ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/4065/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1255/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне виробництво, виготовлення,
придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи
збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 березня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком (Боровик) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Герца Чернівецької області, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, незаміжня, наразі не працює, працювала ФО-П ОСОБА_9 кухарем, раніше не судима, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2 ,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо вона протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 742 гривні 20 копійок за проведення судової експертизи

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Згідно вироку, 23.05.2017 року, точний час та місце не встановлено, ОСОБА_8 отримала від невстановленої особи полімерний пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом для подальшої передачі обвинуваченому ОСОБА_10 , 1994 року народження. 25.05.2017 року близько 13:30, точний час не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись біля адміністративної будівлі Орджонікідзевського районного суду м. Харків по проспекту А. Альошина, 7, в м. Харкові, реалізуючи свій злочинний намір на незаконний збут наркотичного засобу, передала неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пакет соку, в середині якого знаходився полімерний пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, для подальшої передачі обвинуваченому ОСОБА_10 , який на той час перебував у конвойному приміщенні зазначеного суду. Після чого, ОСОБА_11 занесла в конвойне приміщення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова пакет соку з полімерним пакетом з речовиною рослинного походження та передала командиру відділення БКС ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 для подальшої передачі обвинуваченому ОСОБА_10 , який виявив у середині пакету вказаний полімерний пакет з речовиною рослинного походження, масою 2,1152 грам, що є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1,8934 грам.

З цим вироком не погодився прокурор у кримінальному провадженні, який подав апеляційну скаргу, просить скасувати вирок районного суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

Вказує на те, що судом не зазначено які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченої він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Також суд недостатньо врахував тяжкість та обставини вчинення обвинуваченою злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену, яка заперечувала проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_13 покарання суд першої інстанції врахував, що ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, а також відомості, які характеризують її особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судима, до кримінальної відповідальності ніколи не притягалась, одразу після виявлення злочину активно сприяла слідству, щиро покаялась, прибувала до слідчого, прокурора та в судове засідання, просила вибачення, посилалась на те що подібного більше не повториться, змінила круг спілкування, працевлаштувалась, обставин, що обтяжують її покарання судом не встановлено.

Таким чином висновки суду щодо існування обставин, які в тому числі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину є переконливими.

Погоджуючись із таким висновком колегія суддів зазначає і наступне.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що наразі ОСОБА_13 є заміжньою, тобто, особою, яка має міцні соціальні зв`язки.

За останнім місцем роботи (ФОП ОСОБА_14 ) обвинувачена має виключно позитивні характеристики.

Також позитивно вона характеризується і за місцем реєстрації про що свідчить належним чином завірена її характеристика, видана Герцаївською міською радою Чернівецької області.

Отже, суд першої інстанції на підставі ч.2 ст.69 КК України цілком обґрунтовано не застосував до обвинуваченої додаткового покарання у вигляді конфіскації майна відповідно до санкції ч.2 ст.307 КК України, в тому числі оскільки у неї були відсутні корисливі мотиви.

Наведене твердження суду доводами апеляційної скарги не спростовано.

Таким чином на думку колегії суддів доводи апеляційної скарги про безпідставне призначення обвинуваченій покарання з урахуванням вимог ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Щодо звільнення обвинуваченої від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Наведені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Так можливість звільнення ОСОБА_13 від відбування покарання суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувачена не перебуває на обліку лікаря нарколога, психіатра, зверталась за медичною допомогою до лікаря-кардіолога, встановлено діагноз ВСД по змішаному типу та рекомендовано УЗД серця, щитовидної залози, має постійне місце реєстрації та проживання, працевлаштована, працює кухарем в ФО-П ОСОБА_9 , характеризується виключно з позитивної сторони, як особа відповідальна, дисциплінована, самокритична, що підтримує хороші взаємовідносини з колективом, яка добре працює, а також за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, як така, що спиртними напоями не зловживає, будь-яких скарг від сусідів на поведінку останньої не надходило, гарна товаришка та донька, з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя та раніше судимими не спілкується.

Таким чином, рішення про звільнення обвинуваченої від відбування покарання належним чином мотивоване.

Більш того, колегія суддів також наголошує на тому, що ОСОБА_13 встановлено максимальний іспитовий строк, передбачений ч.4 ст. 75 КК України, що є для неї як стимулюючий так і стримуючий фактор не вчиняти злочини в подальшому.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованого застосування до обвинуваченої ОСОБА_13 інституту звільнення від відбування покарання колегія суддів також звертає увагу на наступне.

За більш ніж два роки, які минули з для ухвалення вироку щодо ОСОБА_13 даних про те що вона вчинила новий злочин, або іншим чином дискредитувала себе матеріали провадження не містять.

Не зазначено таких відомостей і в апеляційній скарзі.

Навпаки, з матеріалів кримінального провадження та документів, досліджених під час апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що пост кримінальна поведінка обвинуваченої ОСОБА_13 свідчить про те, що звільнення від відбування покарання, яке застосував суд першої інстанції вже привело до позитивних змін в її особистості та створило для неї готовність до стабільної самокерованої право слухняної поведінки у суспільстві, яку вона демонструє вже тривалий з моменту ухвалення щодо неї вироку.

Наведені обставини свідчать про правильність висновку суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 березня 2018 року у відношенні ОСОБА_13 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді -