Справа № 201/8587/19
Провадження № 1кп/201/240/2020
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003202 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, працюючого директором ФГ «Вікторія», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні злочинів передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_3

ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заподіяння психологічних та фізичних страждань своїй дружині ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично, у період часу з 22.10.2018 по 15.03.2019 вчиняв відносно ОСОБА_5 акти психологічного та фізичного домашнього насильства, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.

1) Так 22 жовтня 2018 року у вечірній час доби, більш точнішій час не встановлено, у ОСОБА_3 , який перебував за адресою: АДРЕСА_2 в ході раптово виниклого словесного конфлікту на ґрунті ревнощів виник умисел спрямований на умисне вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_5 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, умисно вчинив відносно ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що проявлялись у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозами фізичною розправою.

За вищевказаним фактом Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо ОСОБА_3 складено протокол серії ГР № 139303 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

2) Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19 грудня 2018 року приблизно о 02 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що проявлялось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозами фізичною розправою.

3) Продовжуючи свою злочинну діяльність 25 січня 2019 року приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що проявлялось у погрозах фізичною розправою.

За вищевказаним фактом Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо ОСОБА_3 складено протокол серії ГР № 243375 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

4) Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11.03.2019 близько 12 год. 00 хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_3 на ґрунті неприязних відносин виник умисел спрямований на умисне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_5 . Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння фізичного насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи до потерпілої обличчям, правою рукою схопив ОСОБА_5 за волосся на голові в області потилиці та із зусиллям потягнув, чим спричинив останній тілесні ушкодження у виді: численних крапкових внутрішньо-шкіряних крововиливів в потиличній області по центру, яка за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминущі наслідки.

5) Продовжуючи свою суспільно небезпечну діяльність, 13.03.2019 приблизно о 14-53 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за невстановленою адресою, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що проявлялись у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозами фізичною розправою, які ним були оголошені під час телефонної розмови з ОСОБА_5 .

6) Продовжуючи свою злочинну діяльність 14.03.2019 приблизно о 21-00 год. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що проявлялись у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозами фізичною розправою, намагався вчинити бійку.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано фізичних та психологічних страждань, погіршилась якість її життя, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ст. 126-1 КК України, а саме, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

7) 11.03.2019 близько 12-00 хв., знаходячись за адресорю: АДРЕСА_2 у ОСОБА_3 на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_5 виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи протиправний характер, ОСОБА_3 стоячи до потерпілої обличчям, правою рукою схопив ОСОБА_5 за волосся на голові в області потилиці та із зусиллям потягнув, чим згідно висновку експерта № 2336е від 23.07.2019 спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: численних крапкових внутрішньо-шкіряних крововиливів в потиличній області по центру. За своїм характером виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминущі наслідки.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

8) В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав частково та пояснив, що внаслідок припинення фактичних сімейних відносин між ним та потерпілою почали виникати конфлікти на побутовому ґрунті та на ґрунті його ревнощів. На момент подій, які описані в обвинувальному акті вони жили в одній квартирі, однак фактично не жили однією сім`єю, так як користувались різними кімнатами. Їх спільна донька проживала в кімнаті з потерпілою. Обвинувачений пам`ятає, що 22.10.2018 між ним та потерпілою дійсно виник конфлікт, однак причини конфлікту він не пам`ятає. Згадав, що дійсно лаявся в той день нецензурною лайкою, однак фізичною розправою не погрожував. Конфлікту 19.12.2018 обвинувачений взагалі не пам`ятає, а 25.01.2019 був звичайний обоюдний конфлікт на ґрунті ревнощів, так як обвинувачений побачив переписку між потерпілою та стороннім чоловіком і задав питання з приводу цієї переписки, однак не отримав відповіді, що спричинило конфлікт. За результатами конфлікту потерпіла викликала поліцію, яка приїхала, коли обвинуваченого вже не було вдома, проте відносно нього склали протокол і судом його було притягнуто до адміністративної відповідальності з призначенням покарання у виді штрафу, який він сплатив. 11.03.2019 вдома між ними знову виник конфлікт, так як потерпіла була в поганому настрої. В ході конфлікту потерпіла плеснула йому гарячим чаєм в обличчя, на що він схопив її за волосся на потилиці, забрав кружку та відразу відпустив і вийшов з квартири. 14.03.2019 обвинувачений не пам`ятає, щоб він погрожував потерпілій в телефонній розмові та додав, що відносно нього з боку потерпілої також чиниться систематичне психологічне насильство, а поліцію потерпіла навмисно викликає після його від`їзду з квартири, щоб у нього не відбирали пояснення.

ІІІ. Докази, надані прокурором в обґрунтування висунутого обвинувачення, , які дослідженні в судовому засіданні

9) Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що на сьогоднішній день між обвинуваченими та нею ніяких відносин не має, однак між ними протягом останніх трьох років постійно виникають сварки на ґрунті ревнощів обвинуваченого. Одного дня, точну дату потерпіла не пам`ятає, вона сиділа дома, коли обвинувачений зателефонував їй, однак вона слухавку брала. Обвинувачений зателефонував дитині з питанням «Де мама?», на що дитина відповіла що потерпіла не хочу говорити. Обвинувачений прийшов додому з нецензурною лайкою, погрозами облити потерпілу кислотою та прокльонами «щоб ти здохла» в присутності дитини, на що потерпіла викликала поліцію, але коли вони приїздили, то обвинувачений з дому вже пішов. Подій 22.10.2018 потерпіла не пам`ятає за давністю, а от 19.12.2018 вона пам`ятає як о 2-00 годині обвинувачений прийшов до дому, коли потерпіла з донькою спали. Потерпіла прокинулась від шуму обвинуваченого і зробила йому зауваження на що обвинувачений почав конфлікт від якого прокинулась дитина і чула як обвинувачений нецензурно лаявся, погрожуючи фізичною розправою, а саме облити потерпілу кислотою і знищити. Після конфлікту обвинувачений пішов з дому, а тому потерпіла поліцію не викликала. 25.01.2019 відбулись ті самі події, що й 19.12.2018 і за цим епізодом обвинуваченого було притягнуто до адміністративної відповідальності. 11.03.2019 ОСОБА_3 прийшов додому і сказав, що «поставив свічку у церкві на смерть, щоб потерпіла здохла». Потерпіла сприйняла це вкрай емоційно і негативно і заборонила обвинуваченому брати їжу на кухні. В цей момент обвинувачений підбіг до неї, схопив за волосся на потилиці двома руками і потяг, від чого вона впала на підлогу, а обвинувачений почав кричати на неї. За даним фактом потерпіла викликала поліцію і їздила до лікарні фіксувати тілесні ушкодження. 13.03.2019 обвинувачений виражався нецензурно відносно потерпілої та погрожував фізичною розправою. Про події 14.03.2019 потерпіла не пам`ятає. Додала про те, що внаслідок такої поведінки обвинуваченого у неї виникають панічні атаки.

10) Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона являється мамою потерпілої. Свідок проживає в м. Тернівці та 3-4 дня на місяць вона живе разом з донькою та онукою в їх квартирі. Свідок підтверджує, що між її донькою та колишнім зятем постійно виникають конфлікти в ході яких обвинувачений лається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, в тому числі по телефону, що свідок неодноразово чула на гучному зв`язку. Зокрема вона чула погрози обвинуваченого закопати потерпілу і облити її кислотою. Також обвинувачений висловлював погрози і в адресу свідка, а восени 2018 вдарив свідка ременем. Також свідок пояснила, що 11.03.2019 їй зателефонувала донька, яка сильно кричала, а тому свідок зібралась і приїхала до неї. Після цього вони разом з донькою їздили в лікарню фіксувати побої в ході чого на потилиці потерпілої було виявлено гематому.

11) Малолітній свідок ОСОБА_7 допитана в судовому засіданні з педагогом за відсутності сторін кримінального провадження з можливістю поставити питання свідкові через суд, пояснила, що вона донька сторін і їй в даний час повних 13 років. Вона навчається у 7-му класі і проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом з мамою та татом, однак останній з`являється вдома 1-2 рази на тиждень, коли вона вже спить. Тим не менше речі обвинуваченого знаходяться в квартирі. Між батьками склались неприязні відносини з вини обох. Вони сваряться кожен раз коли батько приходить додому і ініціатором сварки частіше всього виступає батько, але іноді сварку починає і мама. Ці сварки переростають у образи та свідок неодноразово чула як батько погрожує мамі розправою, а саме, вбити її, спалити та облити кислотою. Був випадок, коли від їх сварки зранку прокинулась свідок, однак випадку щоб вона прокидалась вночі від сварки вона не пам`ятає. Однак фізичного насильства при свідкові батько ніколи не застосовував, хоча мама говорила, що таке насильство було. В 2019 свідок прийшла додому і зустріла батька в ліфті, який йшов з дому. Свідок піднялась в квартиру і побачила маму у якої боліла нога. Вони з сусідкою з першого поверху відвезли маму в лікарню де діагностували розтягнення. Також свідок повідомила, що бачила як батько бив її бабусю і дідуся, зокрема вдарив бабусю ременем по голові та бив дідуся за що той вдарив батька електрошокером.

12) Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона давно знає сім`ю ОСОБА_9 , так як вони проживають в одному будинку, свідок на першому поверсі, а Черкашини на 8-му. Свідок ніколи не здогадувалась що між обвинуваченим і потерпілою можуть існувати конфлікти і сварки аж поки навесні 2019 року до неї додому не прийшла потерпіла, яка трималась за потилицю плакала і розповіла, що обвинувачений її вдарив від чого вона впала на кахельну підлогу і вдарилась потилицею. Їй очевидно було боляче і вона плакала, однак самих побоїв свідок не бачила. Вони викликали поліцію, потерпіла побула у неї біля 30 хв., а потім, переконавшись що автомобіль обвинуваченого відсутній на подвір`ї, повернулась додому. Через декілька місяців, коли свідка не було вдома, їй зателефонувала старша донька, яка повідомила, що до них додому прийшла потерпіла у якої була травма ноги. Свідок приїхала додому і побачила потерпілу, яка «тягла» ногу та пояснила, що підвернула її коли тікала в чому була з квартири від обвинуваченого. Потерпіла викликала поліцію і швидку допомогу, яка забрала останню. Наступного дня свідок була на вулиці, коли почула галас з квартири потерпілої, а тому поспішила туди. Коли вона прийшла то побачила, що обвинувачений свариться з батьками потерпілої, а тому вона забрала обвинуваченого з квартири.

13) Копія заочного рішення від 04.02.2019 (т.1 а.с. 88-89), згідно якого шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано.

14) Копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 , батьками якої вказані потерпіла та обвинувачений.

15) Копія заяви ОСОБА_5 на адресу начальника Соборного ВП від 23.10.2018 в якій потерпіла повідомляє про систематичне психологічне насильство, погрози фізичною розправою з боку обвинуваченого.

16) Постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2019 згідно якої ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні насильства в сім`ї, а саме, в тому, що 14.11.2018 вчинив відносно ОСОБА_5 умисні дії психологічного характеру, а саме висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, однак провадження у справі було закрито в зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

17) Протоколу прийняття заяви про вчинення злочину від 21.12.2018 згідно якого ОСОБА_5 повідомила про те, що обвинувачений 19.12.2018 близько 02:00 годин в їх квартирі погрожував їй фізичною розправою та виганяв з квартири.

18) Постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2019 згідно якої ОСОБА_5 , обвинувачувався у вчиненні насильства в сімї, а саме, в тому, що 25.01.2019 погрожував фізичною розправою ОСОБА_5 за що був притягнутий до адміністративної відповідальності.

19) Зава ОСОБА_5 від 11.03.2019 згідно якої остання повідомляє, про те, що 11.03.2019 близько 12:00 годин обвинувачений в їх квартирі вдарив її після чого погрожував фізичною розправою.

20) Висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 758 від 12.03.2019 згідно якого у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у виді внутрішньо-шкіряних крововиливів волосистої частини голови, що спричинені від дії тупого твердого предмету, можливо в термін на який вказує обстежена, тобто 11.03.2019, які відносять до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

21) Висновок експерта від 23.07.2019 (т.1 а.с. 98-100), згідно якого при огляді 12.03.2019 у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: численних крапкових внутрішньо-шкіряних крововиливів в потиличній області по центру, Дані тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в потиличну область по центру та за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження отримані незадовго до моменту огляду, тобто можливо і в термін на який вказує обстежена та слідчий в клопотанні.

22) Копія заяви про вчинення злочину від 12.03.2019 згідно якої потерпіла повідомляє, що обвинувачений систематично погрожує їй фізичною розправою, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою , принижує її та залякує, що підтверджується і звукозаписом телефонної розмови між ним та потерпілою, який додано до заяви.

23) Протокол огляду предмету від (т.1 а.с. 116) та протокол прослуховування аудіозапису (т.1 а.с. 119) від 24 липня 2019, згідно якого після огляду цифрового носія інформації CD-R диска з маркуванням VIDEX, було прослуховано аудіозапис, як додаток до скоєння злочину ОСОБА_3 , в якому ОСОБА_3 погрожує вбивством з пістолету.

24) Копія рапорту працівників поліції з якого вбачається, що 13.13.2019 о 14:55 потерпіла телефонувала на лінію 102 та повідомляла про те, що обвинуваченим відносно неї вчинено економічне насильство, а саме, вивіз її речей з квартири та вимога обміняти її особисті речі на техпаспорт від автомобіля.

25) Протоколу прийняття заяви про вчинення злочину від 15.03.2019 згідно якого ОСОБА_5 повідомила про те, що обвинувачений 14..03.2019 близько 21:00 годин в їх квартирі вчинив сварку в ході якої виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та намагався вчинити бійку.

26) Копія медичної довідки №6047 від 20.06.2019 (т.1 а.с. 86), згідно якої у ОСОБА_5 20.06.2019 була встановлена травма з діагнозом: надрив зв`язки лівої стопи, садна правого плеча.

ІІІ. Оцінка Суду.

32) На початку оцінки, суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження.

33) Зокрема кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК прослідковується їх зміст.

34) Так, із частини другої статті 17 КПК можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом» перед застосовуванням якого Суд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яка передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.

35) Із статті 94 КПК випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду судді та всіх обставин справи.

36) В судовому засіданні з копії заочного рішення та свідоцтва про народження дитини (див. п. 13, 14) встановлено, що обвинувачений та потерпіла є колишнім подружжям, а отже відповідно до ст . 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на них поширюється дія цього закону.

37) З показань обвинуваченого, потерпілої, свідків ОСОБА_6 та малолітньої доньки сторін ОСОБА_7 встановлено, що між обвинуваченим та потерпілої склались неприязні відносини спочатку на ґрунті ревнощів, а пізніше на побутовому ґрунті, пов`язаному з розлученням, наявністю спільного майна, доля якого не вирішена та невирішеності користування спільним майном.

38) З показань вказаних учасників та показань свідка ОСОБА_8 в сукупності з доказами описаним в п. 15-22, 24-25 поза розумним сумнівом суд доходить до висновку, що обвинуваченим на протязі жовтня 2018 березня 2019 року систематично вчинялись дії, які підпадають під ознаки домашнього насильства.

Зокрема, суд вважає встановленими факти психологічного насильства, які виражались у словесних образах потерпілої, погрозах облити кислотою, закопати, знищити, тощо, що викликало у потерпілої обґрунтовані побоювання за свою безпеку і змусило за кожним фактом такої поведінки обвинуваченого звертатись за допомогою до правоохоронних органів. (див п. 15, 17, 19, 22, 24, 25).

Також суд вважає встановленим факт фізичного насильства, який виразився у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій, що встановлено з показань сторін кримінального провадження та документів описаних вище (див. п. 19-21)

39) Окремо слід вказати, що негативні наслідки домашнього насильства описані вище відобразились і на дитині сторін, яка хоча і не була очевидцем фізичного насильства, однак відчула на собі психологічне насильство батька в бік матері, що робить дитину також постраждалою від домашнього насильства (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

40) Щодо заперечень обвинуваченого проти автентичності запису телефонної розмови, що мала місце між ним та потерпілої а також між ним та донькою, то суд погоджується з цими доводами, оскільки прокурором не надано доказів того, що звукозапис не піддавався монтажу та що голоси на записі відповідають голосам сторін кримінального провадження, а тому суд вважає за необхідне визнати звукозапис розмови неналежним доказом у даному провадженні, як такий, що не підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню.

41) Однак факт погроз обвинуваченого на адресу потерпілої по телефону підтверджується не лише показаннями потерпілої, даними в судовому засіданні, а й показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в сукупності з заявою потерпілої про такі дії з боку обвинуваченого, а тому факт психологічного насильства суд вважає доведеним. (див .п. 22).

42) Детальні обставини кожного епізоду домашнього насильства 22.10.2018, 19.12.2018, 25.01.2019, 13.03.2019, 14.03.2019 в судовому засіданні сторони відтворити не змогли, однак їх показання в сукупності з показаннями свідків дозволяють суду дійти висновку, що факти насильства в ці дні мали місце, а для встановлення об`єктивної сторони злочину передбаченого ст. 126-1КК України цих фактів достатньо.

43) Також з показань потерпілої, допитаної в судовому засіданні, її матері та доньки вбачається, що дії обвинуваченого, що виразились у психологічному та фізичному насильстві призвели до психічних страждань потерпілої і погіршення якості її життя, а висновки експертів (див п. 20, 21) доводять факт фізичних страждань потерпілої.

44) Сукупність зібраних доказів та їх аналіз, описаний в п. 36-43 дозволяє прийти до висновку, про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ст. 126-1 КК України і його дії вірно кваліфіковані як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

45) Також з показань обвинуваченого, потерпілої та свідків в сукупності з висновками експерта (див п. 20, 21) суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і його дії вірно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження.

ІV. Призначення покарання.

46) При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних злочинів, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться.

47) Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

48) З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченому слід призначити покарання за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, оскільки покарання у виді штрафу очевидно не посприяє виправленню обвинуваченого, який вже піддавався такому покарання в порядку адміністративного судочинства, однак продовжив свої протиправні дії.

Також суд вважає за необхідне за вчинення злочину передбаченого ст. 126-1 КК України призначити покарання у виді громадських робіт, оскільки більш суворе покарання просила не застосовувати потерпіла, позбавлення обвинуваченого волі буде занадто суворим з урахуванням обставин які встановлені судом, в той час як громадські роботи є реально дієвим покаранням, що посприяє виправленню та попередженню нових злочинів, тим паче, що данні про обвинуваченого відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» буде внесено до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі як про кривдника на десятирічний строк.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

49 Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді ста шестидесяти годин громадських робіт;

- за ст. 126-1 КК України у виді двохсот годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді двохсот сорока годин громадських робіт.

Речовий доказ - CD-R диск місткістю 700 Mb білого кольору, з надписом «Perfeo» - зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасникам кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду м. Дніпропетровська через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1