справа № 477/426/17
провадження № 1-кп/488/26/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , законного представника потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
30.03.2009 Дніпропетровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, 02.03.2013 звільнений по відбуттю покарання;
27.05.2014 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, 03.01.2016 року звільнений по відбуттю покарання, -

за ч.4 ст.152, ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 13.01.2017 року близько 18 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де вже перебувала малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, коли у ОСОБА_6 виникло прагнення задовольнити статеву пристрасть у незаконний спосіб, в ході чого, задля подолання супротиву потерпілої, ОСОБА_6 умисно завдав останній легкі тілесні ушкодження за наступних обставин:
так, у вказаний час ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, впевнившись, що його злочинні дії ніким не будуть помічені, застосовуючи фізичне насильство до потерпілої ОСОБА_8 , яка не досягла чотирнадцяти років, схопив за руки потерпілу і, застосовуючи силу, поклав її спиною на ліжко всупереч волі останньої з метою зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та анальним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи. На що ОСОБА_8 почала чинити супротив і просити ОСОБА_6 припинити свої протиправні дії, намагалась вирватись від ОСОБА_6 , однак він схопив її за шию та наніс один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя та почав душити її руками, погрожуючи при цьому фізичною розправою, а саме - задушити останню. Після цього він наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока, схопив ОСОБА_8 за руки, діючи умисно, вчинив дії сексуального характеру з потерпілою, яка не досягла чотирнадцяти років, пов`язані із вагінальним та анальним проникненням в її тіло з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 у потерпілої ОСОБА_8 виявлене пошкодження дівочої пліви у вигляді розриву, а також гіперемії шкіри в області променистості анального отвору. Вищевказані ушкодження в області статевих органів і анального отвору утворились від дії тупого твердого предмету, яким міг бути напружений статевий член, з давністю утворення їх біля однієї доби до часу огляду, а також тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні грудної клітки, верхньому повіці лівого ока та підшкірного крововиливу на боковій поверхні шиї праворуч, які утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, внаслідок не менше ніж трьох ударних дій, з давністю їх утворення біля однієї доби до часу огляду. По ступеню тяжкості вищевказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких.
Обвинувачений у судовому засіданні в інкримінованому злочині винним себе не визнав, суду показав, що дійсно за тиждень до пригоди вони с Цешнатій Іриною посварилися і остання стала жити у матері з дітьми. 13.01.2017 року вранці він повернувся додому з роботи, ОСОБА_11 була в них вдома. Він поїхав на роботу, а по дорозі додому заїхав в бар, де вжив близько 200 грамів вина, повернувся додому близько 16-ї години вечора, ОСОБА_12 була ще у них, вона розтаплювала піч, він їй допоміг, вони поспілкувались, ніяких інтимних відносин між ними не було, тілесних ушкоджень він їй не наносив. Дар`ї подзвонила ОСОБА_13 і наказала йти додому, та пішла. А він ліг відпочивати, коли до нього в будинок увірвалися співробітники поліції та затримали його. У нього з ОСОБА_14 були дуже гарні відносини, вона для нього була, як сестра. Вважає, що ОСОБА_15 його оговорила завдяки своєї матері ОСОБА_16 , яка її так налаштувала проти нього, бо відносини у них були погані, він знав багато компромата на неї. Коли його доставили у відділення поліції, троє співробітників застосовували до нього фізичне насильство, щоб він розповів те, чого насправді не було, його били по усьому тілу.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону органом досудового розслідування та прокурором в зв`язку з порушенням правил збирання й закріплення доказів та невідкриттям окремих доказів стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, а також посилаючись на відсутність беззаперечних доказів причетності ОСОБА_17 до інкримінованих злочинів, вважала за необхідне обвинуваченого виправдати.
