Справа №592/4725/20
Провадження №1-кс/592/2345/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні слідчим інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у строк визначений КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що 07.04.2020 р. нею подана заява про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0001116 від 01.04.2020 р. за ч. 2 ст. 121 КК України. Слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області призначеним для проведення досудового розслідування, жодних процесуальних дій не проводиться, а всупереч вимогам ст. ст. 55, 56 КПК України, її не допитано у якості потерпілої до проведення слідчих та процесуальних дій. Просить слідчого суддю зобов`язати слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0001116 від 01.04.2020 р. за ч. 2 ст. 121 КК України, визнати її потерпілою.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася.

Дослідивши матеріали та оцінивши надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Сумського ВП Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0001116 від 01.04.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Разом з тим, КПК України допускає можливість відмови у визнані особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст. 55 КПУ України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим.

Прийняття рішення про відмову у визнанні особи потерпілою не перешкоджає можливості визнання її заявником або свідком.

З огляду на викладене, скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні слідчим інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у строк визначений КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1