пр. № 1-кп/759/254/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання -ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002242 від 25.03.2019, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка Донецької обл., громадянина України, без освіти, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Горлівка Донецької обл., громадянина України, без освіти, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , судимого:

- 09.09.1996р. Центрально - Міським районним судом м. Горлівки Донецької обл. за ч.2 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

-16.07.2003р. Центрально - Міським районним судом м. Горлівки Донецької обл. за ч.3 ст. 142, ч.3 ст.101 КК України (в редакції 1960 року) до 9 років позбавлення волі;

-14.12.2009р. Куйбишевським районним судом м. Донецька за ч. 2 ст. 186 КК України до 9 років позбавлення волі;

- 03.08.2011р. Сніжанським районним судом Донецької обл. за ч.3 ст.152; ч.2 ст.186 ст.70, 71 КК України до 10 років позбавлення волі.

- 22.06.2018р. Слов`янським міськрайонним судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі, 13.08.2018р. звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_8 ,

інші учасники провадження: потерпілий ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
25.03.2019р. приблизно о 16.00год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , знаходячись поблизу магазину «АТБ», розташованого по пр. Леся Курбаса, 2/13 в м. Києві, побачили поруч з вказаним магазином незнайомого їм ОСОБА_9 та з корисливих мотивів вирішили, шляхом вчинення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволодіти його майном, вступивши між собою у попередню злочинну змову.

Реалізуючи спільний злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , діючи узгоджено з ОСОБА_5 , підбіг до потерпілого та застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, наніс кулаком руки удар потерпілому в обличчя, внаслідок якого ОСОБА_9 впав на асфальтове покриття та втратив свідомість, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Одночасно з цим, ОСОБА_5 , діючи узгоджено з ОСОБА_4 , підбіг до потерпілого та обшукавши кишені його одягу, заволодів чужим майном ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном «Ксіомі», вартістю 5000 грн.

Заволодівши таким чином майном потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втекли, однак цього ж дня були затримані працівниками поліції неподалік місця вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України за наведених вище обставин не визнав та показав, що у магазин «АТБ» не заходив, подій не бачив. Чув лише крики ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), коли прибіг до магазину, то побачив, що чоловік лежить на землі. Він запитав чи необхідна допомога, йому відповіли, що ні, вже викликали швидку. Де був у цей час брат ОСОБА_4 не знає, поряд його не було. Побачив на землі також документи ОСОБА_4 у коричневій обкладинці, які підняв. Потім разом з ОСОБА_10 догнав ОСОБА_4 та віддав документи. Після цього їх затримали. З моменту як він знайшов документи до затримання пройшло приблизно 10-20 хв.

Алкогольних напоїв у той день не вживав. На відео його особисто немає. Телефон потерпілого йому підкинули працівники поліції при затриманні. Він про це говорив при затриманні. Домовленості про викрадення телефону у потерпілого з ОСОБА_4 не було. При затриманні його побили, швидку до нього не допустили. У ІТТ його оглядали та зафіксували побої. Чи проводилось з цього приводу розслідування не знає. В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що готовий понести відповідальність лише за крадіжку телефону.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України за наведених вище обставин не визнав та показав, що дату не пам`ятає, зайшов у магазин «АТБ», де випадково зачепив плечем потерпілого, який почав його ображати, а він почав ображати його у відповідь. Потерпілий вийшов з магазину та чекав його на вулиці на сходах. Коли він вийшов з магазину, то потерпілий почав його штовхати, хапати. Він попросив потерпілого відпустити його, пояснював, що розшукує хворого брата. Разом з ним була ще ОСОБА_10 , яка теж просила потерпілого відпустити їх. Проте потерпілий все одно штовхався, практично порвав йому куртку, також пропонував випити, не давав пройти, ображав. Коли він вирвався від нього, то вдарив потерпілого в обличчя, внаслідок чого той впав. Потім ногою наніс йому по тілу ще приблизно два удари. Від потерпілого його відтягнули знайомі, і разом з ними він направився у напрямку вул.С.Сосніних. Пізніше його затримали працівники поліції, які при затриманні та у відділку били його.

У магазині «АТБ» він був сам. ОСОБА_5 у цей час був на вулиці, за магазином. Алкогольних напоїв не вживав. В магазині, крім потерпілого, ні з ким конфліктів не було. В магазині був приблизно 10 хв., купував цигарки. Коли наносив удари потерпілому брат знаходився за магазином, поряд його не було. Умислу красти у потерпілого телефон не було, з братом про це не домовлявся. Заяву про побиття працівниками поліції не писав, але швидку викликав. Потерпілому допомогу не надавав. Коли йшов з місця події, то потерпілий лежав на землі, брат ОСОБА_4 йшов за ним разом з ОСОБА_10 . Коли їх затримували, брат говорив, що йому підкинули телефон потерпілого. Хто забрав у потерпілого телефон не знає, на відео ОСОБА_5 не впізнає. Готовий понести відповідальність за те, що вдарив потерпілого, та вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України.

