ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/984/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/123/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши 22 квітня 2020 р. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 березня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 березня 2020 року задоволено клопотання ст. слідчого СВ Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, погоджене прокурором Кременецької місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 42 040 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку її внесення.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 00 год 00 хв. 26 травня 2020 р.

Не погодившись з рішенням суду, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною та постановленою з порушенням норм кримінального процесуального закону, оскільки слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для обрання цього запобіжного заходу.

Вказує, що слідчий суддя повинен був провести аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства.

Також зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою він разом з захисником звертав увагу на той факт, що за своїм станом здоровя не може перебувати під вартою в СІЗО, однак слідчий суддя даній обставині значення не надав.

Стверджує, що у нього наявні такі хвороби, як: гепатит С, віл-СНІД та інші, лікування яких, а також підтримання здоровя у задовільному стані з використанням необхідних ліків неможливе в умовах СІЗО, що може призвести до тяжких наслідків.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу підозрюваного із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, ст. слідчим СВ Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 30 січня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку січня 2016 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_8 , який перебував за місцем свого проживання, повторно виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на початку січня 2016 року у нічний час, (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_9 переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, будучи непоміченим сторонніми особами, за допомогою невстановленого слідством предмета відчинив навісний замок вхідних дверей підсобного приміщення, що знаходиться у підвалі багатоповерхового житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав ручний електричний ударний дриль (перфоратор) вартістю 280 (двісті вісімдесят) гривень та кутову шліфувальну машину (болгарку) торгової марки «Стерн» моделі «АГ 230 СВ» вартістю 687,50 (шістсот вісімдесят сім) гривень 50 копійок, після чого залишив місце скоєння кримінального правопорушення, таким чином маючи можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 967,50 (дев`ятсот шістдесят сім) гривень 50 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, сховище, вчиненому повторно, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 185 КК України.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 30 січня 2016 року близько 15 годині 45 хвилин у ОСОБА_8 , який перебував на вулиці Лубенська міста Кременець повторно виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 30 січня 2016 року близько 15 години 55 хвилин ОСОБА_9 , переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись в тому, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед «Шімано» помаранчевого кольору вартістю 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, належний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_4 , який знаходився біля входу в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований по вулиці Лубенська, 141, міста Кременець Тернопільської області.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 185 КК України.

01 березня 2016 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України.

27 березня 2020 року о 06 год. 02 хв. ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.ст.40, 104, 131, 132, 213 КПК України.

Того ж дня ст. слідчий СВ Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області звернувся до слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке слідчий суддя своєю ухвалою від 27 березня 2020 року задовольнив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та відомості про його особу.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_8 застави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42 040 грн.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, сімейного стану, соціальних зв`язків підозрюваного, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється і за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, слідчий суддя, на думку колегії суддів, вірно зазначив, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі з огляду на те, що останній був оголошений у міжнародний розшук, та, будучи неодноразово судимим, в тому числі за тяжкі злочини, знову вчинив кримінальні правопорушення, що свідчить про його стійкий протиправний характер та небажання ставати на шлях виправлення.

Окрім того, причетність підозрюваного ОСОБА_8 до ймовірно вчинених ним злочинів підтверджується належним чином дослідженими в судовому засіданні місцевого суду доказами, а саме: показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також протоколами допиту свідків о/у СКП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які зазначили, що 30 січня 2016 року близько 16 год. 30 хв. до них зателефонував черговий Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області та повідомив про крадіжку велосипеда помаранчевого кольору, який був розташований біля магазину Техно Стиль по вул. Дубенській в м. Кременці Тернопільської області. Під час об`їзду прилеглих вулиць м. Кременця вони виявили чоловіка, який їхав на велосипеді, який мав ознаки викраденого. Після його зупинки та перевірки документів ним виявився ОСОБА_8 , який на запитання працівників поліції, де він взяв велосипед, зізнався, що викрав його біля вказаного вище магазину.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Що стосується доводів ОСОБА_8 про те, що за своїм станом здоровя він не може перебувати під вартою в СІЗО, то вони є необгрунтованими, оскільки згідно з довідкою заключенням первинного медичного огляду підозрюваного ОСОБА_8 , виданої лікарем Кременецької районної комунальної лікарні, в підозрюваного ОСОБА_8 протипоказань до виконання фізичної праці та утримання в місцях позбавлення волі не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому відповідно до вимог статті 370 КПК України ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Підстав для її скасування та обрання підозрюваному більш мякого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 березня 2020 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді