Справа №636/1763/20
Провадження №1-кп/636/687/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2020 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000492 від 04.05.2020 року за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуєва Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, без реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новопокровки, Чугуївського району, Харківської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, неодружену, раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
03.05.2020 року, близько 11 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у попередній змові з ОСОБА_3 , заходились на території кладовища, розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Стара Покровка, де нехтуючи соціальними цінностями та моральними засадами, що склалися у суспільстві в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи та демонструючи зневагу до місця поховання померлої ОСОБА_7 , що померла в 2010 році, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, протиправно, шляхом зняття надгробної плити, поклали її поруч з місцем поховання та з землі витягли металевий швелер, довжиною 3 м., вагою 50 кг, шириною 20 см, після чого разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, тим самим обернувши викрадене майно на свою користь і в подальшому розпорядились ним на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 297 КК України наруга над могилою, вчинена за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені свою вину у скоєному злочині, передбаченому ч. 3 ст. 297 КК України, визнали повністю, щиро розкаялись, підтвердили обставини вчинення ними кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб його вчинення. Зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що дійсно 03.05.2020 року маючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, попередньо змовившись, зайшли до території кладовища, розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Стара Покровка, де шляхом зняття надгробної плити, витягли металевий швелер, а потім разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли.
Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинувачених, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують їх особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Отже, суд, допитавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, приходить висновку, що вина обвинувачених, яка виразилась у нарузі над могилою, вчиненою за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 297 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, осіб на своєму утриманні не має, офіційно не працює, без реєстрації, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 297 КК України у межах санкції цієї статті.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Чугуївського міського суду Харківської області 03.06.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік та на нього покладені обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. Зазначений вирок на теперішній час не набрав законної сили.

Відповідно до висновків колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладених у постанові від 18.06.2019 року по справі за №461/604/18 (провадження №51-8405км18) та у постанові від 25.06.2019 року по справі за №760/22154/17 (провадження №51-8349км18) - згідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином до набрання обвинувальним вироком законної сили особа не може вважатися такою, що піддана кримінальному покаранню, а відповідно не може йти мова про невідбуте покарання.

Згідно зі ст. 62 Конституції України - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Зазначені положення закріплені і загальними засадами кримінального провадження, зокрема у ст. 17 КПК, де визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що не набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Частина 1 ст. 88 КК наголошує, що особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Тобто, до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і відповідні державні органи повинні поводитися з нею як з невинуватою собою. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції».

Таким чином, зваживши на те, що на момент ухвалення цього вироку, вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 03.06.2020 року, щодо ОСОБА_3 , засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України, не набрав законної сили, суд не враховує його при призначенні обвинуваченому остаточного покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують її покарання, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона неодружена, офіційно не працює, осіб на своєму утриманні не має, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше несудима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 297 КК України у межах санкції цієї статті.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченим потрібно призначити у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть їх виправленню, оскільки таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільного позову не заявлено. Відносно обвинувачених запобіжний захід не обирався.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати виною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на неї обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речовий доказ металевий швелер вагою 50 кг, довжиною 3 м, шириною 20 см, товщиною стінки 5 мм, довжиною бокових стінок 76 мм, на якому є з однієї сторони на відстані 30 см від краю квадратний слід від бетону світлого кольору, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити в розпорядженні останньої.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча