Провадження №1-кп/638/753/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0002483 від 26.06.2019 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

встановив:

25 червня 2019 року приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував у квартирі АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , яка на той час перебувала у лікарні, помітив телевізор марки «Samsung» моделі «LE-40B530P7WXUA 71044627 LCD». Після чого у останнього раптово виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 , розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю за вказаною адресою потерпілої ОСОБА_6 , діючи таємно, шляхом вільного доступу заволодів телевізором марки «Samsung» моделі «LE-40B530P7WXUA 71044627 LCD», вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи №15558 від 19.07.2019 року 4033,00 грн.
Після цього ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4033,00 грн..
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, зазначивши, що 25.06.2019 року вранці перебував у квартирі АДРЕСА_3 , де мешкає потерпіла ОСОБА_7 . Того дня остання перебувала у лікарні. Вказує, що побачивши телевізор «Samsung», вирішив його викрасти у потерпілої та продати, оскільки йому потрібні були гроші. У скоєному щиро кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки) та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не працює, не одружений, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не звертався, згідно доповіді Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не працює, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі.

Однак суд вважає, що ОСОБА_5 не потребує ізоляції від суспільства, його виправлення можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень на відшкодування процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи №15558 від 19.07.2019 року.

Речовий доказ пульт від телевізору марки «Samsung» моделі «LE-40B530P7WXUA 71044627 LCD» - залишити ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1