Справа № 127/2775/20
Провадження №11-сс/801/100/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

04.02.2020 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0008872 від 06.11.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_7 , маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України, за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 24.06.2005, близько 20.30 год. 06.11.2016, маючи умисел на заволодіння чужим майном, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та ніхто його не зможе викрити, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, повторно, таємно, зайшов у вхідну хвіртку огородженого парканом будинковолодіння та проник на територію подвір`я будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке забезпечене засобами охорони від доступу для сторонніх осіб, так як огороджене парканом, та належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , звідки з огородженого подвір`я будинковолодіння взяв велосипед торгової марки «QUASAR» темно-фіолетового кольору, який належить ОСОБА_10 та вартість якого згідно висновку експерта № 1486 від 06.12.2016 становить 5 400 гривень 00 копійок (п`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок), та намагався покинути територію вищевказаного будинковолодіння, перекинувши через паркан вказаний, однак, свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд не зміг, так як був затриманий потерпілим ОСОБА_10 , внаслідок чого попереджено заподіяння останньому матеріальної шкоди на суму 5400 грн.

29 листопада 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованому йому злочині, повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Ухвалою Вінницького міського суду від 04 лютого 2020 року клопотання слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 задоволено.
Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 16 години 00 хвилин 02 квітня 2020 року. Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 02 квітня 2020 року.
Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі внесення застави на ОСОБА_7 покладені наступні обов`язки: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю; не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Якщо ОСОБА_7 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_7 вирішено визначити термін їх дії відповідно до ч.6 ст.194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання щодо обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в даному випадку суд першої інстанції однобічно та не об`єктивно оцінив обставини справи та особу підозрюваного, оскільки ОСОБА_7 має місце реєстрації по АДРЕСА_2 . Тому наявність офіційного місця проживання та застосування до підозрюваного домашнього арешту дасть змогу запобігти таким ризикам як вплив на потерпілого, переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення чи спотворення доказів, вчинення інших правопорушень, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином. Останні два роки ОСОБА_7 проживав в реабілітаційному центрі міжнародного благодійного фонду «Емуна» в с. Мостище, Козельського району, Черкаської області де проходив реабілітацію від наркотичної залежності та зарекомендував себе з позитивної сторони, змінив свій світогляд та ставлення до вчиненого. Зазначила, що незадовільний стан здоров`я підозрюваного, який є інвалідом ІІ групи та має низку хвороб, значно ускладнять його перебування в умовах СІЗО.
Крім того, вчинена ним крадіжка не досягнута етапу завершеного злочину, велосипед повернуто потерпілому, свою вину ОСОБА_7 визнав у повній мірі та щиро розкаявся. Наявність зазначених ризиків є не доведеними, оскільки ні прокурор не довів, ні суд належним чином не зміг обґрунтувати чому цілодобовий домашній арешт не зможе в повній мірі запобігти таким ризикам, на які посилаються слідчий та прокурор.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого захисника підтримав в повному обсязі і також просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обгрунтованою. Зазначила, що ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою, в якої не зняті та не погашені судимості, проте належних висновків для себе не зробив і знову вчинив злочини, не має постійного місця проживання та роботи, веде антигромадський спосіб життя, перебував у даному кримінальному провадженні у розшуку та при затриманні назвався іншою особою. Тому вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам визначених ст.177 КПК України.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею першої інстанції було враховано вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Зокрема, слідчий суддя враховував те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, має постійне місце проживання, а органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Встановлено, що на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів та соціальних зв`язків, а також особливу зухвалість кримінального правопорушення по якому оголошено підозру, внаслідок якого настали тяжкі наслідки, переховування від органів досудового розслідування та перебування у розшуку, тому слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя не вбачав.
Встановлено, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованою. Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважав обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.
Також слідчий суддя, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, підозрюваному ОСОБА_7 визначив заставу у розмірі 168 160 грн..
Апеляційний суд погоджується з такими висновками, оскільки встановлено, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, оскільки встановлені судом обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 засуджувався 20.02.2001 Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 196-1 КК України (1960 року) до 1 року позбавлення волі (на підставі ч. 3 ст. 74 КК України (2001 року) покарання знижено), звільнений 17.09.2001 по відбуттю строку покарання (судимість погашена). Раніше судимий: - 08.07.1992 Краматорським міським судом Донецької області за ч.2 ст.206 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі. Із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки; - 22.09.1995 Краматорським міським судом Донецької області за ч.3 ст.140, ч.3 ст.141, ч.1 ст.145, ст. 42 КК України (1960 року) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 09.10.2000 по відбуттю строку покарання; - 24.06.2005 Апеляційним судом Черкаської області за п.1 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі, звільнений 23.02.2016 за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15.02.2016 на підставі ч.5 ст.72 КК України.
29.11.2019 року ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: висновком експерта № 220 від 16.12.2016; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 від 27.12.2016; клопотанням про тимчасовий доступ до документів від 05.07.2019; протоколом тимчасового доступу до документів від 15.08.2019; довідкою № 7612-03.1-25 від 29.07.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.10.2019; постановою про уточнення анкетних даних від 30.10.2019; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 від. 25.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 29.11.2019; характеризуючими даними на ОСОБА_7 .
Встановлено, що фактичним місцем проживання та реєстрації ОСОБА_7 є АДРЕСА_2 .
Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами захисника щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчим суддею було вірно встановлено та прийнято до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного, зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нового, вказаного вище тяжкого корисливого злочину, не зняті та не погашені судимості за вчинення тяжких корисливих злочинів, за які ОСОБА_7 відбував реальну міру покарання, відсутність постійного джерела доходу, відсутність соціально стримуючих факторів та міцних соціальних зв`язків, постійне місце проживання в селі Сабадаш, Жашківського району, Черкаської області, ведення антигромадського способу життя. Тому вважав, що менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить належну поведінку підозрюваного.
Так, передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, проте враховуючи ведення підозрюваним антигромадського способу життя, перебування ним у розшуку, введення слідства при затриманні в оману, називаючись прізвищем свого брата, місце реєстрації та фактичне місце проживання в іншій області, колегія суддів вважає за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_7 зможе переховуватися від органів досудового розслідування/суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також колегією суддів враховано зазначене в апеляційній скарзі захисником про стан здоров`я ОСОБА_7 , наявність в останнього інвалідності ІІ групи, проте вважає, що вказані захворювання не є такими, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою на період досудового та судового розгляду вказаного кримінального провадження.
Таким чином, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що, на переконання колегії суддів апеляційного суду, в повній мірі відповідає вимогам закону.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Таким чином, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції на законних підставах правильно визначив розмір застави, врахувавши обставини кримінального провадження, та вимоги ст.ст.177, 178 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4