Так, захисник обвинуваченого послалась на наступні обставини:
розслідування кримінального провадження проведено не уповноваженими на такі дії особами - слідчими та прокурорами, бо відсутні постанови про призначення групи слідчих, прокурорів, тому не зрозуміло, хто саме керував розслідуванням;
слухання справи за звинуваченням ОСОБА_17 відбувалося неповноважним складом суду, бо в Єдином державном реєстрі судових рішень наявна ухвала про призначення підготовчого судового засідання від 10.03.2017 року під голуванням судді ОСОБА_18 та суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_19 , що не відповідає звіту про автоматизований розподіл вказаного кримінального провадження;
порушення під час досудового розслідування права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , що висловилося у тому, що фактичне затримання обвинуваченого відбулося 13.01.2017 року близько 18.00 години, а не о 20.50 годині, як-то зазначено в протоколі затримання; коли співробітники поліції увірвалися в його будинок та наділи на нього кайданки; саме з цього часу ОСОБА_17 набув статус підозрюваного. Однак слідчим обвинуваченому у порушення вимог Закону, не забезпечено реалізацію його прав, як підозрюваного; по прибуттю 13.01.2017 року для захисту ОСОБА_17 за призначенням, вона засвідчила, що останній був побитий та перебував у стані алкогольного сп`яніння;
огляд житла за місцем скоєння злочину проведено 13.01.2017 року без дозволу слідчого судді, бо з клопотанням до суду про надання дозволу на огляд після фактичного його проведення слідчий звернувся лише 16.01.2017 року, однак це не є невідкладним випадком; також він проведений до внесення відомостей в ЄРДР; адреса в протоколі огляду, а також адреса в письмовій заяві ОСОБА_20 - не та адреса, де фактично його було проведено, а ухвала слідчого судді, якою була уточнена адреса, стороні захисту не відкривалась; не зазначений також спосіб пакування вилучених при огляді місця події речей - а саме, не зазначені номери сейф-пакетів; маються невідповідності в оформленні протоколу - немає підпису прокурора, експерта-криміналіста та власника будинку ОСОБА_21 , відсутні відомості про прокурора у вступній частині протоколу, що тягне за собою визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом;
при проведенні судово-медичної експертизи № 65 від 06.02.2017 року, відповідно до якої у ОСОБА_6 мають місце тілесні пошкодження, експерт самостійно прийняв рішення про відібрання у ОСОБА_17 мазків та змивів зі статєвого члену; відсутня постанова слідчого про відібрання біологічних зразків у ОСОБА_17 ;
висновок судової молекулярно-генетичної експертизи № 148 від 18.05.2017 року є недопустимим доказом, бо постанова не відкривалась стороні захисту.
Натомість, показання обвинуваченого за інкримінованими злочинами повністю спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів - показаннями потерпілої, законного представника потерпілої та свідків:
потерпіла ОСОБА_8 , допитана в присутності педагога ОСОБА_22 в режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення Корабельного районного суду м.Миколаєва, суду показала, що в цей день 13.01.2017 року близько 13 години вона прийшла у будинок, де мешкала її сестра, щоб розтопити піч та прибратися перед приїздом сестри. Близько 17 години прийшов ОСОБА_17 , він був п`яний, сказав, що сам розтопить піч, щоб вона йшла посиділа в кімнаті, зігрілась, а потім він відведе її додому. Вона сиділа на ліжку з телефоном в мережі інтернет, коли зайшов у кімнату ОСОБА_17 , він був в светрі чи кофті, без трусів, вона побачила його статевий орган та злякалась. Вона встала та запитала у нього, що він хоче. Він взяв її за руки і штовхнув на ліжко, вона впала на спину. Вона виривалася, била його руками, відштовхувала його від себе, просила, що не потрібно це робити, казала, що його посадять, що вона неповнолітня. Він відповів, що йому все одно, що ніхто нічого не дізнається. Потім він вдарив її кулаком в око та ухватив за шию, сказав, що задушить, якщо вона цього не зробить. Під час коли вона чинила супротив та виривалась, ОСОБА_17 ще раз чи два вдарив її в око. Надалі він заліз на неї зверху, роздягнув її та згвалтував, спочатку вступив з нею в статевий акт, їй стало боляче у піхві, потім він згвалтував її в анальний отвір, в тому місці їй також було боляче. Все це тривало біля пів години. Потім ОСОБА_17 впав на підлогу та став кашляти, бо з печі пішло багато диму до хати. Вона йому сказала, що піде поп`є води, а сама вибігла з будинку повністю гола, побігла по селу по вул.Островського, постукала в ворота своєї бабусі, там не відчинили, потім в ворота знайомої, де також не відчинили; вона побігла далі, коли йшов на зустріч дядько ОСОБА_23 , він дав їй одягнути свою куртку і чоботи, вони пішли до нього додому, де вона про все що трапилося, розповіла йому та його жінки, потім прийшла її мати і вони викликали поліцію, поїхали до райвідділу та у лікарню. Після зазначених подій стан її здоров`я погіршився, у неї часто болить голова, бувають приступи;