Також судом безпосередньо допитаний потерпілий та свідок:

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що 25.03.2019р. зайшов до магазину «АТБ», що на пр.Л.Курбаса в м.Києві. Взяв воду та став у чергу. Попереду нього стояв хлопець, до якого почали чіплятись ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . ОСОБА_5 почав йому погрожувати. Незнайомий хлопець, до якого чіплялись обвинувачені, вийшов на вулицю, а вони вийшли за ним. Там хлопець від них втік. Він же вийшов з магазину за ними. У цей момент ОСОБА_5 почав чіплятись до нього, вважаючи що він знає того хлопця. Він відповів, що взагалі тут вперше і нікого не знає та пішов до свого автомобіля. ОСОБА_5 знаходився позаду нього. ОСОБА_4 ще з кимось підбіг до нього з лівого боку та наніс удар в щелепу. Також відчув удар в потилицю ззаду можливо від ОСОБА_5 . Від нанесених ударів він впав та втратив свідомість. Прийшов до тями, коли приїхала швидка медична допомога та виявив, що в нього зник телефон «Ксіомі», який був у внутрішньому кармані куртки. У нього була гематома на голові, боліла голова, нудило. Скільки загалом ударів йому нанесли не знає. Після того як приїхала швидка медична допомога, його оглянули та надали медичну допомогу, доправили до Святошинського УП ГУ НП в м.Києві, де його допитали. Йому знову стало погано і його було госпіталізовано. Висновки судово-медичної експертизи не оспорює. З приводу покарання вважає, що обвинувачені заслуговують суворого покарання.

Допитана у судовому засідання свідок ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) показала, що з обвинуваченими знайома давно. Була свідком подій біля магазину «АТБ». ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , вона та ОСОБА_13 шукали брата ОСОБА_14 . Зайшли в магазин «АТБ» купити сигарет. Потерпілий не випускав їх з магазину, очікуючи їх біля дверей. ОСОБА_4 потерпілий штовхав, рвав на ньому куртку, душив, лаявся нецензурною лайкою. Чого потерпілий так поводився не знає. ОСОБА_4 вирвався від нього та у відповідь вдарив потерпілого пару раз рукою в обличчя, від чого потерпілий впав. ОСОБА_5 удари не наносив, а лише коли побачив, що випав гаманець ОСОБА_4 забрав його. Щоб ОСОБА_5 або ОСОБА_4 брали телефон потерпілого не бачила. Про те, щоб вони домовлялись про вчинення розбою також не чула. Телефон потерпілого їм підкинули. ОСОБА_4 був одягнутий у темно зелену куртку, джинси і кросівки. ОСОБА_5 і ОСОБА_15 були одягнуті у схожий одяг.

За участі свідка ОСОБА_12 було оглянуто відео з камер спостереження, де свідок вказала де знаходиться ОСОБА_4 , потерпілий та вона. Також вказує, що на відео удари ногами наносить ОСОБА_4 . Хто відтягує ОСОБА_4 від потерпілого не знає, гаманець піднімає ОСОБА_5 .

Також судом безпосередньо досліджено наступні письмові докази:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.03.2019р., відповідно до якого ОСОБА_9 повідомив, що 25.03.2019р. його на пр.Л.Курбаса, 2/13 в м.Києві невідомі особи побили та забрали телефон (а.с.107, том 1);

- протокол огляду місця події від 25.03.2019р., відповідно до якого було встановлено та оглянуто місце вчинення злочину відносно ОСОБА_9 за адресою пр.Л.Курбаса 2/13 в м.Києві біля магазину «АТБ». З місця події вилучено змив речовини бурого кольору з асфальтового покриття (а.с.111-117, том 1);

- копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого №75228/101522 ОСОБА_9 (а.с.118, том 1);

- протокол огляду предмету від 25.03.2019р., відповідно до якого було оглянуто диск CD-R з відеозаписом подій злочину з камер спостереження (том 1 а.с.122-127, а.с.142 - диск);

- висновок експерта №042-921-2019 від 11.06.2019р., згідно якого дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 25.03.2019р. о 19.47 год. у ОСОБА_9 , мала місце: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу, підшкірної гематоми, садна м`яких тканин потиличної ділянки зліва. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмету(ів), могли утворитись в термін, вказаний в ухвалі, тобто, 25.03.2019р. за обставин, які відображені на відеозаписі камери відеоспостереження, наданому для проведення експертизи. Таким чином, між подіями від 25.03.2019р. та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_9 є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Вищевказана закрита черепно-мозкова травма не супроводжувалась небезпечними для життя явищами.

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», закрита черепно-мозкова травма, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

- копія картки виїзду ШМД №1237А від 25.03.2019р. відповідно до якої за адресою АДРЕСА_4 було викликано швидку медичну допомогу до ОСОБА_9 о 15.54год. у зв`язку з його побиттям (а.с.137, том 1)

- копія довідки 1297 про виклик та виїзд швидкої медичної допомоги (а.с.138, том 1);

- копія картки виїзду ШМД №11742А від 25.03.2019р. відповідно до якої за адресою АДРЕСА_5 було повторно викликано швидку медичну допомогу до ОСОБА_9 о 19.47год. у зв`язку з його побиттям та госпіталізовано до лікарні (а.с.139, том 1)

- копія довідки 1742 про виклик та виїзд швидкої медичної допомоги (а.с.140, том 1);

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Суд також враховує те, що показання потерпілого у відповідності до положень Глави 4 КПК України є самостійним джерелом доказів і потребують оцінки в цій частині у сукупності з іншими.

Показання потерпілого ОСОБА_9 безспірно підтверджують факт причетності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до вчинення злочину відносно нього за обставин, встановлених судом. Ці обставини також підтверджуються і відео з камер спостереження магазину «АТБ», яким зафіксовано обставини вчинення злочину. Так, як вбачається із відео потерпілий перебуває на ганку магазину, з приміщення якого вибігає хлопець та тікає. За ним вибігає ОСОБА_4 , потім повертається до потерпілого та між ними виникає штовханина, потерпілий намагається піти, однак ОСОБА_4 його наздоганяє, наносить потерпілому удар рукою в обличчя, від чого потерпілий падає на асфальт і не піднімається. В цей час ОСОБА_4 наносить потерпілому ще удари ногами. Обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, крім іншого, підтверджуються і показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_12 . Також із відео вбачається, як ОСОБА_5 підходить до потерпілого, який все ще лежить на землі, та з внутрішнього кармана куртки забирає мобільний телефон, після чого обвинувачені тікають з місця вчинення злочину. В подальшому мобільний телефон вилучено у ОСОБА_5 при затриманні.

Показання обвинувачених в тій частині, що ОСОБА_5 не був присутнім під час нападу на потерпілого біля магазину «АТБ», а тільки забрав документи свого брата, повністю спростовуються вищезазначеними доказами, а також і показаннями самого ОСОБА_5 про те, що він підняв документи з землі, а з відео вбачається що ця ж особа обшукує кармани потерпілого, де знаходився телефон. Таким чином судом достовірно встановлено, що саме ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном потерпілого, який було у нього ж і вилучено, отже його версія про те, що цей телефон до карману його куртки поклали працівники поліції, є неспроможною та спростовується вищенаведеними доказами. Узгодженість дій обвинувачених при вчиненні нападу на потерпілого також вказує на те, що діяли вони за попередньою змовою. В судовому засіданні також і достовірно встановлено, що обвинувачені мали умисел на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 та заволоділи ним, при цьому застосували насильство відносно потерпілого.

Показання обвинувачених та їх захисну версію про непричетність до вчинення злочину за ч.2 ст.187 КК України відносно потерпілого ОСОБА_9 , суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з дослідженими доказами у їх сукупності та розцінює як спосіб захисту, обраний ними з метою уникнути відповідальність за вчинене. Твердження сторони захисту щодо тиску на обвинувачених та заподіяння їм тілесних ушкоджень під час досудового розслідування з метою отримання викривальних показань, суд не приймає до уваги та кладе в основу вироку виключно показання обвинувачених, отримані безпосередньо в судовому засіданні. Факт втрати свідомості потерпілим під час нападу, підтверджується як показаннями самого потерпілого, так і записом камери відеоспостереження. Також судом не встановлено і порушення права на захист обвинувачених, та вимог ст.290 КПК України.

Підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства (п.3 ч.3 ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

Отже суд, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, проаналізувавши представлені сторонами докази, приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення є доведеним сукупністю зібраних у справі доказів, в тому числі і показаннями потерпілого, які суд визнає належними та допустимими, відтак, кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 причетним до вчинення розбою відносно потерпілого ОСОБА_9 .

Розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, суд, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.187 КК України вірна, оскільки він, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб. Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.187 КК України вірна, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, думку потерпілого. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочинів.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_5 вказаний злочин вчинено повторно та через досить короткий час після відбуття покарання та звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.187 КК України. Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів та не вбачає підстав до набрання вироком суду законної сили змінювати обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, думку потерпілого. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ч.2 ст.187 КК України. Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Оскільки суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та з метою забезпечення кримінального провадження щодо виконання вироку, з урахуванням поведінки обвинуваченого, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду. Даних про те, що за станом здоров`я ОСОБА_4 не може перебувати під вартою, суду не надано.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у рішенні від 04 червня 2015 року (остаточне 04 вересня 2015 року) по справі "Руслан Яковенко проти України", в якому Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити та національне законодавство України чітко передбачає, що суд, який постановляє вирок, повинен вирішити, який запобіжний захід застосовуватиметься до засудженого до набрання вироком законної сили.

Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених солідарно судові витрати за проведення експертизи у сумі 1796,90 грн.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 28.02.2020р.

Зарахувати у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 25.03.2019р. по 24.05.2019р. (включно).

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у виді застави у розмірі 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн., яка була внесена 24.05.2019р. відповідно до квитанції № 142, після набрання вироком законної сили скасувати і повернути внесену суму як предмет застави заставодавцю ОСОБА_16 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 - тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - залишити без зміни.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 25.03.2019р.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 1796 (одну тисячу сімсот дев`яносто шість) грн. 90 коп. на користь держави.

Речові докази: мобільний телефон «Ксіомі» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 залишити за належністю ОСОБА_9 ; CD-R диск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1