Єдиний унікальний № 946/1301/20
Провадження № 1-кп/946/388/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

07 квітня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого тренером-викладачем в Суворовській дитячо-юнацькій спортивній школі Ізмаїльської районної ради Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_7 , представник потерпілої ОСОБА_8 , представниця персоналу органу пробації ОСОБА_9 .

Представниця персоналу органу пробації ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повідомлення. Відповідно ж до ч. 3 ст. 327 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.08 січня 2020 року приблизно о 10:20 годин в м. Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , і рухаючись по вул. Адмірала Холостякова з боку вул. Тульчіанівської в напрямку вул. Пушкіна, та в порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п. п. 16.11., 16.12. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), при виїзді на перехрестя з вул. Болградська, яка по відношенню до вул. Адмірала Холостякова є головною дорогою, не даючи дорогу транспортному засобу, що наближався праворуч, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, не надав перевагу у русі автомобілю «ВАЗ-2109» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , яка наближалась до даного перехрестя по вул. Болградська (по головній дорозі) з боку вул. Кишинівської з права по відношенню до автомобіля «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого на перехресті скоїв з ним зіткнення.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «ВАЗ-2109» номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому зубовидного відростка 2-го шийного хребця, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерплому тяжке тілесне ушкодження.

Стаття (частина статті) Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України
«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,
карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження,
караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Обставини вчинення ОСОБА_3 злочину встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , допитом потерпілої ОСОБА_7 , дослідженням документів, що стосуються тяжкості завданих тілесних ушкоджень, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження та особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

5.У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставин злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, спосіб, яким він здійснив дорожньо-транспортну пригоду. Так, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 08.01.2020 р. близько 10:00 год. він рухався сам на автомобілі «Volkswagen» по вул. Адм. Холостякова, и перед вул. Болградська загальмував, щоб подивитися чи немає перешкоди у русі справа, але не встиг до кінця загальмувати та зіткнувся з автомобілем «ВАЗ-2109». Коли вийшов зі свого автомобіля, то побачив в автомобілі «ВАЗ-2109» за кермом перебувала потерпіла, а на задньому сидінні дитина. Він відразу ж викликав службу з надзвичайних ситуацій та швидку допомогу. Він в той же день допоміг потерпілій в лікуванні, він також допомагав їй і протягом усього часу лікування.

6.Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина також підтверджується показаннями потерпілої та висновком судово-медичної експертизи.

7.Так, потерпіла ОСОБА_7 під час судового розгляду пояснила, що вона повністю підтверджує показання обвинуваченого, та вона дійсно рухалася по головній дорозі по вул. Болградська на автомобілі «ВАЗ-2109», на задньому сидінні в автокріслі сиділа її десятирічна донька. На перехресті вона відчула удар у ліву передню частину свого авто, в районі переднього колеса. Обвинувачений відразу викликав швидку допомогу. У неї був перелам зубовидного відросткашийного хребця, її дитина не постраждала. Вона лікувалася в лікарні близько двох тижнів, ніяких тяжких наслідків від травми не настало. Обвинувачений повністю відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим просила суд суворо на карати його, якщо можливо призначити йому покарання у виді штрафу.

8.Даними висновку судово-медичної експертизи № 38 від 10.02.2020 р. підтверджується та обставина, що ОСОБА_7 завдані тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зубовидного відростка 2-го шийного хребця, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
9.Відповідно до підп. «б» п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
10.Згідно з вимогами п. 16.11. ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху

11.Крім того, відповідно до п. 16.12. ПДР на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.
12.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, діючи з необережності у формі злочинної самовпевненості, порушив підп. «б» п. 2.3., п. п. 16.11., 16.12. ПДР, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження, та ці суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій перебувають у прямому причинно-наслідкову зв`язку з порушенням обвинуваченим ОСОБА_3 ПДР. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
13.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

14.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, що відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором, та, відповідно, наявність таких не доведено.

Мотиви призначення покарання
15.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

16.При цьому слід зазначити, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання, призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, та/або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначити чи не призначати додаткове покарання, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Також в рамках цієї діяльності приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 69 КК, за змістом якої рішення про призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або про призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини КК за цей злочин, суд може прийняти лише у випадку наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, при цьому рішення про це має бути вмотивованим.

17.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

18.Суд враховує, що хоча обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний, але тяжкий злочин, внаслідок якого потерпілій були завдані тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

19.За місцем проживання та роботи ОСОБА_3 характеризується позитивно.

20.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як низькі. Органом пробації зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі можливе.

21.Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності. Оскільки шкода, завдана злочином, відшкодована в повному обсязі, то реалізований захист майнових прав потерпілої від злочину. Але разом з цим, при призначенні обвинувачену ОСОБА_3 покарання слід вважати, що думка потерпілої про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, а також наявність на утриманні у обвинуваченого двох малолітніх дітей, його активна участь у громадському житті не можуть применшувати відповідальність за вчинене, адже він вчинив хоча і необережний, але тяжкий злочин, внаслідок якого потерпілій були завдані тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

22.З урахуванням вказаних обставин, тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його майнового стану, того, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв його розкриттю, добровільно відшкодував завдані збитки, його поведінки безпосередньо після вчинення злочину, а також того, що у обвинуваченого відсутні обставини, які обтяжують покарання, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , а також попередження вчинення нових злочинів, як ним, так і іншими особами, можливе з призначенням обвинуваченому остаточного покарання у виді позбавлення волі в нижніх межах санкції ч. 2 ст. 286 КК без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки призначення менш суворого покарання, ніж передбачено законом, про яке просила сторона захисту (у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами), не досягне мети його застосування з огляду на тяжкість вчиненого злочину. У зв`язку з цим суд не вбачає підстав для застосовування положень ст. 69 КК.

23.У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням суд покладає на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
24.Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2020 р. відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням строком до 24.04.2020 р. певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, а саме: прибувати до слідчого за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Клопотань про зміну чи скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили від учасників судового провадження не надійшло, у зв`язку з чим запобіжний захід та строк дії покладених обов`язків має бути продовжений до набрання вироком законної сили.

25.В силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових автотехнічних експертиз № 68-А від 28.01.2020 р. та № 69-А від 28.01.2020 р. в сумі по 1 413,09 гривень кожна, а також судової транспортно-трасологічної експертизи № 67-А в сумі 4 710,30 гривень, а всього в сумі 7 536,48 гривень.

26.В силу ч. 4 ст. 174 КПК, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2020 р. арешт на вилучені 08.01.2020 р. в ході огляду місця ДТП на перехресті вул. Болградська та вул. Адмірала Холостякова в м. Ізмаїл Одеської області автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter» номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2109» номерний знак НОМЕР_2 , шляхом заборони користування та розпорядження вказаними транспортними засобами, з поміщенням транспортних засобів на спецмайданчик № 11 ГУНП в Одеській області, та автомобілі в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК слід повернути законним володільцям ОСОБА_3 та потерпілій ОСОБА_7 .

Що стосується прохання захисника ОСОБА_5 про зазначення, що речові докази мають бути повернуті без стягнення оплати з власників транспортних засобів, у зв`язку зі складанням хибної практики у керівництва спецмайданчика, яке вимагає оплату за зберігання транспортних засобів, то воно не підлягає задоволенню.

Так, коли права особи ще не порушені, суд не може наперед здійснювати їх захист, приймаючи якісь рішення про це. В рамках розгляду цього кримінального провадження судом відповідно до закону прийняте рішення про повернення транспортних засобів, і питання про те, яким чином це має бути зроблене, коли правовідносини з цього приводу ще не виникали, не може бути вирішене судом наперед. В такому випадку, якщо під час повернення речових доказів, на думку будь-якого учасника кримінального провадження, будуть порушені їх права, то вони мають право захистити їх в судовому порядку, але тільки після того, як, на думку будь-кого, такі права вже будуть порушені. Одні лише припущення про можливе порушення прав в майбутньому без доведення цього факту не можуть бути підставою для їх захисту судом та ухвалення відповідного рішення.
Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.
2.На підставі ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на один рік.

3.В силу ст. 76 КК покласти на ОСОБА_3 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст. 76 КК, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

4.В силу ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 07 квітня 2020 року.

5.Продовжити ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, покладених на ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді від 26 лютого 2020 року, а саме: прибувати до слідчого за першою вимогою та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у сумі 7 536,48 грн (сім тисяч п`ятсот тридцять шість гривень 48 копійок).

7.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2020 р. арешт на вилучені 08.01.2020 р. в ході огляду місця ДТП на перехресті вул. Болградська та вул. Адмірала Холостякова в м. Ізмаїл Одеської області автомобілі, та:

автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter» номерний знак НОМЕР_1 , поміщений на спецмайданчик № 11 ГУНП в Одеській області, повернути законному володільцю ОСОБА_3 ;

автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2109» номерний знак НОМЕР_2 , поміщений на спецмайданчик № 11 ГУНП в Одеській області, повернути законному володільцю потерпілій ОСОБА_7 .

8.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

9.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

10.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

11.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1