Провадження № 11-кп/4820/47/20
Справа № 688/803/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 190, Доповідач ОСОБА_2
ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357,
ч. 3 ст. 357 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянула в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 25 січня 2018 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 червня 2019 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 червня 2019 року

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, не працює, не судимого в порядку ст. 89 КК України,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, і призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 189 КК України 5 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України 1 рік позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України 1 рік обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом переведення покарання у виді обмеження волі у покарання у виді позбавлення волі, часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_11 5 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 постановлено рахувати з 4 червня 2019 року.

Постановлено зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання строк перебування на стаціонарній судово-психіатричній експертизі в судовому відділенні Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 з 4 лютого 2019 року по 11 лютого 2019 року включно.

Речові докази: автомобіль марки «АУДІ А6», державний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_13 постановлено повернути власнику ОСОБА_13 , скасувавши повністю арешт вказаного автомобіля, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 29 січня 2018 року; пневматичний пістолет чорного кольору із коричневою рукояткою з маркуванням МР-564К CAL. 4,5mm. Т12502561 Н із магазином до нього, в якому наявний балон сірого кольору з написом «Crosman», який зберігається в кімнаті речових доказів Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області постановлено конфіскувати, скасувавши його арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 29 січня 2018 року; картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , картку «А-Банк» № НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Шепетівським МВ УМВС України 23 листопада 2011 року на ім?я ОСОБА_7 , які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , мобільний телефон «НОКІА С5-03» ІМЕІ: НОМЕР_5 , який зберігається в кімнаті речових доказів Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області постановлено повернути потерпілому ОСОБА_7 , скасувавши арешт вказаного мобільного телефону, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 1 лютого 2018 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 429 грн. судових витрат за проведення експертизи № 12.1-0135:18 від 22 лютого 2018 року Хмельницьким НДЕКЦ МВС України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 змінено з домашнього арешту на тримання під вартою, взято його під варту із зали судових засідань Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.
За вироком суду, 25 січня 2018 року близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи на задньому сидінні в салоні належного на праві власності ОСОБА_13 , під керуванням ОСОБА_14 , автомобіля «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу будинку № 28 по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівці, з визначених ним самим мотивів про обов`язок потерпілого ОСОБА_7 провести розрахунок за возіння останнього та ОСОБА_15 з дівчиною по місту Шепетівці, з метою відкритого заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, умисно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого і виразилось у нанесення удару кулаком правої руки у задню поверхню грудної клітки, удару кулаком правої руки в ділянку верхньої губи зліва та удару долонею лівої руки в потиличну ділянку голови потерпілому ОСОБА_7 , відкрито з правої нижньої зовнішньої кишені куртки останнього витягнув важливий особистий документ паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Шепетівським МВ УМВС України 23 листопада 2011 року на ім?я ОСОБА_7 , відкривши який, впевнився у наявності в ньому банківських карток потерпілого ПАТ «Державний ощадний банк України № НОМЕР_2 », на рахунку якої перебували кошти в сумі 150 грн., Універсальної ПАТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_3 , на рахунку якої коштів не було, після чого заволодів ними та паспортом потерпілого. Одразу після цього ОСОБА_11 з правої нижньої зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_7 відкрито викрав належний останньому мобільний телефон марки Нокіа С5-03, ІМЕІ НОМЕР_6 , вартістю 422,16 грн., який поклав у кишеню своєї куртки.

25 січня 2018 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_11 на автомобілі «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відвіз потерпілого ОСОБА_7 у лісовий масив поблизу ДП «Шепетівський Ветсанзавод», що по вул. Лісова, 1 в м. Шепетівка, де в рішучій формі висловив завідомо протиправну вимогу про передачу йому коштів в сумі 2000грн., застосовуючи при цьому фізичне насилля відносно потерпілого. Так у вказаний час та місці ОСОБА_11 , вимагаючи у потерпілого 2000 грн., за комір куртки обома руками витягнув останнього з вищевказаного автомобіля, наніс потерпілому удар кулаком правої руки в задню поверхню грудної клітки, три удари кулаком правої руки в голову зліва, після чого з пневматичного пістолета МР-564К калібру 4,5мм Т12502561 здійснив біля трьох прицільних пострілів в потерпілого, один з яких влучив останньому в ділянку шиї зліва, після чого потерпілий став втікати. Наздогнавши потерпілого, ОСОБА_11 наніс йому удар рукояткою вказаного пістолета в ліву потилично-тім?яну ділянку голови, від якого потерпілий впав на коліна, після чого ОСОБА_11 наніс йому два удари долонею правої руки в ділянку потилиці та два удари в задню поверхню грудної клітки, обома руками припідняв потерпілого і потяг за верхній одяг до вищевказаного автомобіля, завдавши при цьому один удар правою ногою в ділянку лівого стегна. Вказаними діями, направленими на вимагання коштів, ОСОБА_11 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді рани та синця на слизовій оболонці верхньої губи зліва, рани на лівій скронево-тім?яній ділянці голови, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, синця на поверхні лоба зліва, синця в лівій підочній ділянці, синця в лівій потилично-тім?яній ділянці голови, синця в потиличній ділянці голови, садна на задній поверхні шиї, чотирьох синців на задній поверхні грудної клітки, синця на зовнішній поверхні лівого стегна, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, чим скоїв вимагання, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров?я особи, за кваліфікуючою ознакою повторності.

Після цього, 25 січня 2018 року близько 03 год. 20 хв. ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_7 , разом з останнім, вищевказаним автомобілем приїхали до банкомату ПАТ КБ «Приват-Банк», що по вул. Українська, 104 в м. Шепетівка, де ОСОБА_11 , попередньо запитавши у потерпілого пін-коди вищевказаних викрадених в останнього карток банківських установ, на одній з яких банківській картці ПАТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 перебували кошти в сумі 150 грн., умисно намагався зняти з банківських рахунків кошти потерпілого та відкрито заволодіти ними, проте через неправильне повідомлення потерпілим пін-кодів карток коштів не зняв. Після цього ОСОБА_11 вищевказаним автомобілем з потерпілим переїхали до банкомату ПАТ КБ «Приват-Банк», що по вул. Героїв Небесної Сотні, 56 в м. Шепетівка, де ОСОБА_11 , продовжуючи намагання зняти з банківських карток кошти потерпілого, в присутності останнього, намагався відкрито заволодіти його коштами, почергово вставляючи у банкомат викрадені у потерпілого банківські картки, але грошові кошти не зняв, оскільки потерпілий свідомо вводив невірні пін-коди. Таким чином, виконавши усі залежні від нього необхідні дії для доведення злочину до кінця, ОСОБА_11 коштами потерпілого не заволодів із незалежних від нього причин, чим скоїв закінчений замах на грабіж, за ознакою повторності.

Після невдалих спроб відкрито заволодіти належними потерпілому ОСОБА_7 коштами з рахунків шляхом використання його банківських карток, ОСОБА_11 , 25 січня 2018 року близько 03 год. 40 хв. в салоні автомобіля «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля будинку № 28 по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка, погрожуючи застосуванням потерпілому насильства, примусив його написати розписку про обов`язок потерпілого повернути йому кошти в сумі 2000 грн. за непритягнення потерпілого до кримінальної відповідальності за ніби вчинений останнім злочин, що не відповідало дійсності, оскільки відносно ОСОБА_11 потерпілий злочину не вчиняв. Таким чином ОСОБА_11 вчинив вимагання права на майно - кошти потерпілого ОСОБА_7 в сумі 2000 грн., повторно.

25 січня 2018 року близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_11 автомобілем «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав до домоволодіння по АДРЕСА_3 , де проживає мати потерпілого ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_8 , якій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, показав незаконно отриману від потерпілого ОСОБА_7 розписку про зобов`язання останнього повернути йому 2000грн. за непритягнення до відповідальності за нібито вчинений її сином злочин, ввівши таким чином потерпілу ОСОБА_8 в оману. На виконання неіснуючого зобов`язання сина потерпіла ОСОБА_8 передала ОСОБА_11 кошти в сумі 1000 грн., якими останній заволодів у вказаний спосіб та розпорядився на власний розсуд.

