Справа № 487/1999/20
Провадження № 1-кс/487/3189/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001026 від 26.03.2020 року, про накладення арешту,-
ВСТАНОВИВ:
13.05.2020 року старший слідчий слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 26.03.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001026, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Ford Fusion» білого кольору, номер кузова « НОМЕР_1 », номер двигуна « НОМЕР_2 », 2013 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_3 », зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 » на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його перетворення та відчуження.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В провадженні СВ Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001026 від 26.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.03.2020 року до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_6 , щодо вжиття заходів до ОСОБА_7 , який шляхом обману заволодів транспортним засобом марки "Ford Fusion", державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_6 ..
Відповідно до копії відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області №31/14-к-16 від 11.03.2020 року було встановлено, що 20.03.2018 року на підставі митної декларації на ОСОБА_6 було зареєстровано транспортний засіб Ford Fusion номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 . 23.02.2019 року транспортний засіб було перереєстровано на нового власника на підставі договору купівлі-продажу суб`єкта господарювання.
Відповідно до інформації, отриманої в ході тимчасового доступу до документів Територіального сервісного центру МВС України, 23.02.2019 зазначений вище транспортний засіб було зареєстровано на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та видано нові номерні знаки, а саме НОМЕР_3 .
Крім того, в ході досудового розслідування було встановлено, що підставою для перереєстрації автомобіля був договір комісії №5451/02/2019 року від 22.02.2019 року, на якому наявний підпис від імені ОСОБА_6 .
Допитана в якості потерпілого ОСОБА_6 факт її участі у перереєстрації автомобілю заперечила та пояснила, що не надавала нікому повноважень розпоряджатись автомобілем та будь-яких документів з даного приводу не підписувала.
Відповідно до висновку експерта №168 від 08.05.2020 за результатами судово-почеркознавчої експертизи, було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 в розділі «Комітент» на зворотній стороні Договору комісії №5451/02/2019 від 22.02.2019 року виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою.
Приймаючи той факт, що згідно ч.2 п. 3 ст.167 КПК України автомобіль марки «Ford Fusion» білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є предметом кримінального правопорушення та має доказове значення по вказаному кримінальному провадженню, виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний вище автомобіль.
Враховуючи те, що станом на момент складання клопотання фактичне місце знаходження транспортного засобу не встановлено, то у досудового слідства є достатні підстави вважати, що без застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна володілець зможе його передати іншим особам або продати, знищити чи приховати.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна, згідно п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у цьому випадку накладається арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, у зв`язку із існуванням сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначений вище транспортний засіб є доказом злочину, об`єктом кримінально протиправних дій та набутий кримінально протиправним шляхом, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а також враховуючи доведеність слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а саме: можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Ford Fusion» білого кольору, номер кузова « НОМЕР_1 », номер двигуна « НОМЕР_2 », 2013 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_3 », зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 » на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити старшому слідчому Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 .

Місцем зберігання арештованого майна визначити майданчик ВКЕЗ ЦЗ ГУНП в Миколаївській області, розташований за адресою: місто Миколаїв, вулиця Лагерне поле, будинок №5.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1