Справа № 589/1624/18
Провадження № 1-в/589/4/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року

Шосткинський міськрайонного суду Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2018 року до суду надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Октябрьського районного суду м. Белгорода від 16 травня 2017 року у відповідність із законодавством України, в якому ставиться питання про: визначення норм КК України, якими передбачена відповідальність за злочин, у вчиненні якого вироком іноземної держави визнаний винним громадянин України ОСОБА_5 ; визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим на підставі вироку іноземної держави.

В клопотанні зазначено, що 26 лютого 2018 року наказом Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком Октябрьського районного суду м. Белгорода від 16 травня 2017 року громадянина України ОСОБА_5 . Останній визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні зазначено про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до положень ч. 1 ст. 610 КПК України неявка представника Міністерства юстиції України не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання у відсутність заявника, виходячи з доводів клопотання та додатків до нього.

Заслухавши думку прокурора, яка клопотання підтримала, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України покарання призначене вищевказаним вироком суду Російської Федерації, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 606 КПК України, засудженого іноземним судом громадянина України може бути прийнято для відбування покарання в Україні.

Згідно ст. 609 КПК України, запит уповноваженого (центрального) органу іноземної держави про передачу для відбування покарання в Україні засудженого судом цієї держави до позбавлення волі громадянина України, а також клопотання такого засудженого або його законного представника чи родича про передачу розглядається Міністерством юстиції України.

Після надходження всіх необхідних документів Міністерство юстиції України протягом місяця розглядає надіслані матеріали та в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Частиною 3 ст. 610 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, ОСОБА_5 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом ДМС України та копією паспорта ОСОБА_5 /а.с.59-63, 64/

ОСОБА_5 засуджений вироком Октябрьського районного суду м. Белгорода від 16 травня 2017 року до покарання в виді позбавлення волі на строк 11 років за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 210 та ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації. /а.с. 5-83/

Ухвалою судової колегії по кримінальним справам Белгородського обласного суду від 04 серпня 2017 року вирок Октябрьського районного суду м. Белгорода від 16 травня 2017 року змінено: скасовано вирок в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 210 Кримінального кодексу Російської Федерації та кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 24 Кримінального процесуального кодексу Російської Федерації в цій частині закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, та визнано право на реабілітацію. В іншій частині вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін. /а.с. 47-51/.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Враховуючи, що ОСОБА_5 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав чинності, строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ст. 11 Конвенції при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання.

Відповідно до законодавства України дії ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 307 КК України так як він вчинив незаконне зберігання та збут організованою групою наркотичних засобів в особливо великих розмірах.

Суд звертає увагу щодо відсутності підстав для застосування ст.15 ч2 КК України виходячи з наступного:

Якщо покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови спів віднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покаранні або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання, (ст.10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983).

Ст.228.1 КК РФ передбачена відповідальність за незаконний збут наркотичних засобів (а.с.52). А не доведення цього злочину до завершення, з підстав, незалежних від волі засудженого призводить по законодавству РФ до застосування ст.30 РФ «Приготування до злочину та замах на злочин».

В той же час, відповідно до встановлених фактів, зазначених у вироці Октябрьського районного суду м. Бєлгорода від 16 травня 2017 року та підтвердженого в тій частині Ухвалою судової колегії по кримінальним справам Бєлгородського обласного су, від 04 серпня 2017 року ОСОБА_5 здійснював зберігання наркотичних засоб до того як намагався їх збути.(а.а.50.51 вироку РФ)

Відповідну до ч.З ст. 307 КК України злочин є закінченим вже з моменту вчинення особою зберігання наркотичних засобів, незалежно від їх реалізації, а тому відсутні будь які підстави вважати що засуджений вчинив замах на вчинення злочину.

Визначаючи строк позбавлення волі, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 610 ч. 4 КПК України при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків:

-якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

-якщо строк покарання призначений вироком суду іноземної держави, є меншим ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

На час вчинення злочину ОСОБА_5 санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачений строк покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком суду іноземної держави не призначалось.

Таким чином, застосування приписів ч. 3 ст. 68 КК України стало винятковою підставою для недотримання тривалості призначеного вироком покарання іноземного суду у даному випадку, у відповідності до ч. 4 ст. 610 КПК України.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 слід обчислювати з 14.10.2015 року, тобто з моменту його затримання, відповідно до дати, визначеної судом Російської Федерації, зарахувавши у строк покарання час попереднього утримання під вартою таким чином як визначено судом іноземної держави.

При цьому суд зазначає, що правових підстав для застосування щодо ОСОБА_5 положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) в межах розгляду зазначеного клопотання немає, оскільки згідно з положеннями ст. 610 КПК України за клопотання Міністерства юстиції України суд вправі лише: визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 372, 602, 606, 609, 610 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрьського районного суду м. Белгорода від 16 травня 2017 року (з урахуванням змін, внесених ухвалою Белгородського обласного суду від 04 серпня 2017 року) відносно засудженого громадянина України ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України з визначенням покарання в виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 14.10.2015 року.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України для подальшого інформування Міністерства юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1