В своїх апеляційних скаргах з доповненнями до неї, обвинувачений ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_9 просять вирок суду скасувати, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 189 КК України на ч. 2 ст. 355 КК України та призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 355 КК України; перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України та призначити мінімальне покарання у виді штрафу; звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України; по обвинуваченню за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 виправдати. Вважають, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. Вказують, що його дії невірно кваліфіковано, оскільки ним скоєно лише один злочин, передбачений ч. 2 ст. 355 КК України, він не вчиняв вимагання коштів у потерпілого, позаяк він мав намір лише отримати плату за перевезення, за ч. 2 ст. 190 КК України в його діях немає повторності, а дії, пов`язані з написанням потерпілим розписки були спрямовані на отримання коштів за перевезення, та за ч. 1 ст. 190 КК України призначити покарання в виді штрафу. Вважають, що в суду були всі підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та закриття провадження за ч. 2 ст. 186 КК України; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України; ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України, позаяк таких дій, які б утворювали склади цих злочинів, він не вчиняв. Стверджували, що обвинувачений не вчиняв щодо потерпілого насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а слідством не доведено розладу здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , що призвело до невірної кваліфікації його дій. Травматичний пістолет був несправний та не міг стріляти, проте експертиза не була проведена. Висновки органу пробації не відповідають положенням ч. 1 ст. 314-1 КПК України. Суд першої інстанції не взяв до уваги думки потерпілих, які просили суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисників в підтримання доводів поданих апеляційних скарг, потерпілих, які не заперечували проти апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши часткове дослідження доказів в суді апеляційної інстанції та нових доказів, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого; у викраденні офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів; незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом; у вимаганні передачі чужого майна, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи; у вимаганні права на майно з погрозою застосування насильства, вчиненому повторно; у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно; у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за викладених в вироку обставинах, грунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, відповідають фактичним обставинам провадження.

Дії ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров?я потерпілого; за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів; за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом; за ч. 3 ст. 189 КК України, як вимагання передачі чужого майна, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров?я особи, вимагання права на майно з погрозою застосування насильства, вчинене повторно; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Покладені в основу вироку докази повністю викривають обвинуваченого у вчиненні злочинів, за які він засуджений.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 визнавав свою повністю, щиро розкаювався, просив вибачення у потерпілих та показав, що 25 січня 2018 року приблизно о 01 год. він, ОСОБА_16 , ОСОБА_14 на автомобілі під керуванням останнього, під?їхали до магазину «Горілочка» («Яна») в м. Шепетівка, де пили каву і зустріли ОСОБА_15 і ОСОБА_7 , з якими поїхали в послідуючому в напрямку магазину «Подолянка», оскільки ОСОБА_15 попередньо домовився з ОСОБА_16 повозити їх автомобілем. Розраховуватися за послугу мав ОСОБА_15 , який мав оплатити вартість бензину, без визначення конкретної суми на час домовленості. Від магазину «Подолянка» автомобілем поїхали до будинку по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_15 пішов з автомобіля і не повернувся. У автомобілі залишились на задньому сидінні він і ОСОБА_7 , за кермом сидів ОСОБА_14 , а спереду біля останнього ОСОБА_16 . На його крик та запитання до ОСОБА_7 хто буде розраховуватись за те, що їх возили, останній відповів, що не знає і в нього немає грошей. Після цього наніс для потерпілого пару ударів рукою по потилиці, не випустив його вийти з автомобіля, забрав у потерпілого паспорт, банківські карточки і мобільний телефон, які випали на сидіння з кишені останнього, після чого всі четверо поїхали в лісовий масив в сторону м. Славути, оскільки хотів налякати потерпілого, щоб розрахувався. Приїхавши до лісу приблизно о 3-ій годині ночі, взявши пістолет, який витяг з ящика для речей в автомобілі і передав йому ОСОБА_16 , щоб залякати потерпілого, виволік останнього з автомобіля, вдарив декілька раз в обличчя, спину, став стріляти з пістолета в землю і потерпілого, вдарив його рукояткою пістолета в спину та потилицю, так як показував на слідчому експерименті. Всього перебували у лісі хвилин 15-20. Не заперечував, що всі тілесні ушкодження потерпілому заподіяв він, оскільки до цього у потерпілого тілесних ушкоджень не було. Після нанесених ударів потерпілий запропонував поїхати до банкомату віддати кошти. Після цього поїхали до банкоматів. Коди від банківських карток йому повідомив потерпілий. У банкомат на вул. Шешукова картку Ощадбанку вставляв сам і бачив, що на рахунку не було коштів, а в банкомат біля готелю другу картку вставляв потерпілий і бачив, що невірно набраний код. Після цього в нього виникла ідея відібрати у потерпілого розписку, ніби останній викрав у нього магнітолу та 2000 грн, яку він примусив потерпілого написати в автомобілі вже біля будинку по Старокостянтинівському шосе, 28, коли ОСОБА_15 не відповідав на його телефонні виклики. Після написання розписки потерпілий повідомив, що живе в с. Лозичне і тоді з розпискою поїхали до нього додому, де він сам зайшов до будинку, повідомив матері потерпілого, що зловив її сина, коли той хотів викрасти магнітолу, гроші, про що написав розписку. Пред`явивши матері потерпілого розписку, його паспорт і телефон, сказав розрахуватися, бо в протилежному разі повідомить в поліцію. Мати потерпілого сказала, що 2000 грн. у неї не має і передала йому 1000 грн., після чого пішов до автомобіля, відпустив ОСОБА_7 , і разом з хлопцями поїхав в м. Шепетівку.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений викладав вже іншу версію подій, вказуючи, що внаслідок його дій тілесні ушкодження потерпілому не могли бути спричинені взагалі, та що потерпілий мав розрахуватися за перевезення автомобілем останнього, в тому числі коштами, які знаходилися на банківському рахунку останнього, всі дії були спрямовані на примушування потерпілого до виконання обов`язків за цивільно-правовим зобов`язанням, тобто за надання послуг з перевезення.

Під час апеляційного розгляду вказував, що під час розгляду справи судом першої інстанції давав зізнавальні показання за порадою захисника.

Колегія суддів не приймає до уваги такі показання обвинуваченого під час апеляційного розгляду та вважає, що надані ним з метою уникнення відповідальності за фактично скоєне ним, позаяк суперечать сукупності досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом доказів, в суді ж першої інстанції його показання в деталях співпадали з показаннями потерпілого, які колегія суддів визнає вірними, а також з іншими дослідженими доказами в провадженні.

Досліджені зібрані в провадженні докази давали суду першої інстанції підстави для обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, за які його засуджено. Суд навів в вироку належне мотивування своїх висновків. З такими висновками погоджується також колегія суддів.

Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника про відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 з ч. 3 ст. 189 КК України на ч. 2 ст. 355 КК України; з ч. 2 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України; та закриття провадження по ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України за недоведеністю в діях обвинуваченого складу цих кримінальних правопорушень за які його засуджено, безпідставні і вказують фактично на намагання обвинуваченого пом`якшити відповідальність обвинуваченого та уникнути настання відповідальності за вчинене.

