Шаргородський районний суд
У Х В А Л А
Іменем України

16 липня 2020 року

м. Шаргород

справа № 152/467/20

провадження №1-кп/152/53/20

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисників обвинуваченої

ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000069 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з незакінченою середньою освітою, одруженої, на утриманні троє неповнолітніх дітей, не працюючої, не є особою з інвалідністю, раніше неодноразово судимої: востаннє 03.12.2014 Чигиринським районним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років 10 місяців, звільнена умовно-достроково на підставі ухвали Уманського міського суду Черкаської області від 21.09.2016;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кам`янка Черкаської області, жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з загальною середньою освітою, одруженої, на утриманні шестеро неповнолітніх дітей, не працюючої, не є особою з інвалідністю, раніше судимої: востаннє 01.08.2019 Ватутінським міським судом Черкаської області за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

обох у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

- клопотання прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 ,

встановив:

16.07.2020, у відповідності до ст. 331 КПК України, до суду надійшло письмове клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України у кримінальному провадженні № 0000069 від 24. 03. 2020.

Згідно з положеннями ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом частин першої, третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, яке крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу. повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За правилами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала (ст.350 КПК України).

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, з посиланням на неможливість завершення судового розгляду у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 до закінчення строку тримання її під вартою та на ту обставину, що ризики, визначені ухвалою про обрання запобіжного заходу, не відпали, термін дії ухвал про обрання запобіжних заходів закінчується 17 липня 2020 року.

З приводу заявленого прокурором клопотання про продовження дії запобіжного заходу суд вислухав думку учасників судового засідання.

Обвинувачена ОСОБА_4 та захисники обвинуваченої адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, вважають за можливе обрати обвинуваченій ОСОБА_4 більш м`який вид запобіжного заходу домашній арешт або особисте зобов`язання, посилаючись на те, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні не підтвердженні відповідними доказами.

Разом з тим, належно оформлених, відповідно до вимог КПК України, клопотань про зміну запобіжного заходу обвинувачена та її захисники не подали.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 суд виходить із наступного.

Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 27.03.2020 обвинуваченій ОСОБА_4 обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 24 години 23.05.2020.

Ухвалою суду від 19.05.2020 запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 продовжено на шістдесят діб до 24 години 17 липня 2020 року.
Отже, запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 застосовано за рішенням слідчого судді, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким злочином згідно із ст.12 КК України, покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину передбачено у вигляді позбавлення волі від 4 до 8 років, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на свідків, уникати явки до суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, про що зазначено в ухвалі слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 27.03.2020.

У підтвердження вказаних ризиків свідчать і ті обставини, що ОСОБА_4 неодноразово засуджувалась за вчинення корисливих злочинів проти власності, в тому числі і тяжких, що підтверджується копіями вироків суддів, наданих прокурором в розпорядження суду. Лише в листопаді 2019 року ОСОБА_4 звільнилась з місць позбавлення волі і через короткий проміжок часу (25.03.2020) їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке є предметом даного судового розгляду.

Таким чином, ризики, передбачені ст.177 КПК України і зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.

Відповідно до правових висновків, висловлених Європейським судом з прав людини у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19.05.2009 року та п.п.89-90 рішення у справі «Гавела проти України» від 16.05.2013 року, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» п.80 від 21.12.2000 року та «І.А. проти Франції» п.102). До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. рішення у справі «Іловецький проти Польщі» п.61).

Клопотання адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання задоволенню не підлягає, з огляду на те, що стороною захисту не подано належних та допустимих доказів того, що обвинувачена ОСОБА_4 має власне житло, де можливе її тримання під домашнім арештом та доказів міцності соціальних зв`язків обвинуваченої.

Таким чином, не встановлено достатньої підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

При прийнятті рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Під час судового розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_4 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Даних про те, що обвинувачена ОСОБА_4 не може утримуватись в умовах СІЗО, суду не надано.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч.2 ст.315 та ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 331, 350, 369, 372, 395 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_8 задовольнити.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та жительці АДРЕСА_1 , українці, громадянці України, з незакінченою середньою освітою, не працюючій, не є особою з інвалідністю, раніше судимій, обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, застосований ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 27.03.2020 продовжити на шістдесят діб - до 24.00 години 13 вересня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала постановлена та проголошена суддею 16.07.2020.

Головуючий суддя ОСОБА_1