Номер справи 289/223/20
Номер провадження 1-кс/289/30/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської областi ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000074 від 07.02.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.12. 2019 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2020 до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшло клопотання старшого слідчого ОСОБА_7 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що неповнолітній ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, підозрюється в тому, що під час іспитового строку 06.02.2020 близько 16 год. 30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до господарства ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , щоб позичити гроші, а отримавши відмову потерпілого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння грошима потерпілого. Реалізуючи вказаний умисел, з метою заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_4 розбив скло у вікні та проник всередину будинку ОСОБА_8 за вказаною адресою, з погрозою застосування насильства з демонстрацією ножа, який завчасно приніс з собою, підніс ножа до горла потерпілого, вчинивши таким чином напад на ОСОБА_8 та відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 116,00 грн.
Посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, що підозрюваний не має постійного місця проживання, схильний до бродяжництва, з матір`ю не проживає, тому перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового слідства з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також може незаконно впливати на потерпілого, а враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину під час іспитового строку, він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідство приходить до висновку, що жоден з більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, а тому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з часу його затримання без внесення застави, так як останній підозрюється у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства.
Прокурор клопотання підтримала, посилаючись на те, що досудове розслідування не завершено, вважає, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 не навчається, не працює, схильний до бродяжництва, з матір`ю не проживає та не має міцних соціальних зв'язків, підозрюється у скоєнні злочину в період іспитового строку, який скоїв через місяць після набрання попереднім вироком законної сили, та відносно одного і того ж потерпілого, який являється особою похилого віку.

Підозрюваний ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду, при цьому захисник зазначила, що відомості щодо стану здоров'я підзахисного відсутні, однак, просить суд врахувати, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, який проживав в неблагополучній сім`ї, в зв`язку з чим вибрав шлях бродяжництва.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Радомишльським ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000074 від 07.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
07.02.2020 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, а саме неповнолітній ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нападу на ОСОБА_8 та заволодіння грошима останнього в сумі 116,00 грн., поєднаному із погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та поєднаному з проникненням у житло.
Вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.
Копію клопотання про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітній підозрюваний та його захисник отримали у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України.
Із клопотання слідчого також вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий 05.12.2019 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; притягується до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000557 за ч. 3 ст. 185 КК України.
На даній стадії досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, що підтверджується визнанням підозрюваним своєї вини та матеріалами кримінального провадження.
За усталеною практикою ЄСПЛ «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред'явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження. Це пов'язано з тим, що на ранніх етапах кримінального провадження такі докази неможливо було здобути або, беручи до уваги характер кримінальних правопорушень, в яких підозрюється особа, ці докази неможливо надати суду, щоб не поставити під загрозу життя інших осіб.
Матеріали кримінального провадження, на які посилається прокурор, при розгляді клопотання дають підстави вважати підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Як передбачено ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину».
Разом з тим, як передбачено правовою позицією ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких встановлено пунктами 1- 5 частини першої статті 177 КПК.
Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.
Оцінюючи сукупність обставини, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України; 2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (позбавлення волі на строк від 7 до 12 років); 3) дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , його молодий вік та стан здоров`я, а саме відсутність відомостей про тяжкі захворювання чи інвалідність, останній виховувався в сім`ї, що перебуває на обліку як сім`я, що перебуває в складних життєвих обставинах; 4) негативну репутацію підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується з місця проживання, має схильність до крадіжок, вчинив злочин в період іспитового строку та притягується до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000557 за ч. 3 ст. 185 КК України; 5) той факт, що підозрюваний не має постійного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, має схильність до бродяжництва, що свідчить про те, що підозрюваний в будь-який момент може залишити фактичне місце проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані як менш небезпечні, ніж покарання і процедура виконання покарання, він може скоїти інше кримінальне правопорушення.
Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.
Таким чином, в судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто наявність обґрунтованої підозри у вчиненні неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, що дає підстави для задоволення даного клопотання.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави, оскільки кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинене із застосуванням насильства.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 205, 206 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.04.2020, взявши його під варту в залі суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1