Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/42/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.01.2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, офіційно не працює, одруженого, має на утриманні одну малолітню, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-29.09.2014 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 03.00 год. 16.01.2020 року по 03.00 год. 15.03.2020 року

інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи тим, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим щодо підозрюваного, оскільки судом першої інстанції при обрання такого виду запобіжного заходу не в повній мірі взято до уваги те, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину та дружину, співпрацює зі слідством, надає показання, від слідства не переховувався.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він 16.01.2020 приблизно о 00.00 год. спільно з ОСОБА_9 знаходились на території домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_7 раптово виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, а саме на напад на домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_10 , розташованого за адресою АДРЕСА_1 . З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_7 вступив у злочинний зговір з ОСОБА_9 , під час якого у останнього також виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло. Реалізуючи вказаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 цієї ж ночі, приблизно о 00.15 год. пішки прийшли до домоволодіння ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 . Зайшовши на територію домоволодіння через відчинену хвіртку ОСОБА_7 зайшов до приміщення веранди домоволодіння, де шляхом поштовху зірвав запірний пристрій на вхідних дверях до будинку, де у той час перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та спільно з ОСОБА_9 проникли до приміщення будинку. Перебуваючи у будинку, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 застосували фізичну силу до ОСОБА_10 у вигляді нанесення тілесних ушкоджень по голові, тулубу та кінцівках кулаками рук, ногами та дерев`яною палкою. Після спричинення тілесних ушкоджень, тим самим подолавши можливий супротив та волю ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 почали вимагати у останнього грошові кошти. У свою чергу ОСОБА_10 повідомив про відсутність грошових коштів та останні під час відшукання у будинку грошових коштів заволоділи банківською карткою належною ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , заволодівши за вищевказаних обставин пластиковою карткою ОСОБА_10 , з місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.
Органом досудового слідства кваліфіковано дії ОСОБА_7 як заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.01.2020 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а також зважаючи на те, що ОСОБА_7 раніше судимий за злочин проти власності, крім того 01.03.2016 до Знам`янського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000052 за його обвинуваченням за ч.2 ст.186 КК України, який наразі перебуває на стадії розгляду, офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи можливість впливати на потерпілого, отже слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтовані наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може негативно вплинути на показання потерпілого та ймовірних свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.

До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ст. 12 КК України злочини, передбачений ч.3 ст.187 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Ураховуючи серйозність висунутої проти ОСОБА_7 підозри, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного та обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду міг з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а тому не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_7 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Окрім того, останній через тяжкість оголошеної підозри та наявних у справі доказів, зможе з метою уникнення відповідальності вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що перебуваючи під домашнім арештом або особистому зобов`язанню, останній не маючи постійного місця роботи, достатніх матеріальних цінностей для проживання, буде продовжувати скоювати нові злочини, оскільки 01.03.2016 до Знам`янського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000052 за його обвинуваченням за ч.2 ст.186 КК України, який наразі перебуває на стадії розгляду.
Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом, не здатен забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання, покладених на нього процесуальних обов`язків, так як ОСОБА_7 може негативно вплинути на показання потерпілих та ймовірних свідків.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.
За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 4, 5 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Колегія суддів враховує і те, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
По матеріалам клопотання колегіє суддів не встановлено можливості застосування застави підозрюваному, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.01.2020 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: підписи

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4