Дата документу 08.05.2020 Справа № 554/1528/20
Провадження №1-кс/554/5217/2020

УХВАЛА
Іменем України

08 травня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив визнати незаконною постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим від 06.04.2020 року в кримінальному провадженні №0001550; скасувати постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим від 06.04.2020 року в кримінальному провадженні №0001550.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001550 за заявою ОСОБА_3 про вчинення детективом Другого відділу детективів Головного підрозділу детективів НАБ України ОСОБА_4 ряду кримінальних правопорушень (злочинів).
Процесуальне керівництво кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001550, здійснюється прокурором ОСОБА_5 .
23.02.2019 року прокурором ОСОБА_6 прийнято рішення про визнання ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні та про вручення йому пам`ятки прав та обов`язків потерпілого відповідно до ст.55 КПК України. Однак, потерпілим ОСОБА_3 09.04.2020 року отримано постанову прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , яка безпідставно, незаконно та необґрунтовано скасовує рішення прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 .
Постанова прокурора ОСОБА_5 від 06.04.2020 року не містить жодного аргументу щодо можливої відмови ОСОБА_3 в статусі потерпілого, є незаконною через те, що чинним КПК України не передбачено винесення такої постанови прокурором щодо потерпілого після визнання його потерпілим.
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, з підтриманням вимог поданої скарги.
Із урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а скаржник до суду не з`явився, подавши на адресу суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність, тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника.
Слідчий, прокурор до суду повторно не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги частково, скасування оскаржуваної постанови слідчого, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно матеріалів скарги, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001550 від 04.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.328, ст.366-1,ч.2 ст.387, ч.1 ст.365, ч.1 ст.373, ч.2 ст.382 КК України.
Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область та слідчих регіональної прокуратури області ОСОБА_5 від 06.04.2020 року в кримінальному провадженні №0001550 від 04.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.328, ст.366-1,ч.2 ст.387, ч.1 ст.365, ч.1 ст.373, ч.2 ст.382 КК України, відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Зазначено, що доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_3 завдано фізичної, матеріальної або моральної шкоди під час досудового розслідування кримінального провадження №0001550 не встановлено. Тому, відсутні фактичні умови визнання його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні (а.с.7-12 постанова).
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно із ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Процесуальним законом не передбачено винесення окремої постанови та/або ухвали про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч.1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно з ч.2 ст.220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Дослідивши постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область та слідчих регіональної прокуратури області ОСОБА_5 від 06.04.2020 року в кримінальному провадженні №0001550 від 04.12.2018 року, суд встановив, що прокурором взагалі не вмотивована відмова у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , прокурор не навів та не послався на матеріали досудового розслідування, що дають підстави для вирішення питання про визнання потерпілим, які слідчі дії були проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_3 не може бути визнаний потерпілим.
Зміст вказаної постанови не містить правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання потерпілим, а відтак, не спростовано доводи скаржника.
Суд вважає, що висновок щодо відмови у визнанні потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і не відповідає вимогам ст.ст. 55, 110 КПК України. Таким чином, скарга в частині скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованою.
Із зазначених підстав слідчий суддя вважає за необхідне скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область та слідчих регіональної прокуратури області ОСОБА_5 від 06.04.2020 року в кримінальному провадженні №0001550 від 04.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.328, ст.366-1,ч.2 ст.387, ч.1 ст.365, ч.1 ст.373, ч.2 ст.382 КК України, про відмову у визнанні потерпілим.
Що стосується інших вимог скарги, а саме: про визнання незаконною постанови прокурора, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не базуються на нормах КПК України, виходять за межі компетенції слідчого судді.
Частиною 3 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55,220,303-307,309,372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України задовольнити частково.
Скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область та слідчих регіональної прокуратури області ОСОБА_5 від 06.04.2020 року в кримінальному провадженні №0001550 від 04.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.328, ст.366-1,ч.2 ст.387, ч.1 ст.365, ч.1 ст.373, ч.2 ст.382 КК України, про відмову у визнанні потерпілим.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1