свідок ОСОБА_24 суду показав, що 13.01.2017 року близько 18 години він пішов до магазину за продуктами. На вулиці був сніг та скоріш за все, мінусова температура повітря. Він побачив на вулиці Дар`ю Цешнатій, яка була повністю гола - без одягу та взуття, та стукала у ворота будинку сусідки на ім`я ОСОБА_25 по АДРЕСА_2 . Він зняв з себе куртку та віддав її дитині, а також віддав їй свої чоботи та повів її додому. Дитина була дуже знервована, вона плакала, її всю трусило. По дорозі додому ОСОБА_12 розповіла йому, що її згвалтував співмешканець її сестри, коли вона пішла топити піч; вона змерзла, тому він завів її до себе додому, де залишив разом із своєю дружиною. Остання подзвонила сусідці на ім`я ОСОБА_26 та повідомила про пригоду, що сталася з ОСОБА_14 , дала їй вдягти свої речі;
свідок ОСОБА_27 суду показала, що 13.01.2017 року близько 19.00 години її чоловік ОСОБА_24 пішов до магазину. Близько 20.15 години повернувся додому разом із ОСОБА_11 , сказав, що він її знайшов на вулиці повністю голою. Обличчя у дитини було червоне, припухле, в червоних плямах, оба глаза припухли, вона була в сажі, вона була налякана, її всю трусило, вона постійно плакала. Дар`я повідомила, що її згвалтував співмешканець її сестри ОСОБА_13 , потім вона відчинила двері, вирвалась від нього та втекла; повідомила, що в неї там все болить, а коли сходила до туалету, сказала, що в неї там кров не від місячних, що вона витерлась папіром - про дані обставини вона (свідок) повідомила експерту, який приїхав зі співробітниками поліції та показала той папір, експерт його вилучив і упакував до конверту. Вона дала ОСОБА_28 заспокійливе, дала їй свій одяг - труси, шкарпетки і теплу сукню. Потім подзвонила своїй кумі на ім`я ОСОБА_26 та попросила її, щоб та повідомила матері ОСОБА_28 про події, що з нею відбулись. Після того до них прийшла мати ОСОБА_29 із сестрою. Вона з ОСОБА_26 були понятими при огляді будинку, де згвалтували ОСОБА_30 . Двері будинку не були зачинені, вдома нікого не було, речі ОСОБА_29 були розкидані по кімнаті - ліфчик, труси, верхній одяг, телефон. Співробітники поліції збирали та паковали речі в мішки та пакети;
свідок ОСОБА_20 суду показала, що, після звільнення обвинуваченого з місць позбавлення волі у 2016 році вони стали з ним мешкати однією родиною, як чоловік і жінка. Вони разом із обвинуваченим орендували будинок на вул.Островського, з ними мешкали її троє малолітніх дітей. Потерпіла ОСОБА_11 є її рідною сестрою, вона періодично приходила до них додому та допомагала доглядати за дітьми. 06.01.2017 року вони з ОСОБА_17 посварилися і вона переїхала з дітьми мешкати до своєї матері. Обвинувачений повинен був залишити будинок, де вони спільно мешкали, після того вона збиралася туди повернутися мешкати із дітьми. 13.01.2017 року після обіду ОСОБА_12 пішла до будинку, де вони спільно мешкали із ОСОБА_17 , щоб там прибратися до її повернення та розтопити піч. З собою у ОСОБА_28 був належний їй (свідку) мобільний телефон. Спочатку вона відповідала на дзвінки, потім - перестала. В цей день вони дізналися від сусідки на ім`я ОСОБА_26 , що ОСОБА_31 згвалтували, і що вона у сусідів ОСОБА_32 . Мати побігла до ОСОБА_32 , вона (свідок) прийшла туди пізніше. Коли приїхала поліція, вони поїхали до будинку, де відбулося згвалтування. Двері будинку були розчинені, було багато диму в будинку, носильні речі ОСОБА_28 розкидані по кімнаті;
законний представник потерпілої ОСОБА_10 , допитана в якості свідка, суду показала, що обвинувачений на час подій був цивільним чоловіком її доньки ОСОБА_13 . Близько року вони мешкали разом. За адресою АДРЕСА_2 останнім часом вони знімали будинок. Відносини з потерпілою в обвинуваченого були хороші, він ставився до неї, як до сестри. Після згвалтування, здоров`я її доньки ОСОБА_28 значно погіршилось, вона стала дуже знервована та дратівлива, її переслідували постійні головні болі, були приступи, схожі на епілепсичні, ночами вона не спала, протягом півроку після пригоди близько трьох разів викликали швидку допомогу дитині; близько півтора місяця дитина не відвідувала школу та два роки поспіль вони спостерігались у психолога.
