Справа № 201/1994/15-к
Провадження № 1-кс/201/1894/2015
У Х В А Л А
20 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про зобов`язання прокурора Дніпропетровської області внести відомостей до ЄРДР за повідомленням від 10.12.2014р. про вчинення кримінального правопорушення слідчим ОСОБА_7 . Жовтневого РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2015р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про зобов`язання прокурора Дніпропетровської області внести відомостей до ЄРДР за повідомленням від 10.12.2014р. про вчинення кримінального правопорушення слідчим Жовтневого РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, поданого ОСОБА_4 на особистому прийомі у заступника прокурора області.

У скарзі адвокат вказує, що у повідомленні від 10.12.2014р. ОСОБА_4 виклав факти вчинення злочину, але дане повідомлення було розглянуто як звернення громадянина та відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР. Тому просить скаргу задовольнити.

Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити, додатково зазначивши, що саме дії слідчого призвели до того, що ОСОБА_4 опинився засудженим. ОСОБА_4 також вимоги скарги підтримав, посилаючись на аргументи, викладені в його заяві від 10.12.2014р., просив скаргу задовольнити. Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 також вимоги скарги підтримав, та відзначив, що прокурор зобов`язаний внести до ЄРДР заяву ОСОБА_4 на підставі ст. 214 КПК України, так як доводи ОСОБА_4 не були предметом жодного судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважав, що судами різних інстанцій при розгляді його справи вже була надана оцінка доказам, у т.ч. протоколам слідчих дій, на які посилається заявник. Вирок ще не набрав законної сили та остаточно оцінка тим фактам, на які посилається заявник має бути надана під час розгляду самої справи.

Вислухавши в судовому засіданні заявника, його захисників та прокурора, дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.

Як вбачається із заяви засудженого за ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ст. 70 КК України ОСОБА_4 , адресованої прокурору Дніпропетровської області про внесення відомостей до ЄРДР від 10.12.2014р., заявник вказує, що його справа переглядалася неодноразово судами різних інстанцій, проте він засуджений за злочини, яких не скоював, оскільки слідчим ОСОБА_7 були сфальсифіковані протоколи допиту. Так, слідчий ОСОБА_7 при його допиті у якості обвинуваченого 11.06.2008р. фактично скопіював його показання, позбавив його права на захист, прийнявши його відмову від захисника, хоча він відмовлявся лише на час конкретних слідчих дій, безпідставно залучив неповнолітню ОСОБА_8 у якості цивільного позивача, не визначив процесуальний статус ОСОБА_9 , у присутності якої допитувалася ОСОБА_8 . Сама ОСОБА_8 у цей період знаходилася на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні і просто поставила свій підпис несвідомо, під дією ліків. Вважає, що слідчий незаконно збирав інформацію про його майно з метою його конфіскації. Постанови про визнання потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 10.07.2008р. та від 17.07.2008р. містять виправлення, оскільки постанови підмінені, і в них вже немає відомостей про визнання їх цивільними позивачами, містяться не їх підписи. Слідчий знайомив його із незшитими матеріалами справи, фальсифікував протоколи допитів дівчин, залишав в протоколах пусті місця, щоб потім впечатати інші показання, відформатувати строки. Ці фальсифікації видно під сонячним промінням. Слідчий відмовився допитати лікаря ОСОБА_12 . ОСОБА_13 станом на дату допита 14.06.2008р. (субота) знаходилася на стаціонарному лікуванні в приміщенні лікарні, а в протоколі допиту вказано, що її допитано в приміщенні Жовтневого РВ у присутності лікаря ОСОБА_14 , яка вже була допитана як свідок і її неможливо було допускати до допиту, отже вважає, що ОСОБА_13 допитано примусово. Вважає, що слідчий завідомо вніс у протокол допиту лікаря ОСОБА_14 неправдиву інформацію щодо проходженнями дівчинами гінекологічного огляду, що не відповідає даним медичних карт. Фактично показання дівчат не відповідали дійсності в силу їх психічного розладу. В протоколах допиту інформація викладена не як з уст малолітніх дівчат, які описують своїми словами факти насильства, я як людей, які освідомленні у статевій близькості, а в суді вони свої показання не озвучили. Слідчий не надав належної оцінки висновкам експертиз № 33п/е від 11.06.2008р. та № 34 п/е від 14.06.2008р. стосовно ОСОБА_15 про наявність у них типових жіночих захворювань. У нього були сумніви стосовно правдивості експертиз, але слідчий незаконно відмовив у допиті експерта, скрив від нього факт призначення психіатричної експертизи щодо потерпілих, не з`ясував причин намагання скоїти самогубство ОСОБА_8 . Все викладене у заяві свідчить про упередженість слідчого, про фальсифікацію доказів та штучне їх створення у напрямку обвинувачення, що є злочином, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 372 КК України (притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності).

