Справа № 308/3059/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області лейтенанта юстиції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000132 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України погоджене прокурором, про продовження строку дії запобіжного заходу

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Великі Лучки Мукачівського району, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженому, на утриманні якого неповнолітніх дітей не має, з незакінченою середньою освітою, тимчасово непрацюючому, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області лейтенант юстиції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000132 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України погоджене прокурором, про продовження строку дії запобіжного заходу - ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує наступним: Слідчим відділом Управління проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

В клопотанні вказано, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження у невстановлений слідством час, але не пізніше жовтня 2019 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 7500 доларів США.

З метою реалізації вказаного, ОСОБА_7 залучив для реалізації своїх злочинних намірів свою дружину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, у період з листопада 2019 року по 20 березня 2020 року ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 неодноразово зустрічалися з ОСОБА_8 за місцем її проживання в АДРЕСА_2 , в ході яких висували незаконну вимогу до ОСОБА_8 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 7500 доларів США. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.

22.03.2020 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 використовуючи транспортний засіб марки «БМВ» зеленого кольору з д.р.н.з. НОМЕР_1 Республіки прибули за місцем проживання ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжуючи злочинну діяльність з погрозою насильства над потерпілою та її близькими родичами, та пошкодженням і знищенням її майна з корисливого мотиву умисно та незаконно заволоділи паспортом громадянки України який виданий на ім`я ОСОБА_8 , 21.06.2019 року органом №219 Запис №046, №003507930, та паспортом громадянки України для виїзду за кордон який виданий на ім`я ОСОБА_8 29.01.2020 року органом №2111, запис №046, номер паспорта НОМЕР_2 , та в подальшому покинули місце вчинення злочину у невідомому напрямку.

Надалі ОСОБА_7 передав вищевказані документи ОСОБА_5 які в подальшому було виявлено та вилучено під час обшуку, за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

30.03.2020 року ОСОБА_9 , на виконання попередньої злочинної домовленості зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , знаходячись на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , близько 21 год. 30 хв. руками нанесла ОСОБА_8 тілесні ушкодження в область обличчя, а саме нанесла декілька ударів кулаками під ліве око з метою її залякування та вимагання грошових коштів. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №151 від 31 березня 2020 року тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В подальшому, 02 квітня 2020 року близько 19 години ОСОБА_9 , діючи за вказівкою свого чоловіка ОСОБА_7 щодо вимагання грошових коштів, приїхала до місця проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою отримання від неї, на виконання попередньої злочинної вимоги ОСОБА_7 , грошових коштів у сумі 1000 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 02.04.2020 складає 27753,8 гривень). Однак у момент отримання вказаних грошових коштів у сумі 1000 дол. США від ОСОБА_8 була затримана співробітниками УСБУ в Закарпатській області.

Поряд з цим, у невстановлений слідством час, але не пізніше 17 березня 2020 року у ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у сумі 1100 євро.

На виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, у період з 17 березня 2020 року по 02 квітня 2020 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , неодноразово зустрічалися з ОСОБА_14 за місцем її проживання в АДРЕСА_2 , в ході яких висували незаконну вимогу до ОСОБА_14 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 1100 євро. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.

Надалі, 27.03.2020 року ОСОБА_9 , на виконання попередньої змови з ОСОБА_7 , та іншими особами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, разом з ОСОБА_10 , та ОСОБА_13 , прибули на автомобілі марки «БМВ» зеленого кольору з д.р.н.з. НОМЕР_3 Словацької Республіки за кермом якого знаходився ОСОБА_10 , до місця проживання ОСОБА_15 , що за адресою: АДРЕСА_3 , де близько 10 год. 20 хв. реалізуючи свій злочинний умисел з метою її залякування та вимагання грошових коштів ОСОБА_9 діючи умисно, цілеспрямовано нанесла удари за допомогою дерев`яної палиці ОСОБА_15 , в результаті чого ОСОБА_15 отримала декілька ударів дерев`яною палицею в область обличчя та ніг, а саме задньої частини лівого стегна.

Через декілька хвилин ОСОБА_9 вважаючи виконаним до кінця свої протиправні дії, припинила побиття потерпілої та з місця скоєння злочину зникла в невідомому напрямку сівши в автомобіль марки «БМВ» зеленого кольору з д.р.н.з. НОМЕР_3 Словацької Республіки за кермом якого знаходився ОСОБА_10 .

В результаті протиправного діяння ОСОБА_9 спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: набряку м`яких тканин правої виличної ділянки, на фоні якого знаходиться садно, синців на шкірних покривах задньо-зовнішньої поверхні середньої третини лівого стегна, передньо-зовнішньої поверхні середньо третини лівого стегна, які відносяться до легких тілесних що підтверджується висновком судово-медичної експертизи Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи №147 від 03.04.2020 року.

В подальшому, 02 квітня 2020 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_14 зустрілась з ОСОБА_13 біля будинку, що за адресою: АДРЕСА_4 , де, на виконання попередньої злочинної вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 передала останній грошові кошти у сумі 500 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 02.04.2020 складає 13876,9 гривень).

Слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , вчинив вимагання, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб повторно.

В клопотанні зазначено обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: рапортом Мукачівського РВ УСБУ в Закарпатській області №58/525-М від 21.03.2020 про виявлення злочину; заявою про злочин ОСОБА_8 від 20.03.2020; заявою про злочин ОСОБА_14 від 20.03.2020; показаннями потерпілої ОСОБА_8 ; показаннями потерпілої ОСОБА_14 ; протоколом огляду місця події від 02.04.2020; протоколами обшуків житла підозрюваних; протоколами пред`явлення для впізнання по фотознімкам; висновками судово-медичної експертизи на предмет нанесення тілесних ушкоджень потерпілим; протоколом огляду речей, вилучених у помешканні ОСОБА_5 ; протоколами допитів наступних свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; протоколами оглядів мобільних телефонів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

В клопотанні вказано, що 02 квітня 2020 року о 21 год. 15 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення. 03 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України. 04 квітня 2020 року Слідчим суддею Ужгородського міськрайоного щодо підозрюваного ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави 483 460 тисяч гривень.

Слідчий вказує, що строк дії ухвали закінчується о 21 год. 15 хв. 30 травня 2020 року.

Поряд з цим, слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення ним застави, покладено наступні обв`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право ни виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії покладених обов`язків на ОСОБА_5 закінчується о 21 год. 15 хв. 30 травня 2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Так, санкція ч. 2 ст. 189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

В клопотанні вказано, що враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він вчинив тяжкий злочин, за яке передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі, є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Як зазначає слідчий, необхідно врахувати, що ОСОБА_5 неодноразово погрожував потерпілій вбивством або заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тому є обґрунтовані підстави вважати, що він може незаконно впливати на потерпілу та інших свідків у даному кримінальному провадженні.

Продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 зазначеного строку тримання під вартою обумовлюється відповідними ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, а саме тим, що підозрюваний ОСОБА_5 спроможний: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування та не вилучені на даний час (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

В клопотанні слідчий обґрунтовує неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів наступним: реальна загроза призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки та матеріальний стан, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та інших підозрюваних, вживати заходів на знищення речових доказів у справі, тощо; тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює здійснення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України та вчинення нового кримінального правопорушення; застосування до нього більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків, зазначених в клопотанні.

Та зазначає, що з метою запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_5 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у продовженні застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім цього, на думку слідчого за допомогою продовження застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

В клопотанні вказано, що приймаючи до уваги наведені обставини, які свідчать про можливість незаконно впливати на свідків, знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідство вважає, що ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Окрім того в клопотанні слідчий зазначає обставини, які на його думку свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Так, враховуючи викладене, вважає, що у разі не продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_5 запобігання вказаним ризикам неможливе. Зазначені вище ризики за період з моменту обрання слідчим суддею 04.04.2020 відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даний момент не зменшились, адже на даний час органом досудового слідства не встановлені та не допитані всі свідки, що у випадку не продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створить передумови для тиску на свідків, а також створить передумови для вчинення нового злочину, інших підозрюваних та потерпілого у даному кримінальному провадженні.