Вина обвинуваченого також підтверджується:
рапортом Вітовського ВП Корабельного відділу ГУНП в Миколаївській області від 13.01.2017 року, відповідно до якого через оператора -102 від ОСОБА_33 надійшло повідомлення про те, що у АДРЕСА_3 сусідська дівчинка 13 років прийшла додому без одягу та повідомила про те, що її згвалтував наглядно знайомий;
протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 від 13.01.2017 року про прийняття заходів до ОСОБА_6 , який 13.01.2017 року вчинив з її малолітньою донькою ОСОБА_11 статєвий акт із застосуванням фізичного насильства;
свідоцтвом про народження потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до якого остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Кандибине Новоодеського району Миколаївської області, і що на час вчинення обвинуваченим злочинів потерпіла не досягла чотирнадцяти років;
даними протоколу огляду місця події - домоволодіння АДРЕСА_2 з фототаблицею зображень, в ході якого оглянута у тому числі кімната будинку під АДРЕСА_4 , зліва від входу до якої розташоване полуторне ліжко, на подушкі мається болонева куртка чорного кольору, на полу знаходиться ліфчик чорного кольору 0 розміру, мобільний телефон Нокиа, чоботи чорного кольору в розтебнутому стані, жіночі труси біжевого кольору на жіночих колготах чорного кольору, всередині колгот знаходяться гамаші сірого кольору, жіноча футболка в полоску, светр машинної в`язки. При використанні ультрафіолетової лампи на подушкі на наволочці з двух боків виявлено пляма неправильної форми світло-голубого світіння; вищевказані речі вилучені з міста пригоди;
висновком судово-медичної експертизи № 65 від 06.02.2017 року, відповідно до якої у ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді двох саден на спинці носу. Дані тілесні пошкодження могли утворитися внаслідок дії тупих предметів, з давністтю їх утворення біля доби до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносятся до категорії легких. У ОСОБА_6 будь-яких ушкоджень чи змін в області статевих органів не мається; у ОСОБА_6 відібрані мазки-відбитки та змиви із статтєвого органу, зрізані нігті; опечатані для передачі слідчому. При наданні пояснень судовому експерту при проведенні експертизи від підозрюваного ОСОБА_6 скарг не надходило, експертові останній повідомив, що згвалтував родичку, як все відбувалось, не пам`ятає, бо був п`яний;
висновком судово-медичної експертизи № 64 від 06.02.2017 року, відповідно до якої у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні грудної клітки, верхньому повіці лівого ока та підшкірного крововиливу на боковій поверхні шиї праворуч, які утворилися від дії тупих твердих предметів, не виключено в строк, як вказано в постанові. Данні тілесні ушкодження утворилися внаслідок не менше ніж трьох ударних дій тупих твердих предметів з обмеженною контактуючою поверхнею, з давністтю їх утворення біля однієї доби до часу огляду. По ступеню тяжкості вищевказані тілесні ушкодження відносятся до категорії легких.
У потерпілої виявлене ушкодження дівочої пліви у вигляді розриву, а також гіперемії шкіри в області променистості анального отвору. Вищевказані ушкодження в області статевих органів і анального отвору утворилися від дії тупого предмету, яким міг бути напружений статевий член, з давністтю утворення їх біля однієї доби до часу огляду. При наданні пояснень судовому експерту при проведенні експертизи потерпіла зазначила, що у сестри вдома топила піч, знайомий прийшов допомогти, був п`яний. Сказав, щоб зайшла у крайню кімнату, попросила воду, щоб приніс, а коли прийшов, то був вже без нижньої білизни в одній кофті. Поклав на ліжко, кричала, що його посадять. Він почав мене роздягати, виривалась, він сів на мене та почав статевий акт, було боляче. Вдарив по обличчю долонею, потім кулаком. В мене закружилась голова, запоморочилась, майже втратила свідомість. Статевий акт був спочатку вагінально, потім - в анальний отвір, чи був закінчений - не знає. Вирвалась та гола втікла.
Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_6 приходить до наступних висновків:
суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення інкримінованих злочинів відносно потерпілої ОСОБА_8 та критично відноситься до його показань з цього приводу, що 13.01.2017 року, повернувшись додому близько 16-ї години вечора, він лише поспілкувався з ОСОБА_34 , що ніяких інтимних відносин між ними не було, тілесних ушкоджень він їй не наносив, оскільки такі його показання спростовуються показаннями самої потерпілої ОСОБА_8 , яка з впевненістю, вільно, чітко, детально та послідовно розповіла про обставини її згвалтування ОСОБА_17 та заподіяння під час вказаних дій тілесних ушкоджень.
Оцінюючи показаня неповнолітньої (на час допиту) потерпілої ОСОБА_8 , суд виходить з того, що допит в судовому засіданні неповнолітньої проводився з дотриманням вимог ст. 226, 354 КПК України за участю її законного представника та педагога, крім того, такий допит проводився з іншого приміщення суду в режимі відеоконференції.
Після допиту неповнолітньої потерпілої педагог ОСОБА_22 суду показала, що питання потерпілій ОСОБА_8 були поставлені в зрозумілій формі, тиску при цьому на потерпілу не було і суд може взяти до уваги надані нею відповіді.
Суд не має підстав ставити під сумнів показання потерпілої, бо вони, на відміну від показань обвинуваченого, узгоджуються з представленими стороною обвинувачення письмовими доказами, у тому числі з висновком № 64 судово-медичної експертизи від 06.02.2017 року відносно потерпілої, який також спростовує покази обвинуваченого, відповідно до якої у потерпілої виявлені легкі тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих твердих предметів, не виключено в строк, як вказано в постанові, та за обставин, викладених потерпілою, також у потерпілої виявлене пошкодження дівочої пліви у вигляді розриву та гіперемія шкіри в області променистості анального отвору. Вищевказані пошкодження в області статевих органів і анального отвору утворилися від дії тупого предмету, яким міг бути напружений статевий член, з давністю утворення їх біля однієї доби до часу огляду; протоколом огляду місця події, якою зафіксована обстановка у будинку після скоєння злочину - розкидані по всій хаті носильні речі потерпілої, у тому числі нижня білизна.
Показання обвинуваченого також спростовані, а показання потерпілої, навпаки, підтверджені показаннями допитаних судом свідків - ОСОБА_24 , який бачив неповнолітню потерпілу безпосередньо після пригоди на вулиці взимку, коли була мінусова температура повітря та сніг, повністю голою, яка стукала в будинки сусідів; та свідка ОСОБА_27 , до якої додому свідок ОСОБА_24 привів потерпілу; зазначеним свідкам ОСОБА_8 повідомила, що її згвалтував співмешканець її сестри ОСОБА_13 ; дитина була дуже знервована, вона плакала, її всю трусило, а свідку ОСОБА_27 потерпіла також повідомила, що після згвалтування вона відчинила двері, вирвалась від свого насильника та втекла, що в неї там все болить і мається кров.
Показанням свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_27 у суду немає підстав не вірити, оскільки їх показання логічні, стабільні, несуперечливі, нічим не зганблені, дані незацікавленими особами, підтверджені взаємно, а також підтверджені іншими доказами по справі, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_8 , даними протоколу огляду місця події та висновком судово медичної експертизи відносно потерпілої.
Суд не приймає до уваги доводи захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 щодо недопустимості проведених на досудовому розслідуванні слідчих дій, щодо необхідності виправдання ОСОБА_6 з вказаних підстав, виходячи з наступного.
Щодо слухання справи за звинуваченням ОСОБА_17 , яке відбувалося неповноважним складом суду:
судом встановлено, що в Єдином державном реєстрі судових рішень наявна ухвала про призначення підготовчого судового засідання від 10.03.2017 року під голуванням судді ОСОБА_18 та суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_19 , що не відповідає звіту про автоматизований розподіл вказаного кримінального провадження, відповідно до якого справу розподілено на колегію суддів у складі суддів ОСОБА_18 , ОСОБА_1 та ОСОБА_35 .
Приймаючи до уваги, що підготовче судове засідання за згаданим кримінальним провадженням призначено ухвалою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 10.03.2017 року колегією суддів у складі ОСОБА_18 , ОСОБА_1 та ОСОБА_36 , яка мається в матеріалалх кримінального провадження, і така процесуальна дія відповідає звіту про автоматизований розподіл вказаного кримінального провадження, її проведення відбулось у відповідності до вимог КПК України, а задля вирішення питання щодо можливого відкриття, за наявності підстав, дисциплінарного провадження, відносно відповідальної особи, яка направила до ЄДРСР рішення суду із маючою місце помилкою, судом, негайно, після того, як стали відомі зазначені обставини, направлено відповідне подання на ім`я керівника апарату суду.
Щодо порушення під час досудового розслідування права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 :
відповідно до протоколу затримання ОСОБА_6 від 13.01.2017 року, місцем фактичного затримання є АДРЕСА_2 о 20.50 годині; підстава затримання (ч.1 п.2 ст.208 КПК України) - безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; під час затримання підозрюваному було забезпечено участь захисника - адвоката ОСОБА_7 ; про затримання повідомлено матір підозрюваного - ОСОБА_37 ; обвинуваченому було роз`яснено його права та ознайомившись з підставами затримання, правами та обов`язками, останній зазначив, що із затриманням згоден, скоїв злочин. З протоколом ОСОБА_17 , його захисник ознайомлені, про що мається їх особистий підпис. Під час затримання скарг, зауважень чи доповнень ні від підозрюваного ОСОБА_6 , ні від його захисника не надходило.
Згідно із ст.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Приймаючи до уваги, що, як встановлено у судовому засіданні, фактичне затримання ОСОБА_17 відбулось під час його затримання за місцем вчинення кримінального правопорушення - о 20.50 годині у будинку АДРЕСА_2 , що не заперечено самим обвинуваченим і так само відображено у протоколі його затримання, суд вважає, що момент затримання ОСОБА_17 відповідає вимогам закону - ст.209 КПК України і вірно визначений у протоколі.
Приймаючи до уваги, що давність утворення зафіксованих у ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 65 від 06.02.2017 року, розпочатої 14.01.2017 року о 02.00 годині, легких тілесних ушкоджень у вигляді двох саден на спинці носу, складає біля доби до часу огляду, враховуючи, що скарг на стан здоров`я при оформленні процедури затримання та при наданні пояснень судовому експерту при проведенні зазначеної експертизи від підозрюваного ОСОБА_6 не надходило, натомість експертові останній повідомив, що згвалтував родичку, як все відбувалось, не пам`ятає, бо був п`яний, підстав вважати, що виявлені у ОСОБА_17 тілесні ушкодження були заподіяні останньому під час затримання, а не раніше, у суду немає.
З вищевикладених підстав, суд приходить до висновку, що затримання підозрюваного ОСОБА_6 проведено у відповідності до вимог Закону.
Щодо недопустимості протоколу огляду місця події від 13.01.2017 року.
Аналіз положень ст.ст.214, 223, 237 КПК вказує на те, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.
Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості до реєстру про вчинений злочин внесені 13.01.2017 року о 21:33:18. Огляд місця події проведено 13.01.2017 року в період часу з 21:00 по 22:00 годину - у домоволодінні АДРЕСА_2 .
Відповідно до рапорту Вітовського ВП Корабельного ВГУНП в Миколаївській області, 13.01.2017 року о 19.29 годині через оператора -102 надійшло повідомлення від ОСОБА_33 про те, що АДРЕСА_3 приблизно 15 хвилин тому сусідська дівчина 13 років прийшла додому без одягу та повідомила про те, що її згвалтував наглядно знайомий.
Приймаючи до уваги, в матеріалах кримінального провадження, наявна інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі - у згаданому рапорті, проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань огляд місця події, відповідає вимогам Закону.
Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 16.01.2017 року, клопотання слідчого про надання дозволу на проведення огляду місця події у домоволодінні АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_21 задоволено. Визнано огляд, в ході якого відшукані бюстгалтер чорного кольору, пара чобіт, чорного кольору 36 розміру, труси, колготи, гамаші, светр, футболку, куртку чорного кольору, мобільний телефон Нокия, наволочку, ковдру, доріжку, куртку чорного кольору чоловічу, таким, що проведений згідно з вимогами ст.233, 234 КПК України.