Прокуратурою Дніпропетровської області було розглянуто звернення та листом від 30.12.2014р. відмовлено у внесенні до ЄРДР, оскільки заява не є повідомленням про кримінальне правопорушення.

Як встановлено, вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2009р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.09.2009р., ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст.153, ч.2 ст.156, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 20.05.2010р. рішення суду апеляційної інстанції від 23.09.2009р. скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.08.2010р. вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2009р. змінено та призначений за сукупністю злочинів розмір покарання у виді позбавлення волі знижено до 12 років. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 04.11.2014р. рішення суду апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд. Постановою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014р. кримінальну справу знято з апеляційного розгляду направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для виконай вимог ст. 349 КПК України - ознайомлення учасників процесу з матеріалам кримінальної справи.

Як вбачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 04.11.2014р., якою справу направлено на новий апеляційний розгляд, у касаційній скарзі ОСОБА_13 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить скасувати вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2009р. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.08.2010р. та закрити кримінальну справу щодо нього за відсутністю події злочину.

Обґрунтовуючи свої вимоги, завник вказує на те, що досудове і судове слідство по справі проведено однобічно та неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, докази по справі сфальсифіковані. Вважає, що вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів не підтверджена зібраними по справі доказами, які ґрунтуються на припущеннях, судом безпідставно відмовлено у задоволенні ряду клопотань, які заявлялися у судовому засіданні, порушено його право на захист та інше. Зазначає, що суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. 377 КПК України, не розглянув доводи викладені у його апеляційній скарзі та не навів аргументів про визнання таких доводів необґрунтованими.

Колегія суддів, направляючи справу на навий розгляд відзначила, що засуджений та його захисник докладно обґрунтували свої думки про незаконність вироку у зв`язку з однобічним та неповним досудовим та судовим слідством, невідповідністю викладених у ньому висновків фактичним обставинам справи. Крім того, зазначали, що висновки суду не підтверджені зібраними по справі доказами і ґрунтуються на припущеннях, по справі допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, окремі процесуальні документи у справі сфальсифіковані, порушено право на захист засудженого, залишилися без розв`язання істотні суперечності в показаннях ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , показання потерпілих у судовому засіданні були проголошені у порушення вимог КПК України та інше.

Проте, апеляційний суд, при повторному розгляді справи в порушення вищезазначених норм закону, не виконав вказівок суду касаційної інстанції, який своєю ухвалою від 20.05.2010р. з аналогічних підстав, які зазначені у касаційній скарзі, скасував ухвалу апеляційного суду щодо засудженого та направив справу на новий апеляційний розгляд, та знову суті всіх зазначених в апеляціях захисників і засудженого доводів в ухвалі не навів, а залишаючи їх без задоволення, не навів переконливих аргументів на їх спростування і не зазначив підстав, з яких визнав апеляції необґрунтованими, а лише навів перелік доказів, якими обґрунтовано вирок, не проаналізувавши та не співставивши їх із наявними у справі. Суд апеляційної інстанції не зробив жодного висновку щодо наведених у скаргах порушень кримінально-процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду суд має ретельно дослідити зібрані у справі докази й дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, ухваливши у разі необхідності рішення про проведення судового слідства, а також перевірити всі наведені в апеляціях та касаційній скарзі доводи, та з урахуванням всіх обставин справи ухвалити судове рішення.

