Справа № 504/2979/19
Номер провадження 1-кс/504/324/20
У Х В А Л А
13.04.2020смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурорів Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , скаржниці ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Березівським районним судом Одеської області скаргу ОСОБА_5 , в порядку ст.303 КПК України, на постанову слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження від 27.05.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Лиманськго ВП ГУНП в Одеській області від 27.05.2019р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000557 від 15.05.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_5 посилається на те, що 22.08.2019р. вона отримала лист від прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області, яким її повідомлено про закриття кримінального провадження №0000557 від 15.05.2019р., проте постанови слідчого про закриття провадження до вказаного листа додано не було. Одночасно вважає, що прийнята постанова слідчого про закриття провадження є незаконною та передчасною, не були проведені усі слідчі дії в повному обсязі, вона не була допитана, не були допитані свідки, не витребувані документи.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала скаргу в повному обсязі, з підстав, викладених у ній.
Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення скарги, однак з доводами ОСОБА_5 стосовно неповноти проведення досудового розслідування погодилася.
Заступник начальника Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був сповіщений своєчасно, належним чином, згідно ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Розглянувши подану скаргу, вислухавши думку учасників судового процесу, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного.
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно зі ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст.110 КПК України всі рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Відповідно до змісту даної постанови слідчій зобов`язаний повідомити всіх учасників кримінального провадження, щодо процесуального рішення.
Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
На підставі п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
В судовому засіданні встановлено, що 14.05.2019р. до чергової служби Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшла ухвала слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.04.2019р. про зобов`язання посадових осіб Лиманського ВП ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР за повідомленням ОСОБА_5 від 31.03.2019р., в якому вона вказала про факт ДТП, що стався за її участю 23.05.2013р. на автодорозі «Одеса-Березівка».
За даним фактом 15.05.2019р. Лиманським ВП ГУНП в Одеській області було відкрито кримінальне провадження №0000557 за ч.1 ст.286 КК України.
Так, 23.05.2013р. о 16-16:30 год. ОСОБА_5 вийшла на дорогу сполученням «Одеса-Вознесенськ» на автобусну зупинку біля смт.Доброслав Лиманського району Одеської області, де зупинила маршрутний автобус сполученням «Одеса-Березівка».
У зв`язку із тим, що кондуктор вимагала від неї сплати завищеної суми за проїзд, а вона відмовилась це робити, між ними виник конфлікт, після чого водій на імя ОСОБА_7 зупинив транспортний засіб, щоб висадити її з нього. Коли вона почала залишати автобус, водій, не дочекавшись поки вона повністю залишить салон, розпочав рух, внаслідок чого вона впала на узбіччя автодороги та отримала тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта №159-Е від 24.09.2013р. у ОСОБА_5 виявлено пошкодження у вигляді саден колінних суглобів та лівого передпліччя, крововиливу та садна лівої кисті, які згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких. Таким чином, під час досудового розслідування ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження) не встановлено.
У зв`язку із чим начальником СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 постановою від 27.05.2019р. було закрито кримінальне провадження через відсутність ознак кримінального правопорушення.
В судовому засіданні було досліджено матеріали кримінального провадження №0000557 за ч.1 ст.286 КК України, а також направлено ОСОБА_5 копію оскаржуваної постанови.
Розглянувши вказану скаргу, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_5 , враховуючи дату отримання нею копії постанови про закриття кримінального провадження, подана у визначений законом строк, а винесена постанова про закриття кримінального провадження є передчасною.
Слідчий суддя погоджується з твердженням ОСОБА_5 про те, що досудове розслідування проведено не всебічно, її доводи в ході досудового розслідування не були перевірені та ним не було дано належної оцінки.
Так, витребувані матеріали кримінального провадження по своїй суті складаються з копій матеріалів іншого кримінального провадження №0000439 за ч.1 ст.125 КК України, усі слідчі дії, зокрема і допит самої ОСОБА_5 та свідків проводився в рамках іншого кримінального провадження до того, як відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР.
Тобто жодні слідчі дії після внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування взагалі не проводилися, доводам ОСОБА_5 не надано належної оцінки, що свідчить про передчасне закриття кримінального провадження.
В пункті 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Згідно ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.
Відповідно до вимог ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою, прийнята постанова про закриття кримінального провадження, підлягає скасуванню.
Згідно ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі ст.ст.2, 9, 24, 28, 91, 92, 110, 284, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_5 , в порядку ст.303 КПК України, на постанову слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження від 27.05.2019р. задовольнити.

Постанову начальника СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 27.05.2019р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000557 від 15.05.2019р. - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1