Справа № 357/3846/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 у матеріалах кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001570 від 17.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України про накладення арешту,-
У С Т А Н О В И В:

21 квітня 2020 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_3 у матеріалах кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001570 від 17.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України про накладення арешту, мотивоване наступним.
Слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду з названим клопотанням, просить накласти арешт на вилучене 17 квітня2020 року огляду місця події, що проводився на узбіччі дороги М-05 Київ Одеса 85 км, посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виходячи з того, що при проведенні 17 квітня2020 року огляду місця події виявлено та вилучено посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке є безпосередньо предметом вчинення вказаного злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищевказане майно, з метою досягнення дієвості кримінального провадження.
В судове засідання слідчий не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

ОСОБА_6 всудове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
З огляду на те, що слідчий в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні не довів обставин необхідності накладення арешту на майно, також слідчий не надав суду матеріали кримінального провадження в підтвердження свого клопотання, тому слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, врховуючи доводи слідчого на які останній посилається в клопотанні, який, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 17 квітня2020 року в ході проведення огляду місця події, що проводився на узбіччі дороги М-05 Київ Одеса 85 км, було виявлено та вилучено посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказане повідомлення зареєстроване в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області від 17.04.2020 року за № 12516.

17.04.2020 року відомості про вчинення даного кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001570 від 17.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та розпочато розслідування.
На підставі вище викладеного, вилучене в ході проведення 17.04.2020 року огляду місця події, має доказове значення у кримінальному провадженні, необхідне для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також є безпосередньо предметом та доказом вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. . 1 ст. 357 КК України.

Згідно ст.ст. 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчудження.
Ст. 171 ч. 2 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Між тим, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не привів у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно.
Отже, в силу положень КПК України, слідчим не надано жодних об`єктивних даних, які дають підстави для накладення арешту на майно, яке було вилучено слідчим в ході проведення огляду місця події 17.04.2020 року.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно ст. 173 ч. 4 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Слідчий суддя звертає увагу, що в порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України слідчим пропущений визначений КПК строк звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт тимчасового вилученого майна, який обчислюється не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
З огляду на викладене у задоволенні клопотання слід відмовити, а вилучене майно повернути за належністю.
Керуючись ст. ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 у матеріалах кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001570 від 17.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України про накладення арешту відмовити.
Копію ухвали не пізніше наступного дня направити особам, що не були присутніми під час оголошення ухвали.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду області протягом 5 днів.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1