Дійсно, думка заявника та захисників є вірною, що згідно із ст. 214 чинного КПК України, після отримання кожної заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий чи прокурор зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення та протягом 24 годин внести відповідні відомості у ЄРДР та розпочати розслідування.

У КПК України в редакції 1960р., у порядку якого розглядається кримінальна справа, оскарженню дій слідчого і прокурора окремо були присвячені відповідно статті 234, 236 Кодексу.

Втім, у новому КПК знайшло відображення рішення Конституційного суду України від 30.01.2003р. № 3-рп щодо неконституційності положень, які унеможливлювали розгляд судом на стадії досудового слідства скарг на постанови слідчого, прокурора.

Частиною 1 ст. 303 чинного КПК України окремими пунктами визначено предмети оскарження і залежно від цього - їх суб`єкти. Розкриття понять, що визначають зміст певних процесуальних дій та статус і повноваження конкретних учасників кримінального судочинства, містяться у відповідних нормах КПК. Зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, оскаржується заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником тощо. Частина 1 ст. 303 КПК наводить вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні. Натомість відповідні норми попереднього КПК таких умов оскарження не передбачали, коло осіб, які могли подати скаргу, не встановлювали.

Частиною 3 ст. 303 КПК встановлено, що під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пп. 5 та 6 ч. 1 цієї статті.

Таким чином, рішення, дії чи бездіяльність сторони обвинувачення, зазначені у пп. 1-4, 7 і 8, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування. Виняток становлять лише рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим та їхні рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки - вони можуть бути оскаржені як на стадії досудового розслідування, так і під час підготовчого провадження.

З аналізу наведених норм вбачається, що чинний КПК України хоч і дозволяє розгляд судом на стадії досудового слідства скарг на дії слідчого, прокурора щодо порушення ним норм процесуального права. Проте, сама по собі оцінка доказів, які вже зібрані та надані суду належить до компетенції суду, склад якого визначається процесуальним законом і не є предметом оцінки слідчим суддею, який розглядає скаргу лише в межах неправомірних дій прокурора, слідчого.

Фактично доводи ОСОБА_4 у скарзі, заяві від 10.12.2014р., яку він розцінює, як заяву про вчинений слідчим злочин, передбачений ч. 2 ст. 372 КК України - притягнення його як завідомо невинного до кримінальної відповідальності, зводяться до прохання до слідчого судді оцінити зібрані на досудовому слідстві докази, зокрема, протоколи допитів потерпілих та свідків, висновки експертиз, процесуальні рішення слідчого та співвіднести ці докази у сукупності з іншими. Проте ці вимоги на стадії розгляду кримінальної справи судом, не можуть розцінюватися як повідомлення про вчинений злочин, оскільки зводяться фактично до обґрунтування протиправності вироку суду, що до речі вже викладено завником у апеляційних та касаційних скаргах. А оформлення протоколів допиту є виключно процесуальними діями слідчого при здійсненні ним кримінального провадження. Ці протоколи, дії щодо їх фальсифікації, а також повнота та всебічність слідства, мають бути перевірені та оцінені судом при новому розгляді справи, на що і вказує вищий суд в ухвалі від 04.11.2014р. Отже, їм повинна бути надана оцінка компетентним судом. Суддя слідчий не має права втручатися в оцінку цих доказів.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що у скарзі слід відмовити

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про зобов`язання прокурора Дніпропетровської області внести відомостей до ЄРДР за повідомленням від 10.12.2014р. про вчинення кримінального правопорушення слідчим ОСОБА_7 . Жовтневого РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1