Провадження № 11-кп/4820/362/20
Справа № 598/1958/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : запобіжний захід Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора, дію запобіжного заходу, обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, не одруженому, студенту 1-го курсу Вишнівецького професійного ліцею, раніше не судимому,-

продовжено у вигляді тримання під вартою до 24 квітня 2020 року, включно, без визначення суми застави.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю.

Суд мотивував своє рішення тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, а інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Вказує, що суд порушив процесуальну процедуру, яка передбачена главою 18 КПК України, чим порушив право на захист обвинуваченого. Прокурор, жодним чином, не довів, що найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для застосування до ОСОБА_7 . Зазначає, що не існує жодних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а отже є всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу до завершення з`ясування всіх обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 153 КК України.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_7 раніше не судимий, проте обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 10 ч.2 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі та ч. 3 ст. 153 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, які, в свою чергу, визначаються високим ступенем небезпечності для суспільства, що дає підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, які ще не допитані у судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, покарання, яке очікує особу, в разі доведення винуватості, схильність до вчинення злочинів, давали підстави для продовження строку дії саме такого запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги про відсутність виписаних в ухвалі суду ризиків, а відтак і про можливість зміни щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду апеляційним судом.

Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний обвинуваченому ОСОБА_7 раніше, і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Наведені в апеляційній скарзі доводи для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , не пов`язаного з триманням під вартою, не спростовують таке рішення місцевого суду, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого та обставин вчинення злочину, які були враховані при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4