Номер провадження: 11-сс/813/479/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 , який діє на захист інтересів ОСОБА_6 , ПП «МЕТАЛІСТ КАА» та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0003441 від 06.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 191 КК України,-
встановив:
Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003441 від 06.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 191 КК України, та накладено арешт на рухоме майно, а саме: транспортний засіб вантажний автомобіль марки «МАЗ», д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , напівпричіп контейнеровоз д.н. НОМЕР_3 , який завантажений металобрухтом.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що 06.11.2019 слідчим була винесена постанова про визнання оглянутих предметів, а саме вантажного автомобіля марки «МАЗ», д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом контейнеровозом д.н. НОМЕР_3 , який був завантажений металобрухтом, речовими доказами, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження неможливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє на захист інтересів ОСОБА_6 , ПП «МЕТАЛІСТ КАА» та ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Зазначає, що слідчий суддя не врахував обставини справи, вказує про відсутність підстав для арешту майна та на те, що ПП «МЕТАЛІСТ КАА» купило у ДП «ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№14)» металобрухт, який і визначено об`єктом злочину.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частина 3 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 цієї ж ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Із клопотання слідчого вбачається, що слідчим Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003441 від 06.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191 КК України, за фактом того, що окремі особи Одеської виправної колонії №14 намагалися заволодіти майном установи металобрухтом, сума та вага якого встановлюється (ЖЕО №32753).
Разом з тим, в клопотанні слідчого не зазначені особи, які є підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, а також не зазначений власник майна, про арешт якого ставиться питання у клопотанні, що прямо впливає на обґрунтованість підстав для накладення арешту на майно, передбачених ст. 170 КПК України.
Крім того, у клопотанні ставилось питання про накладення арешту на транспортні засоби та металобрухт без зазначення і розмежування власників транспортних засобів та вантажу, або зазначення про те, що власник транспортних засобів і вантажу одна і та ж особа, тобто, не зазначено яким чином був залучений автомобіль до перевезення металобрухту, що необхідно до встановлення факту належності до знарядь злочину.
Підставою для арешту майна у клопотанні зазначено необхідність збереження його як речового доказу відповідно до постанови слідчого від 06.11.2019 року, зокрема, слідів злочину, які залишились на ньому, а також для відшкодування шкоди потерпілому, однак в матеріалах, приєднаних до клопотання слідчого відсутні відомості про власника майна, який не встановлений, а також відсутній цивільний позов, що є підставою для застосування п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Таким чином, із клопотання слідчого не вбачається кому належать транспортні засоби, та кому належить металобрухт, чи є кожен з них конкретно речовим доказом.
В клопотанні вказано на необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а ст. 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є знаряддя вчинення злочину, предмети, на яких наявні сліди злочину і ін., однак слідчим не зазначено у клопотанні за якими саме ознаками вказане майно є речовими доказами в розумінні цієї норми закону, жодних документів про походження вказаного майна до клопотання не долучено.
Таким чином, саме клопотання з доданими матеріалами не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, адже вони не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, тому, апеляційний суд вважає, що накладення арешту на таке майно є безпідставним.
Зазначені вище обставини були проігноровані слідчим суддею та останній не виконавши вимог ч. 3 ст. 172 КПК України не повернув клопотання прокурору для усунення недоліків, а прийняв рішення про накладення арешту на таке майно, яке на думку апеляційного суду є безпідставним.
Крім того, в порушення вимог ст.173 КПК України слідчий суддя в резолютивній частині оскаржуваної ухвали не вказав спосіб арешту (заборона, обмеження розпорядження або користування майном).
За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду не звернув уваги на невідповідність клопотання слідчого про накладення арешту на майно вимогам ст.171 КПК України, в якому, до клопотання не додано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на майно, визначених в ч.2 ст.170 КПК України, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді була винесена з порушення вимог КПК України, яка тягне за собою її скасування.
Відповідно до положень ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин, клопотання слідчого не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 ККПК України, в зв`язку з чим необхідно повернути клопотання прокурору для усунення недоліків.
Викладені обставини свідчать про істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило слідчому судді прийняти законне та обґрунтоване рішення, що, згідно з положеннями п.3) ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до положень п.2) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України, яка не була усунута слідчим суддею районного суду в порядку ч.3 ст.172 КПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання слідчого про арешт майна прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.
Інші доводи апеляційної скарги апеляційним судом не перевіряються в зв`язку зі скасуванням ухвали слідчого судді з процесуальних підстав, викладених в мотивувальній частині цієї ухвали.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , який діє на захист інтересів ОСОБА_6 , ПП «МЕТАЛІСТ КАА» та ОСОБА_7 частково задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0003441 від 06.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою повернути прокурору клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0003441 від 06.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191 КК України, для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали, протягом 72 годин з моменту отримання копії даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4