Мотивувальна частина згаданої ухвали містить посилання на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що адреса, за якою проводився огляд місця події, є будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, відповідно до якого власником домоволодіння є ОСОБА_21 .
Приймаючи до уваги, що відповідно до вищевказаної ухвали слідчого судді від 16.01.2017 року встановлено, що дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, а результати огляду визнані такими, що відповідають вимогам ч.1 ст.233, ст.234 КПК, поміж іншого, згаданою ухвалою, усунуті розбіжності щодо фактичного місця адреси домоволодіння, в якому було проведено огляд, враховуючи також, що огляд було проведено у п`ятницю 13.01.2017 року, а рішення судом щодо правомірності проведеного огляду прийнято на наступний робочій день - у понеділок 16.01.2017 року, суд не вбачає підстав для визнання протоколу огляду місця події від 13.01.2017 року недопустимим доказом.
Разом із тим, суд погоджується з доводами сторони захисту, про наявність невідповідностей в оформленні протоколу огляду місця події - щодо незазначення номерів сейф-пакетів, відсутності підпису одного з прокурорів, експерта-криміналіста та власника будинку ОСОБА_21 , відсутності відомостей про прокурорів у вступній частині протоколу, однак, за думкою суду, зазначені обставини свідчать про недбалість у оформленні протоколу з боку працівників поліції, що не вплинуло на суть протоколу та не спотворило данних, викладених у ньому, враховуючи, поміж іншого, що вилучені під час огляду місця події речові докази, суд не використовує як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
До того ж, що ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 16.01.2017 року не є доказом у кримінальному провадженні. Адже, відповідно до ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів, відтак суд вважає безпідставним та необгрунтованим посилання захисника обвинуваченого на невідкриття зазначеного судового рішення та, як слід, не допущення відомостей, які містяться в ньому, як доказів.
Також в обгрунтування провини ОСОБА_6 суду наданий висновок судової молекулярно-генетичної експертизи № 148 від 18.05.2017 року, відповідно до якої встановлено генетичні ознаки зразка крові потерпілої ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_6 . На наданих на дослідження: трусах, фрагменті туалетного паперу, ковдрі, фрагменті марлевого тампону та гігієнічній паличці зі змивами з статевого органу ОСОБА_6 виявлено кров людини, клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження.
Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на марлевому тампоні із змивами зі статевого органу ОСОБА_6 , є змішаними, містять генетичні ознаки зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 .
Приймаючи до уваги, що для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 148 від 18.05.2017 року, експертові були надані біологічні зразки, а саме - зразки крові потерпілої і обвинуваченого, змиви з анального отвору та піхви потерпілої, змиви зі статевого органу обвинуваченого, які зібрані з грубим порушенням процедури відібрання біологічних зразків, передбаченої ст.245, 241 КПК України, без відповідної постанови прокурора, враховуючи також, що, постанова про призначення експертизи від 14.02.2017 року, у порушення вимог ст.290 КПК України, була відкрита стороні захисту лише 23.05.2018 року разом із висновком експерта, суд приходить до висновку, що докази, отримані в результаті проведення згаданої експертизи, є недопустимими.
Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту щодо проведення розслідування неуповноваженими особами, бо як слідує з матеріалів кримінального провадження, відповідно до витягу з ЄРДР органом досудового розслідування є Жовтневе відділення поліції Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області, слідчі: ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , прокурори: ОСОБА_5 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 . Така ж інформація щодо участі прокурорів у кримінальному провадженні міститься в постанові про визначення групи прокурорів від 13.01.2017 року. Приймаючи до уваги, що виключно зазначеними службовими особами поліції та прокуратури були вчинені процесуальні дії в рамках даного кримінального провадження, суд вважає, що вони були вчинені уповноваженими на такі дії службовими особами.