Незважаючи на фактичне невизнання вини у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, часткового визнання вини за ст. 190 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого в скоєнні інкримінованих йому злочинів підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними та допустимими.
Потерпілий ОСОБА_7 в суді першої інстанції показав, що 25 січня 2018 року ОСОБА_17 повідомив йому, що його товариші, які під`їдуть до магазину «Горілочка», завезуть їх додому. До магазину «Горілочка» приїхали автомобілем «Ауді А-6» ОСОБА_11 і ще двоє осіб, поговоривши з ОСОБА_15 , всі сіли в «Ауді А-6» та поїхали до магазину «Подолянка», забрали дівчину ОСОБА_15 і поїхали на Старокостянтинівське шосе, де ОСОБА_15 з дівчиною вийшли, а ОСОБА_11 не дав йому вийти з автомобіля, і всі решта поїхали цим же автомобілем до автовокзалу. ОСОБА_15 не казав потерпілому хто має розраховуватися за автомобіль, він не мав ні з ким розраховуватися. В цей час ОСОБА_11 став вимагати у нього розрахуватися за поїздку, на що у відповідь сказав останньому, що за оплату поїздки з ним не домовлявся і грошей не має. Тоді ОСОБА_11 сказав показати, що є у нього в кишенях, а коли він заперечив, ОСОБА_11 став бити його рукою по голові та ліктем в груди, розстебнув куртку, перевіряв всі кишені, дістав з зовнішньої кишені його куртки телефон Нокіа, паспорт, банківські картки Ощадбанку та Акцент-Банку і поклав у кишеню своєї куртки. В послідуючому, коли приїхали у ліс, ОСОБА_11 став вимагати в нього гроші, витяг його з автомобіля і став бити руками і ногами по голові, спині, після чого на прохання ОСОБА_11 його товариш дістав з бардачка пістолет, передав ОСОБА_11 , який став стріляти в нього, здійснивши до 5-ти пострілів, попав у шию та куртку, від чого почув біль. Коли він хотів втекти, ОСОБА_11 догнав його, ударом ноги збив з ніг, повалив на землю і став бити його, стоячого на колінах, рукояткою пістолета зверху по голові. Після цього ОСОБА_11 сказав їхати до банкоматів перевірити чи є на картках гроші. Приїхавши до банкомату, що біля школи № 7, ОСОБА_11 запитував у нього паролі, вставляв картки у банкомат, однак він повідомляв ОСОБА_11 неправильні паролі. Після цього приїхали до банкомату Приват-Банку, що біля готелю, де ОСОБА_11 повідомив, що до банкомату підходити не буде, щоб його не зафіксувала відеокамера, та наказав йому знімати кошти. Коштів він не зняв, оскільки вводив неправильні паролі. Далі вищевказаним автомобілем поїхали на Старокостянтинівське шосе, де ОСОБА_11 телефонував до ОСОБА_15 , після чого став вимагати написати розписку, дав йому ручку та листок паперу. У розписці на вимогу ОСОБА_11 написав, що заліз в його автомобіль, з якого викрав 2000 грн. та намагався викрасти авто магнітолу, однак ОСОБА_11 затримав його. Після написання розписки поїхали до нього додому. Біля його будинку ОСОБА_11 наказав сидіти в автомобілі, а сам пішов з розпискою і документами до його матері. Коли повернуся ОСОБА_11 , він вискочив з автомобіля, а ОСОБА_11 сів в автомобіль і поїхав. ОСОБА_11 відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду, претензій до нього не має.

Такі ж показання потерпілий надавав і під час апеляційного розгляду, стверджував також, що з ним ніхто перед поїздкою не домовлявся про оплату за перевезення та такі вимоги були висловлені коли ОСОБА_17 вийшов з автомобіля.

Потерпіла ОСОБА_8 показала, що під ранок 25 січня 2018 року, перебуваючи вдома, почула як під`їхав автомобіль та стук в будинок. Відкривши двері, побачила перед собою невідому людину (тепер знає, що це був ОСОБА_11 ), який показав розписку, телефон та паспорт сина, запитавши при цьому чи це паспорт її сина, стверджував, що син заліз до його автомобіля, викрав 2000 грн. автомагнітолу і він його затримав. Прочитавши розписку, на вимогу ОСОБА_11 передала 1000 грн. купюрами по 500 грн., повідомивши, що більше грошей не має, після чого ОСОБА_11 віддав розписку, паспорт. Коли до будинку зайшов побитий син, то повідомив, що те, що казав ОСОБА_11 , неправда. У сина були тілесні ушкодження на потилиці, над вухом, розбита губа. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки він відшкодував їй шкоду.

Такі ж показання потерпіла давала під час апеляційного розгляду, підтверджувала, що зразу ж після цього син звернувся до поліції.

Свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції показав, що ввечері 24 січня 2018 року перебував з потерпілим у кафе «Малібу», потім грали у більярд, після чого пішли до магазину «Горілочка», де він зустрів ОСОБА_16 і ОСОБА_11 і попросив когось із них підвезти до магазину «Подолянка», щоб забрати дівчину та завезти їх до місця проживання останньої. Після того, як його з дівчиною підвезли додому, попросив ОСОБА_16 , щоб підвезли додому ОСОБА_7 . Потерпілому не казав, що потрібно розрахуватися за поїздку, не обіцяв ОСОБА_11 розрахуватися за те, що останній мав його підвезти.

Колегія суддів критично оцінює показання свідка ОСОБА_15 в апеляційному суді про те, що до початку поїздки з ОСОБА_18 була домовленість, що той відшкодує ОСОБА_11 вартість перевезення, позаяк обгрунтованих підстав зміни ним таких показань під час апеляційного розгляду не встановлено, також суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_16 в апеляційному суді, що до початку поїздки потерпілий був обізнаний про необхідність оплати ним поїздки, позаяк такі їх показання в деталях є суперечливими, не співпадають між собою, суперечать іншим доказам по справі, зокрема, зізнавальним показанням самого обвинуваченого в суді першої інстанції. Погоджуючись з такими показаннями обвинуваченого, ОСОБА_15 в суді першої інстанції, колегія суддів враховує також, що вимога до потерпілого була висловлена після того, як ОСОБА_15 пішов з дівчиною в будинок та не відповідав на неодноразові дзвінки обвинуваченого на його телефон. Також, як встановлено під час апеляційного розгляду, обвинувачений не зміг назвати чітко суми боргу за цивільно-правовим зобов`язання, якщо таке б існувало, та вказував різні суми як під час апеляційного розгляду, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції, в той же час вчиняв дії, пов`язані з вимаганням 2000 грн., а отримавши від матері потерпілого 1000 грн., вважав це достатнім. Вказані докази дають підстави для висновку про відсутність між обвинуваченим і потерпілим цивільно-правових зобов`язань, за якими б потерпілий отримав послугу за цивільно-правовою угодою, вартість якої становила б 2000 грн.
Свідок ОСОБА_14 показав, що біля магазину «Горілочка» він сів за кермо автомобіля Ауді, яким разом з ОСОБА_15 , якого не знав, потерпілим, ОСОБА_16 і ОСОБА_11 поїхали забрали дівчину, підвезли її з ОСОБА_15 додому на Старокостянтинівське шосе, після чого поїхали назад. Під час руху чув розмову між сидячими на задньому сидінні автомобіля ОСОБА_11 і потерпілим про борг. Після цього їздили на околицю м. Шепетівка в напрямку м. Славута, де зупинялись біля ветсанзаводу, і де з автомобіля виходили ОСОБА_11 з потерпілим, які хвилин через 15 повернулися. З автомобіля він не виходив. Після цього їздили до банкоматів, що по вул. Українській та біля «Ювілейного», де з автомобіля виходили ОСОБА_11 та потерпілий. Після цього на пропозицію ОСОБА_11 завезли потерпілого в село, що за с. Судилків, де ОСОБА_11 виходив з автомобіля, а потерпілий в цей час залишався в автомобілі. Потім йому зателефонував ОСОБА_11 , він під?їхав до будинку, потерпілий вийшов з автомобіля, а ОСОБА_11 сів в автомобіль, після чого поїхали в м. Шепетівку. Як ОСОБА_11 бив потерпілого, забирав у нього майно, не бачив.

Даними висновку експерта № 55 від 25.01.2018 року підтверджується, що у ОСОБА_19 виявлені тілесні ушкодження: рана та синець на слизовій оболонці верхньої губи зліва, рана на лівій скронево-тім?яній ділянці голови, які виникли від дії тупих твердих предметів і відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров?я; синець на поверхні лоба зліва, синець в лівій підочній ділянці, синець в лівій потилично-тім?яній ділянці голови, синець в потиличній ділянці голови, садно на задній поверхні шиї, чотири синці на задній поверхні грудної клітки, синець на зовнішній поверхні лівого стегна, які виникли від дії тупих твердих предметів і відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Вказані обставини спростовують доводи захисників, обвинуваченого в апеляційному суді, що діями обвинуваченого не було спричинено потерпілому виявлених ушкоджень. Дані висновку експертизи, в сукупності з показаннями потерпілого та його матері, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження були видимими при його поверненні додому, після чого зразу ж повідомлено поліції, показання обвинуваченого, потерпілого, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 про те, що більше з присутніх ніхто потерпілого не бив, вказують, що виявлені в потерпілого тілесні ушкодження були спричинені саме внаслідок дій обвинуваченого. З врахуванням викладеного, твердження захисників, обвинуваченого, що ОСОБА_11 не вчиняв інкримінованого йому вимагання з застосуванням насильства, не небезпечного для здоров`я потерпілого, суперечать фактичним обставинам провадження.

Даними розписки від 25.01.2018 року підтверджується факт, що ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції пневматичний пістолет марки Т12502561Н, факт здійснення пострілів з якого обвинувачений визнавав в суді першої інстанції, під час проведення слідчого експерименту підтверджував потерпілий, тому непроведення в ході досудового розслідування експертизи, про що стверджують апелянти, не спростовує висновків суду з приводу здійснення пострілів з пістолету у потерпілого.

Даними протоколу огляду речових доказів від 25.01.2018 року, з фото таблицями до нього, згідно якого оглянуто пневматичний пістолет чорного кольору із коричневою рукояткою з маркуванням МР-564К CAL. 4,5 mm. Т12502561 Н із магазином до нього, в якому наявний балон сірого кольору з написом «Crosman».

Дані протоколу огляду місця події від 26.01.2018 року з фототаблицями до нього, підтверджують факт огляду та фіксування лісової місцевості по вул. Лісовій, 1 в м. Шепетівка, що неподалік ДП «Шепетівський ветсанзавод», де потерпілий вказав на місце, де ОСОБА_11 витяг його з автомобіля «Ауді А-6» та вимагав у нього кошти в сумі 2000 грн., спричинивши при цьому тілесні ушкодження. В даному місці на краю проїзної частини дороги виявлено на снігу втоптані сліди.

Показання потерпілого в суді першої інстанції та в апеляційному суді є правдивими, повністю узгоджуються з даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27.01.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , з фото таблицями до нього, в ході якого останній вказував на обставини вчинених щодо нього злочинів. Підстав сумніватись в їх достовірності в колегії суддів немає, тому протилежні твердження з цього приводу захисників і обвинуваченого не враховуються.

Згідно даних протоколів огляду речових доказів від 30.01.2018 року, з фото таблицями до нього, оглянуто картку «Ощадбанк», номер якої НОМЕР_2 , картку «А-Банк», номер якої НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Шепетівським МВ УМВС України 23.11.2011 року на ім`я ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «НОКІА С5-03» ІМЕІ: НОМЕР_5 з батареєю «Нокіа ВL-4U», які долучені до матеріалів справи за заявою потерпілого ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку експерта № 12.1-0135:18 від 22.02.2018 року, ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки «Nokia С5-03» станом на 25 січня 2018 року могла становити 422,16 грн.

У розписці від 25.01.2018 року зафіксовано її зміст: « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заліз до громадянина в автомобіль марки «Ауді» А-6, реєстраційний номер НОМЕР_1 та вкрав з цього автомобіля грошові кошти в розмірі 2000 тисячі гривень та дрібними не рахував. Коли зловив мене в своєму автомобілі власник я ще хтів поцупити авто магнітолу «Кенвуд». За це я залишив всі свої документи добровільно без фізичних розправ. Серія паспорта НОМЕР_4 виданий Шепетівсьим МВ УМВС України в Хмельницькій області 23 листопада 2011р. Зобов`язуюсь повернути кошти до 04-10 ранку. В разі невідачі коштів я ОСОБА_7 01.09.1995 р. погоджуюся самостійно або з власником автомобіля здатися в правоохоронні органи в чому й розписуюся».

Відповідно даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.01.2018 року, ОСОБА_8 серед чотирьох пред`явлених для впізнання осіб за рисами обличчя впізнала ОСОБА_11 , як особу, яка 25.01.2018 року близько 04-00 год. приїхала до неї додому та вимагала в неї 1000 грн., при цьому ОСОБА_11 пояснював, що її син ОСОБА_20 намагався викрасти в нього з авто магнітолу та 2000грн., він його затримав, ОСОБА_21 написав йому розписку, на що вона дала для ОСОБА_11 1000 грн. двома купюрами по 500 грн.

Даними протоколу слідчого експерименту від 30.01.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_8 з фототаблицею до нього, підтверджується, що остання за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 показує місце на порозі свого будинку, де стояв ОСОБА_11 та показував розписку, заяву, просив кошти, місце в коридорі будинку, де передавала кошти за розписку і речі свого сина ОСОБА_7 , місце біля свого будинку, куди автомобілем привезли її сина, якого вона забрала додому.

Відповідно до даних висновків амбулаторної № 97 від 19.02.2018 року та стаціонарної № 76 від 11.02.2019 року судово-психіатричних експертиз, ОСОБА_11 на час вчинення інкримінованого йому злочину виявляв та на даний час виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, міг та може розуміти значення своїх дій і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, не схильний до фантазування, перекручування фактів об`єктивної реальності, може вірно сприймати факти об`єктивної дійсності.

Твердження апелянта, що за ст. 190 КК України його дії невірно кваліфіковані за ознакою повторності, позаяк метою цих дій було отримання коштів у матері потерпілого начебто за перевезення, не можуть бути враховані, позаяк суперечать кримінальному закону. За змістом п. 1 примітки до ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 КК України повторним визначається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який з цих злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу. Тому вищевказані в апеляційних скаргах мотиви таких дій обвинуваченого не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Зібрані та досліджені як судом першої інстанції докази, так і апеляційним судом докази, дають колегії суддів підстави для висновку про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, за які його засуджено та вірно кваліфіковано судом, тому доводи обвинуваченого і захисників в апеляційній скарзі і під час апеляційного розгляду про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування судом кримінального закону, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути враховані.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання ОСОБА_11 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

При обранні виду та строку покарання обвинуваченому суд першої інстанції в повній мірі врахував кількість, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілих щодо покарання, які просили суворо його не карати, не позбавляти волі. ОСОБА_11 не судимий в порядку ст. 89 КК України, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні троє малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, органах пробації не перебуває, скоїв ряд злочинів, які є тяжкими злочинами, злочинами середньої та невеликої тяжкості. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування шкоди потерпілим, вибачення перед ними в суді першої інстанції. Крім того, при визначенні виду та строку покарання суд першої інстанції врахував дані досудової доповіді щодо обвинуваченого, згідно якої ризики вчинення ним повторних кримінальних правопорушень, небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі, в зв`язку з чим орган пробації вважав, що виправлення ОСОБА_11 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, а під час апеляційного розгляду судом не встановлено недостовірності висновків органу пробації, тому доводи апеляційної скарги про безпідставність їх врахування судом першої інстанції, не можуть бути прийняті до уваги.

Призначене обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 , ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 189 КК України в виді позбавлення волі, за ч. 3 ст. 189 КК України ще й з конфіскацією всього належного майна, крім житла, за ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України в виді обмеження волі, з визначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів з застосуванням принципу часткового складання призначених покарань в виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла, є обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстави для пом`якшення призначеного покарання, з наступним звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, в провадженні відсутні, в даному провадженні відсутні обставини, які б свідчили, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 червня 2019 року щодо ОСОБА_11 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим ОСОБА_11 в той же строк з дня вручення її копії.

Судді