Справа № 343/1774/17
Провадження № 11-кп/4808/143/20
Категорія ч. 1 ст. 212 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000080 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Стрийського району Львівської області, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 1101-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес» від 18 вересня 2019 року, звільнення від кримінальної відповідальності,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Мотивують свої вимоги тим, що досудове розслідування розпочато незаконно, проведено з порушеннями. Вважають, що обвинувальний акт підлягав поверненню прокурору. Посилаються на те, що під час судового розгляду кримінального провадження неодноразово наголошували на тому, що ОСОБА_7 злочину не вчиняв, наполягали на постановленні виправдувального вироку, в судовому засіданні суд закінчив з`ясовувати обставини та перевірку їх доказами, вони заперечували проти закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією. Наголошують на тому, що оскільки обвинувачений заперечував проти відповідного звільнення від кримінальної відповідальності, судове провадження повинно було проводитися в повному обсязі в загальному порядку. Пояснюють, що в даному випадку діяння, яке б мало наслідком кримінальну відповідальність ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 212 КК України відсутнє, оскільки не було доведено суми, необхідної для притягнення до такої відповідальності. Зауважують, що умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину. Вважають помилковим твердження про те, що таке закриття є за реабілітуючою обставиною та не тягне будь-яких негативних наслідків. Вказують, що суд допустив неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджують, що у 2017 році для притягнення посадової особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 212 КК України за 2013-2014 роки необхідно довести, що в 2013 році було ухилення від сплати податків на суму 573500 грн, а в 2014 році було ухилення від сплати податків на суму 609000 грн. На їхнє переконання, відсутність в обвинувальному акті необхідних сум свідчить про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції встановлено, що «В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 , будучи службовою особою, діючи усупереч вимог п. 44.1, п. 44.2, ст. 44, п. 134.1, ст. 134, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, п. 138.8 ст. 138, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, протягом 2013-2014 років умисно ухилився від сплати 674 923,27 грн податку на прибуток підприємств, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах і становить 1123 неоподаткованих мінімуми доходів громадян.».

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, вказує, що провадження закрито за реабілітуючою обставиною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією, звільнення від кримінальної відповідальності, в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Таким чином, передумовою закриття кримінального провадження за цією підставою є вчинення особою певного діяння, яке мало склад кримінального правопорушення, до того як кримінальну відповідальність скасували. Важливими умовами для закриття провадження є: а) підтвердження матеріалами кримінального провадження події кримінального правопорушення; б) наявність у діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому, за приписами ст. 372 КПК України суд в мотивувальній частині ухвали зазначає: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається ; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів ; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, мотивувальна його частина повинна містити формулювання обвинувачення, встановленого судом, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, правову кваліфікацію, інші встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для закриття провадження, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.

Щоб констатувати факт того, що за вчинення особою певного діяння кримінальна відповідальність скасована, як підставу для закриття кримінального провадження, необхідно встановити обставини правопорушення, наявність у діях винного його складу на час вчинення, а після цього перевірити чи існує закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, факт вчинення кого встановлено цим судовим рішенням.

В той час, ухвала суду першої інстанції не містить встановлених обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації дій обвинуваченого, за вчинення чого кримінальна відповідальність скасована. В ній зазначено, що обвинуваченому ОСОБА_7 ставиться у вину згідно з обвинувальним актом.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Таким чином для закриття кримінального провадження за цією підставою при розгляді провадження в суді є наявність згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження за цією підставою.

Мотивувальна частина оскарженого рішення не містить висновків про те, що місцевий суд переконався у тому, що обвинувачений ОСОБА_7 після роз`яснення суті обвинувачення, розуміючи особливості та наслідки закриття кримінального провадження за такою підставою, надав свою згоду, з огляду на заперечення ним своєї вини та те, що ця підстава для закриття є нереабілітуючою.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження в даному випадку порушує принцип правової визначеності, що є складовим принципу верховенства права, звужує права обвинуваченого.

Реабілітуючими є обставини, за якими особа визнається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, відновлюється її репутація, гідність, а також тягне за собою відшкодування (компенсацію) шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Нереабілітуючі підстави означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак через певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Декриміналізація діяння, як вказує суд першої інстанції, не є реабілітуючою підставою закриття кримінального провадження, не виправдовує особу, яка вчинила діяння, яке визнавалось злочином на момент його вчинення, і не тягне набуття особою права на відшкодування моральної шкоди за вказаним Законом.

Більш того, закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України здійснюється не у зв`язку з декриміналізацією, а у зв`язку з тим, що набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Поняття декриміналізації не застосовується законодавцем ні у КПК України, ні і у КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає такі порушення істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

Оскільки наведених вище вимог не було дотримано, а в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, не входять істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. ст. 7, 370 КПК України, ст. 372 КПК України, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції вважає, що, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 20 КПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, а тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом.

В той час, суд апеляційної інстанції звертає увагу на необхідність перевірки судом першої інстанції обставин, що зобов`язують ухвалити виправдувальний вирок, зокрема, відсутності події кримінального правопорушення та відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з суворим дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

При новому розгляді суду першої інстанції здійснити судове провадження згідно з вимогами розділу 4 КПК України в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000080 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 1101-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес» від 18 вересня 2019 року, звільнення від кримінальної відповідальності скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5