Суд критично оцінює доводи обвинуваченого щодо його поганих стосунків з матір`ю потерпілої - ОСОБА_10 , яка нібито умовила доньку його оговорити, бо він знав багато компромата на неї, оскільки на такі погані відносини ніхто з допитаних в суді, як потерпіла ОСОБА_8 , так і свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_20 не вказували, а навпаки з показань зазначених осіб, у тому числі обвинуваченого, слідує, що відносини між ним та ОСОБА_46 були довірливі і доброзичливі. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено підстав та причин обмовляти обвинуваченого ОСОБА_6 з боку потерпілої ОСОБА_8 та її матері ОСОБА_10 .
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 152 КК України - у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди та за ч. 1 ст. 125 КК України - в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження.
Суд не приймає до уваги виписку з медичної картки Вітовської ЦРЛ відносно ОСОБА_6 , відповідно до якої 14.01.2017 року о 03:43 години останній пройшов тест на алкоголь, його стан встановлено, як тверезий.
Приймаючи до уваги, що такий огляд обвинуваченого проведений більше ніж через 8 годин після подій, потерпіла суду показала, що обвинувачений під час вчинення злочину був п`яний, а сам обвинувачений в суді не заперечував, що перед приїздом додому 13.01.2017 року вживав алкогольні напої, суд вважає встановленим, що останній під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, обтяжчуючою його покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Мотиви призначення судом покарання.
Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, встановлює що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
Відповідно до ст.ст. 17, 19 зазначеної Конвенції жодна дитина не може бути об`єктом незаконного посягання на її честь і гідність; держава вживає всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації.
Статтею 34 цієї Конвенції встановлено, що держава зобов`язана захищати дитину від усіх форм сексуальної експлуатації та сексуальних розбещень.
Законодавець забезпечує охорону та недоторканість статевої свободи особі, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її статі.
Норма ч.4 ст. 152 КК України забороняє вчиняти будь-які дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло потерпілої особи, яка не досягла 14 років, з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, незалежно від її добровільної згоди.
Ця норма направлена на захист прав дитини як потерпілої особи, тому й запроваджується абсолютна заборона нашкодити її статевій свободі, навіть за її добровільної згоди. Законодавець, вводячи таке табу на посягання на статеву свободу дитини навіть з урахуванням її добровільної згоди, обґрунтовує своє рішення тим, що особа, яка не досягла чотирнадцяти років, через свій малий вік не може адекватно сприйняти події та усвідомлювати наслідки прийнятого рішення.
З урахуванням ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які скоєні обвинуваченим відносно малолітньої дитини, проти її життя та здоров`я, проти її особистої волі, з посяганням на недоторканість, які мають характер насильницьких, один з яких є особливо-тяжким, вчиненими за обтяжчуючих обставин - у стані алкогольного сп`яніння, відсутності пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого, тяжкості наслідків - фізичних та моральних страждань, завданих потерпілій та тих наслідків, які можуть негативно проявитися у майбутньому в статевому розвитку неповнолітньої потерпілої, умисної форми вини обвинуваченого у вчиненому; з урахуванням даних щодо особи винного - який раніше судимий неодноразово, у тому числі за скоєння злочину проти життя та здоров`я особи, негативно характеризується за місцем проживання, відповідно до характеристики органу поліції та задовільно, відповідно до характеристики сільського голови; враховуючи поведінку обвинуваченого після вчинення злочину - який своєї протиправної поведінки не усвідомив; на підставі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, для досягнення цілей покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі та на тривалий термін, вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім для досягнення мети покарання.
При цьому, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІ від 26 листопада 2015 року та з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року) в строк покарання ОСОБА_6 слід зарахувати один день його перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі протягом усього часу такого перебування.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним за ч.4 ст.152, ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання:
за ч.4 ст.152 КК України - 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі;
за ч.1 ст.125 КК України - 200 (двісті) годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.
Термін відбуття покарання обчислювати з часу фактичного затримання - з 13 січня 2017 року, в порядку ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІ від 26 листопада 2015 року та з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року) зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання час його перебування в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» за період з 13 січня 2017 року по 19 лютого 2020 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжним заходом щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної чинності залишити тримання під вартою.
Речові докази по справі, які перебувають на зберіганні в камері схову Вітовського ВВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області - куртка чоловіча чорного кольору - повернути ОСОБА_6 , змиви зі статевого органу, зрізи нігтів ОСОБА_6 - знищити; мобільний телефон моделі "Нокія", переданий на зберігання представнику потерпілої ОСОБА_10 - залишити останній, як власнику.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3