У клопотанні зазначено виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 23.03.2020 року не вбачається за можливе, адже необхідно провести ряд слідчих дій та заходів, спрямованих на отримання повного обсягу фактичних даних (доказів) вчинення ОСОБА_5 злочину, зокрема: змінити та повідомити ОСОБА_5 про нову підозру із врахуванням всіх зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, після чого допитати його; отримати висновки балістичних експертиз, що потребує значного часу у зв`язку із значною завантаженістю експертної установи; отримати відповіді на доручення слідчого оперативним підрозділам; отримати матеріали за наслідками проведених у рамках досудового розслідування НСРД, надати їм належну оцінку; допитати ряд свідків, яких на даний час не виявилось за можливе допитати; призначити та отримати висновки фоноскопічних та інших експертиз, що також потребує значного часу у зв`язку із значною завантаженістю експертної установи; з урахуванням отриманих відповідей та матеріалів експертиз провести і інші необхідні слідчі (розшукові) дії; виконати вимоги ст. 290 КПК України та скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Як вказує слідчий, значення результатів запланованих слідчих (розшукових) дій для досудового розслідування і судового розгляду є суттєвим, оскільки внаслідок їх проведення буде отримано доказову базу щодо вчинених дій підозрюваним.

Слідчий вважає, що таким чином, для проведення зазначених вище слідчих (розшукових) дій та заходів, а також можливості своєчасного отримання та процесуального опрацювання відповідних матеріалів, необхідний додатковий строк, не менше, ніж 4-х місяців, у зв`язку з чим необхідно подовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 не менше, ніж 60 діб.

Приймаючи до уваги викладене, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що зазначена особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та приймаючи до уваги викладені вище обставини, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 199 КПК України, слідчий просить: продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою, підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Лучки Мукачівського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні якого неповнолітніх дітей не має, з незакінченою середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, а також дію покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язків, строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав зазначених в ньому, посилався на обґрунтованість ризиків, зазначених в клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний та захисник заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили врахувати особу підозрюваного, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, просили відмовити в задоволенні вказаного клопотання, оскільки таке клопотання є необґрунтованим, просили обрати запобіжний захід більш м`який. Окрім того, захисником було подано письмові заперечення через канцелярію суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Так, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України а саме вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб повторно, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: рапортом Мукачівського РВ УСБУ в Закарпатській області №58/525-М від 21.03.2020 про виявлення злочину; заявою про злочин ОСОБА_8 від 20.03.2020; заявою про злочин ОСОБА_14 від 20.03.2020; показаннями потерпілої ОСОБА_8 ; показаннями потерпілої ОСОБА_14 ; протоколом огляду місця події від 02.04.2020; протоколами обшуків житла підозрюваних; протоколами пред`явлення для впізнання по фотознімкам; висновками судово-медичної експертизи на предмет нанесення тілесних ушкоджень потерпілим; протоколом огляду речей, вилучених у помешканні ОСОБА_5 ; протоколами допитів наступних свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; протоколами оглядів мобільних телефонів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З матеріалів клопотання встановлено, що 02 квітня 2020 року о 21 год. 15 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення. 03 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України. 04 квітня 2020 року Слідчим суддею Ужгородського міськрайоного щодо підозрюваного ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави 483 460 тисяч гривень. Строк дії ухвали закінчується о 21 год. 15 хв. 30 травня 2020 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04.05.2020 року вказану слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області залишено без змін.

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

При розгляді клопотання слідчий суддя бере до уваги обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується наведеними вище зібраними матеріалами кримінального провадження.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Доводи захисника про недоведеність обґрунтованості підозри за ч. 2 ст. 189 КК України та необхідності кваліфікації діяння ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 355 КК України за кваліфікуючою ознакою, як примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, слідчий суддя відхиляє, оскільки під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Вказані обставини були предметом розгляду в апеляційному порядку також.

Під час розгляду даного клопотання слідчий суддя доходить висновку проте, що наведені у ньому доводи, виклад яких здійснено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України. Таким чином, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Вказані фактичні дані, які містяться в наведених вище доказах були предметом дослідження також під час розгляду питань про обрання запобіжного заходу, згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2020 року, окрім того оцінка надана їм і ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04.05.2020 року.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в межах досудового розслідування після обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по вказаному кримінальному провадженні було допитано ряд свідків.

