суду вважати, що саме зобов`язання підозрюваного прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт для досягнення мети запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора третього відділу СТУ ДБР ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2020 року, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді