пр. № 1-кс/759/8131/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2019 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підозрюваного ОСОБА_7 ,в режимі відеоконференції із ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві, в режимі відеоконференції із ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України, клопотання захисника ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу, в межах кримінального провадження №000049 від 30.01.2019 року за ч.1 ст.255, ч.3,ч.4 ст. 189, ч. 4 ст.187,ч.3 ст.289 КК України визначеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 14.11.2019 року, з тримання під вартою на домашній арешт,-
встановив:
До Святошинського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про зміну раніше визначеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 14.11.2019 року підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.11.2019р. (справа № 759/21187/19) продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 . Відповідно до відповіді на адвокатський запит № 1-04.12/19 від 04.12.2019р. Київської міської медичної частини, у ОСОБА_7 встановлений діагноз: вертеброгенна цервікобрахіалгія, торакалгія з больовим синдромом на фоні остеохондрозу шийно-грудного відділу хребта. Гіпертонічна хвороба І ст. Вторинний дерматит. Дана обставина не розглядалась 14.11.2019р. під час продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і є істотною обставиною, оскільки стан здоровя підозрюваного враховується під час обрання запобіжного заходу. Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, стан здоров`я підозрюваного.

В судове засідання 24.12.2019 року з"явились захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 .
В судовому засіданні захисники підозрюваного підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з підстав погіршення стану здоров"я підозрюваного, відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України. вказували, що у зв"язку із неприбуттям прокурора покуратури Київської області до Київського апеляційного суду, відсутня була можливість розглядати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, аж поки не зкінчився такий строк.
Захисник вказував, що згідно ч.1 ст.183 КПКУ, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких » запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Захисник вказував,що згідно ст.176 КПКУ, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114" / 258-258~5, 260, 261 Кримінального кодексу України. (Дане положення визнано неконституційним, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р/2019 від 25.06.2019.) Відповідно до п.З мотивувальної частини Рішення КСУ (справа № 1-28/2017 від 23.11.2017 р.), завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи домашній арешт та тримання під вартою. Серед запобіжних заходів особливе місце займають домашній арешт та тримання під вартою, оскільки вони пов`язані з обмеженнями конституційного права особи на свободу та особисту недоторканність. Практика ЄСПЛ. Порушення вимог пп. "с" п. 1 ст. 5 Конвенції у справі "Третьяков проти України" констатовано з огляду на те, що рішення суду, якими продовжувалось застосування до заявника запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не містили належного обґрунтування не можливості застосування до заявника будь- яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою. Тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути "загальним правилом", і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі (Рішення ЄСПЛ у справі "Калашников проти Росії" від 15 липня 2002 р ).

В судовому засіданні прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу заперечував, вказав, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, просив суд долучити до матеріалів справи два томи доказів обгрунтованості підозри ОСОБА_7 , які наявні в матеріалах вказаного кримінального провадження, також вказував, що згідно додаткових пояснень потерпілого ОСОБА_8 згідно протоколу допиту від 23.12.2019 року під час перебування ОСОБА_7 під вартою, якісь невстановлені особи продовжують йому погрожувати, а тому існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, що підтверджено маткріалами кримінального провадження у сукупності, а тому може впливати на свідків, не має соціальних зв"язків може переховуватись від слідства.

Слідчий суддя заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази подані до клопотання встановив наступне.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.11.2019р. (справа № 759/21187/19) підозрюваному у кримінальному провадженні ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит № 1-04.12/19 від 04.12.2019р. Київської міської медичної частини, у ОСОБА_7 встановлений діагноз: вертеброгенна цервікобрахіалгія, торакалгія з больовим синдромом на фоні остеохондрозу шийно-грудного відділу хребта. Гіпертонічна хвороба І ст. Вторинний дерматит. Дана обставина не розглядалась 14.11.2019р. під час продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час обрання запобіжного заходу.

Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Таким чином ЄСПЛ і КСУ дійшли до висновку, що тримання під вартою та домашній арешт прирівняні до позбавлення волі і пов`язані з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддею встановлено, із матеріалів клопотання, що підозрюваний ОСОБА_7 , має вищу освіту, має постійне місце проживання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, тобто має соціальні зв"язки, лише тяжкість вчиненого злочину не може бути покладена в обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою (рішення Мамедов проти Росії, п. 74). Тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути "загальним правилом", і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі (Рішення ЄСПЛ у справі "Калашников проти Росії" від 15 липня 2002 р.).

Як свідчить Європейська судова практика, обґрунтування утримання особи під вартою такими доводами, як характером правопорушення, суворістю належного за такий злочин покарання, складністю справи, ризиком втечі та перешкоджання належному здійсненню правосуддя може бути достатніми лише на початку для виправдання позбавлення волі. Однак, як зазначено в судовому рішенні, « з плином часу вони неминуче втрачають свою релевантність, і лише справді виняткові доводи здатні переконати Суд в тому, що тривале позбавлення свободи може бути виправдане з огляду на пункт 3 статті 5 (справа «Адам`як проти Польщі» (Асіашіак у Роїапсі), 20758/03, 19 грудня 2006 року).

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ст. 177 КПК України, як ризик передбачено, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчим суддею із доказів наданих Прокурором у судовому засіданні встановлено, що орган досудового розслідування не надав суду доказів, що ОСОБА_7 має можливость знищити, сховати, спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки в даному кримінальному провадженні були проведені численні обшуки, в ході яких були вилучені речі та документи.

Ст. 177 КПК України, як ризик передбачено, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , раніше не судимий, допитані всі свідки, та потерпілі, на час розгляду клопотаня, нових доказів причетності ОСОБА_7 до пред"явлення підозри ОСОБА_7 , або після пред"явлення підозри суду не надано, даний ризик є необгрунтованим.

А тому слідчим суддею ризиків передбачених ст. 177 КПК України, на час розгляду клопотання 24.12.2019 року про зміну запобіжного заходу пов"язаного із позбавленням воли у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , на домашній арешт, матеріалами справи не встановлено.

Ст. 177 КПК України, як ризик передбачено ризик, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, вирок суду суду не надано.

Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.І цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до вимог ч. З ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Разом з тим, як зазначив Вищий спеціалізований суд України у листі «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111-112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року-2).Наявна підстава для застосування запобіжного заходу - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення залежить від суб`єктивного припущення факту.Так, пред`явлена підозрюваному підозра є неконкретною, є припущенням.
Сторона захисту вказувала, що відповідно до матеріалів доданих до клопотання: Протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 20.08.2019р. В якому свідок ОСОБА_10 зазначає, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (особи, які начебто здійснювали вимагання) «14.06.2019...знайшли на мені засоби здійснення фіксації - побачивши одну камеру на сорочці, вони всі повтікали».(Отже, оскільки в ОСОБА_15 було виявлено засіб здійснення фіксації - камеру ще в середині червня 2019р., то якби ОСОБА_7 був би дійсно керівником злочинної організації, він би володів даною інформацією, його б попередили про дану обставину. Заява про вчинення злочину від 2.08.2018р. Не містить жодної згадки про ОСОБА_7 .Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 31.05.2019р. Зазначено, що починаючи з листопада 2016 р. ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , вступивши в злочинну змову з іншими особами під погрозою застосування насильства щодо неї та її рідних, а також пошкодження майна, вимагають грошові кошти в сумі 40 000 доларів США, та вже отримали 23 920 доларів США.

Сторона захисту вказувала, що в заяві про вчинення злочину від 02.08.2018р. ОСОБА_7 взагалі не згадувався, в новій заяві вже зазначено, що ОСОБА_18 вимагає гроші з листопада 2016 року. З довідки складеної о/у УСР ГУНП в Київській області ОСОБА_19 до протоколу НСРД, вказано, що саме ОСОБА_20 хоче зустрітись з ОСОБА_7 , що було б нелогічним з боку ОСОБА_20 , якби ОСОБА_7 погрожував їй. 21.05.2019р. 15:59:13, телефонна розмова ОСОБА_20 і ОСОБА_7 . Сухоставська дзвонить і питає У ОСОБА_7 чи буде змога зустрітись. Дізнавшись, що ОСОБА_7 не може зустрітись, оскільки його немає в місті, Сухоставська зазначає що тоді не буде набридати і буде чекати дзвінка. 28.05.2019р. 17:30:40, телефонна розмова ОСОБА_20 і ОСОБА_7 . Сухоставська знову дзвонить та питає чи буде можливість зустрітись. Також матеріалами НСРД підтверджується непричетність ОСОБА_7 до скоєння злочину передбаченого ч.І ст.255 ККУ, ч.4 ст.189 ККУ. 23.06.2019р. 16:16:34 телефонна розмова ОСОБА_16 та ОСОБА_21 . ОСОБА_22 каже: «Собраться всем, там надо движеньями вьіехать, потому что зто будет (некультурне слово). Последний раз». 11.05.2019р. 20:03 телефонна розмова ОСОБА_16 та ОСОБА_23 . Під час якої ОСОБА_24 зазначає, що тривалий час ОСОБА_25 не платить гроші, ОСОБА_25 каже що закриє питання. Мелконян каже: «Хорошо, где какие твои слова можно поверить, если еще три дня подожду, если не закроешся то что? Тогда делаю на свои усмотрения и свои действия, договорились?...Три дня я подожду, потом на моє усмотрение как я поступлю уже, окей?»Таким чином, очевидно, що ОСОБА_24 дає вказівки іншим особам, приймає рішення як чинити, зокрема, щодо ОСОБА_23 .Таким чином матеріалами кримінального провадження не підтверджується факт вимагання ОСОБА_7 з погрозами застосування насильства щодо будь-якої особи.Так само немає жодних доказів, що ОСОБА_7 дає будь-яку вказівку комусь з інших осіб, які є підозрюваними в даному кримінальному провадженні щодо впливу на потерпілих шляхом погроз і т.д.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПКУ, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч.5 ст.201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч.5 ст.201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до підозрюваного, не може оцінюватися виключно на підставі тверджень захисту, що відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Слідчий суддя встановив, що строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчується 27.01.2020 року, строк встановленого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 12.01.2020 року

Слідчий суддя з врахуванням обставини встановлено у судовому засіданні, відсутності доказів з боку органу досудового розслідування, нових доказів зібраних після повідмлення про підозру ОСОБА_7 , та змінене повідомлення про підозру, які б чітко вказували на скоєння ОСОБА_7 крммінальних правопорушень під час перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою з 23.07.2019 року, щодо існуючих ризиків передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням інформації, яка міститься у матеріалах клопотання, в тому числі, щодо стану здоров"я підозрюваного ОСОБА_7 , у відповіді на адвокатський запит № 1-04.12/19 від 04.12.2019р. Київської міської медичної частини СИЗО, дійшов висновку про задоволення клопотання.

Керуючись вимогами ст.ст. 177,201, 194,195,309 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:
Клопотання захисника ОСОБА_4 в межах кримінального клопотання захисника ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу, в межах кримінального провадження №0000049 від 30.01.2019 року за ч.1 ст.255, ч.3,ч.4 ст. 189, ч. 4 ст.187,ч.3 ст.289 КК України - задовольнити.
Змінити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження №0000049 від 30.01.2019 року запобіжний захід з тримання під вартою, згідно ухвали слідчого судді від 14.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на більш м"який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю за зареєстрованим місцем проживання підозрюваного: АДРЕСА_1 , на строк до 12.01.2020 року.
Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти, який утримується в ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України ( м. Київ вул. Дегтярівська,13), з метою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю за зареєстрованим місцем проживання підозрюваного: АДРЕСА_1 , на строк до 12.01.2020 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов"язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України:1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;2) не відлучатися із АДРЕСА_1 за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;9) носити електронний засіб контролю.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1