Так, свідок ОСОБА_16 , яка являється сестрою потерпілої ОСОБА_14 , повідомила що проживає за одною адресою із останньою, а саме АДРЕСА_3 . Окрім того зазначила, що у грудні 2019 року ОСОБА_13 , допомагала її сестрі із працевлаштуванням за кордоном. Після повернення ОСОБА_14 із-за кордону, до них додому неодноразово приїжджали особи ромської національності, які вимагали від ОСОБА_14 повернення вигаданого боргу ОСОБА_13 , вказані особи погрожували насильством. При цьому, свідок назвала осіб, які до них приїжджали з вимогами, а саме : ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 . Окрім того у своїх поясненнях свідок також повідомила, що 27.03.2020 року ОСОБА_9 , нанесла потерпілій ОСОБА_14 тілесні ушкодження. Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_16 , впізнала на фотознімках, як осіб які разом із відомими їй ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , приїжджали до неї додому, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_17 , матір потерпілої ОСОБА_14 , яка проживає за адресо: АДРЕСА_3 , пояснила що ОСОБА_13 , допомагала її донці із працевлаштуванням за кордоном. Зазначила що у лютому-березні до моменту повернення ОСОБА_14 із-за кордону, до них додому приїжджали особи ромської національності, ОСОБА_7 та ОСОБА_25 та інші особи які їй не відомі та вимагали 1200 євро, при цьому погрожували насиллям. Після повернення її доньки додому, до них неодноразово приїжджали особи ромської національності із вимогою про повернення ОСОБА_14 вигаданого боргу ОСОБА_13 . Окрім того, згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, ОСОБА_17 , упізнала ОСОБА_10 та ОСОБА_5 як осіб які разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 приїжджали до них додому та погрожуючи насиллям вимагали повернення вигаданого боргу.

Свідок ОСОБА_18 ,яка є сусідкою потерпілої, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , повідомила, що бачила як до ОСОБА_14 , протягом березня 2020 року приїжджали особи ромської національності, які їй відомі як: ОСОБА_7 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_13 . Окрім того повідомила, що 27.03.2020 близько 10 год. 20 хв., до ОСОБА_14 підїхав автомобіль БМВ зеленого кольору, з якого вийшли ОСОБА_26 , ОСОБА_13 та дві неповнолітні особи ромської національності. Так, ОСОБА_29 , мала в руках дерев`яну палицю якою нанесла ОСОБА_30 тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_19 , донька ОСОБА_18 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та є сусідкою ОСОБА_30 ,згідно проколу допиту свідка від 07.04.2020 р. та 28.04.2020 р. повідомила, що 27.03.2020 року, бачила як саме ОСОБА_29 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_14 , окрім того здійснила відеозапис вказаної події на мобільний телефон, який надала співробітникам правоохоронних органів. При цьому зазначила, що ОСОБА_29 , вимагала від потерпілої сплатити її чоловіку ОСОБА_7 гроші.

Свідок ОСОБА_21 , АДРЕСА_2 , пояснила, що їй відомо про вимагання від її дочки ОСОБА_8 коштів, показала, що неодноразово до них додому приїжджали ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 30.03.2020 вказані особи приїхали за місцем спільного проживання свідка та потерпілої ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 нанесла потерпілій тілесні ушкодження, однак сам факт побиття свідок не бачила.

Свідок ОСОБА_24 , повідомила, про те, що з початку березня 2020 року ОСОБА_7 з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 приходили до них додому за адресою . АДРЕСА_2 , та вимагати від її внучки ОСОБА_8 сплати боргу, який вона уже повернула. Окрім того вказала, що була свідком нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_26 потерпілій ОСОБА_31 , подія мала місце 30.03.2020 р.

Згідно показів свідка ОСОБА_22 , її невістка ОСОБА_8 та син ОСОБА_23 , у листопаді 2019 року перебували за місцем її проживання у АДРЕСА_5 . Так, того ж дня до них прибули ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_32 та ОСОБА_33 погрожували розправою, вбивством її невістці та сину. Разом із тим як вказує свідок, того ж дня вказані особи в рахунок боргу забрали автомобіль, що перебував у користуванні її сина марки «жигулі» білого кольору д.н.з. НОМЕР_4 . Окрім того, в поясненнях свідок показала, що 30.03.2020 року за місцем її проживання, приїхала ОСОБА_9 , дружина ОСОБА_7 , яка погрожуючи фізичним насиллям її невістці в разі неповернення боргу ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_23 , цивільний чоловік ОСОБА_8 , у своїх поясненнях вказав, що у листопаді 2019 року ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_34 , прибули за місцем проживання його матері ОСОБА_22 , та погрожуючи фізичною розправою вимагали повернення боргу ОСОБА_7 . Однак у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_23 та ОСОБА_8 необхідної суми грошей, забрали у останніх автомобіль, що перебував у їх користуванні, а саме: «жигулі», білого кольору, НОМЕР_4 . Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_23 упізнав ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , як осіб які вимагали кошти, при цьому погрожуючи фізичною розправою.

При розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що завершити досудове розслідування у строк до 03.06.2020 р., не надається можливим у зв`язку з особливою складністю провадження. Ухвалою слідчого судді було продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до 03.08.2020 року. Окрім того, матеріали даного кримінального провадження мають значний обсяг, у провадженні необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України. Окрім, того проводяться заходи, щодо отримання доказів та встановлення всіх фігурантів та учасників вказаного кримінального правопорушення, проводяться негласні (розшукові) слідчі дії, які на даний час не розсекречені та не долучені до матеріалів кримінального провадження. Необхідності дослідження НСРД та призначення та проведення у рамках даного кримінального провадження необхідних фоноскопічних експертиз та допиту свідків, що пов`язане саме з розсекреченням вказаних вище матеріалів негласних слідчих дій.

При розгляді клопотання про продовження строків тримання під вартою, встановлено також, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , не зменшилися.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги і те, що існують реальні підстави вважати,що підозрюваний, перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За результатами зібраних доказів у даному кримінальному провадженні 03.04.2020 року громадянину ОСОБА_5 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 ,підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років та відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування та не вилучені на даний час (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, необхідно врахувати категорію зазначеного правопорушення, кількість осіб яким повідомлено про підозру, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що оцінка наведеним ризикам вже дана слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При розгляді клопотання встановлено, що вказані ризики не зменшились, та продовжують існувати на даний час.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання, неодружений, на утриманні якого неповнолітніх дітей не має, тимчасово не працює, раніше не судимий.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, наявність підстав вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадження, експертів, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Крім того, слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що на сьогоднішній день є об`єктивні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, станом на день розгляду клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, враховуючи обставини кримінального правопорушення, характер кримінального правопорушення підозру у якому оголосили ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної особи.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно було обрано і міру запобіжного заходу у вигляді застави, а така визначалася як альтернатива суворого запобіжного заходу, та визначена в межах, визначених ст.182 КПК України, на думку слідчого судді такий розмір є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених у разі його внесення, а тому, підстав для зміни визначеного розміру не має.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого суд з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу, тяжкістю злочину у вчиненні якого він обвинувачується. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді застава визначена слідчим суддею при обранні запобіжного заходу здатна забезпечити його належну процесуальну поведінку, є достатньою для створення належних умов проведення повноцінного судового розслідування та адекватною ступеню суспільної небезпеки вчиненого діяння та спричиненим цим діянням наслідкам.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного, а також ризик впливу підозрюваного на інших учасників процесу, або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що й такий запобіжний захід як інший не пов`язаний із позбавленням волі здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший не пов`язаний із позбавленням волі слідчий суддя не вбачає.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків.

Засада розумності строків кримінального провадження випливає із завдання швидкого розслідування і судового розгляду, закріпленого в ст. 2 КПК України, і відповідає вимогам ст. 6 КЗПЛ, яка гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У МПГПП встановлено, що кожен має право на основі повної рівності бути судимим без невиправданої затримки» (п. «с» ч. 2 ст. 14). При цьому кожен заарештований або затриманий має право на судовий розгляд протягом розумного строк (ч. 3 ст. 9). Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь - яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 9 грудня 1988 р., вимагає проведення судових розглядів в розумні строки після затримання, або звільнення суду (принцип 38).

Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримання процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слід продовжити до 23.07.2020 року в межах строку досудового розслідування.

З урахуванням наведеного вище клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області лейтенанта юстиції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000132 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України погоджене прокурором, про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою, підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування, а саме по 23.07.2020 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1