Справа № 738/241/20
№ провадження 1-в/738/50/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_3

В С Т А H О В И В:

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме період з 17 травня 2018 року, з дня перебування під вартою на гауптвахті по теперішній час.
Захисник засудженого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання свого підзахисного та пояснила, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року ОСОБА_3 було змінено запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою, останнього взято під варту в залі суду, з 17 травня 2018 року по 22 січня 2019 року він знаходився на гауптвахті Військової служби правопорядку, де умови перебування були незадовільні, а тому вважає, що строк перебування на гауптвахті необхідно зарахувати у строк покарання у подвійному розмірі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого з огляду на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_3 вчинив злочин в грудні 2017 року, тобто після 21 червня 2017 року, а тому стосовно нього підлягає застосуванню ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2146- VIII, підстав для застосування ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII відсутні.
Заслухавши засудженого, його захисника, думку прокурора, дослідивши клопотання, додані до нього документи та особову справу засудженого, суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.54 КК України, до 4 років позбавлення волі з позбавленням військового звання «старший лейтенант». Згідно з вироком ОСОБА_3 змінено раніше обраний запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою, останнього взято під варту в залі суду, і до набрання вироком законної сили вирішено утримувати на гауптвахті Військової служби правопорядку. Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислюється з дня приведення вироку до виконання в частині взяття його під варту, в строк відбування покарання зараховано строк його фактичного затримання з 22 по 24 грудня 2017 року, включно.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року ухвала Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року залишено без змін.
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року набрав законної сили 04 грудня 2018 року.
Відповідно до ч.1 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
Положення, передбачені ч.5 ст.72 КК України, регулюються саме цим кодексом, у зв`язку з чим охоплюється поняттям «закон про кримінальну відповідальність».
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення, виходячи із аналізу положень частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та Закону України «Про попереднє ув`язнення», складає період з визначеної у вироку дати затримання особи до набрання вироком законної сили.
21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII, відповідно до якого частина п`ята статті 72 КК України викладена в наступній редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України слід керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено в частинах 2 і 3 ст.4 КК України, тобто застосувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої частиною 5 статті 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно з яким, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046- VIII) (пункт 107 постанови).
При цьому, відповідно до частини п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.
Як вбачається звироку Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року,злочин ОСОБА_3 вчини 22 грудня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, та перебував на гауптвахті з 17 травня 2018 року по 22 січня 2019 року.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання.
Доводи засудженого про зарахування йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання по теперішній час у подвійному розмірі є довільним тлумаченням закону та намаганням розширити застосування пільгового обчислення строку відбування покарання.

Керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 12 березня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1