Справа №592/6794/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/60/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №592/6794/19 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України, -

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України, в якій прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Даним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України - у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1099 грн. 07 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України, а також доведеності його вини, вважає, що судом безпідставно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.370, 414 КПК України, оскільки належним чином не мотивував своє рішення. Зазначає, що суд першої інстанції визнав як пом`якшуючі обставини те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, однак при цьому, не врахував, що обвинуваченим завдано потерпілим збитків у сумі 27 719 грн., які він не відшкодував, а вину визнав лише під впливом беззаперечних доказів, зібраних органом досудового розслідування.

Окрім того, вказує, що суд не врахував те, що ОСОБА_7 схильний вчиняти нові корисливі злочини з метою забезпечення свого існування, оскільки злочини, за вчинення яких його визнано винним, були вчинені ним протягом нетривалого проміжку часу щодо осіб похилого віку. Враховуючи всі зазначені обставини, прокурор зазначає, що жодна із визнаних судом пом`якшуючих обставин та їх сукупність вцілому не є достатньою для призначення покарання у виді обмеження волі. При цьому, зауважує, що визнання вини та притягнення до кримінальної відповідальності вперше не є пом`якшуючими вину обставинами та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпеку скоєного та особу винного.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, вступивши в злочинну змову з невстановленими під час досудового слідства особами, вирішив незаконно збагатитися, шляхом заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, розподіливши попередньо ролі для його вчинення, а саме використовуючи телефонну мережу зв`язку у незаконний спосіб з метою приховання власної особистості і видачі себе за іншу особу, яка є близькою людиною потерпілого, під приводом повідомлення про те, що близькі люди потерпілих потрапили в неприємні ситуації і терміново потрібні грошові кошти на вирішення їх проблем, видаючи себе за близьких осіб потерпілого.

Так, 25.01.2019, близько 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 отримав від невстановлених під час слідства осіб вказівку зустрітися з ОСОБА_9 та отримати від нього грошові кошти. Близько 12:00 год. ОСОБА_7 прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де зателефонувавши потерпілому ОСОБА_9 йому відчинили двері до під`їзду, які перебувають на домофоні. Опинившись в кв. АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_10 видаючи себе за знайомого онука, шляхом обману отримав від потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10 000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 10 000 грн.

Не зупиняючись на вчиненому 28.02.2019, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_7 отримав від невстановлених під час слідства осіб вказівку проїхати за адресою АДРЕСА_4 , з метою зустрічі з ошуканою особою ОСОБА_11 та отримати від неї грошові кошти. ОСОБА_7 на таксі, 28.02.2019 близько 14:00 год., приїхав за адресою: АДРЕСА_4 , та видаючи себе за знайомого зятя потерпілої, шляхом обману отримав від потерпілої ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5 000 гривень, отриманим розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 5000 грн.

Окрім того, 21.03.2019, близько 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 отримав від невстановлених під час слідства осіб вказівку зустрітися з ОСОБА_12 та отримати від неї грошові кошти. Скориставшись послугою служби таксі «22-88» 21.03.2019 близько 16:00 год. ОСОБА_7 приїхав за адресою: АДРЕСА_5 , де зателефонував ОСОБА_12 , яка відчинила йому вхідні двері будинку. Видаючи себе за знайомого онука, шляхом обману, отримав від потерпілої ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 5 000 гривень та 100 долларів США, що згідно курсу валют на 21.03.2019 становить 2719 грн., викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_12 матеріального збитку на суму 7719 грн. 00 коп.

Не зупиняючись на вчиненому, 22.03.2019 близько 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 отримав від невстановлених під час слідства осіб вказівку зустрітися з ОСОБА_13 та отримати від неї грошові кошти. Скориставшись послугою служби таксі «22-88», 22.03.2019 близько 14:00 год. ОСОБА_7 приїхав за адресою: АДРЕСА_1 , де зателефонував ОСОБА_13 , яка йому відчинила вхідні двері будинку. Опинившись в будинку, видаючи себе за знайомого онука, шляхом обману, отримав від потерпілої ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 5 000 гривень, отриманими коштами розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 5000 грн.

Не зупиняючись на вчиненому, 25.03.2019, близько 11 годині 30 хвилин. ОСОБА_7 отримав від невстановлених під час слідства осіб вказівку зустрітися з ОСОБА_14 та отримати від неї грошові кошти. 25.03.2019 близько 12:00 год. ОСОБА_7 прибув за адресою: АДРЕСА_6 , видаючи себе за знайомого онука потерпілої, шляхом обману, ОСОБА_7 намагався отримати від потерпілої ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 5 000 гривень, однак не вчинив усіх дій які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

В подальшому ОСОБА_7 був затриманий онуком потерпілої ОСОБА_15

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення та вимоги апеляційної скарги, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого про законність вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних по справі доказах, які були досліджені відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, та учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України кваліфіковані судом правильно.

Аналізуючи доводи прокурора в частині призначеного покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, суд, у кожному конкретному випадку, повинен дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції в достатній мірі дотримався вказаних вимог кримінального закону.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно з положеннями ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває, має постійне місце проживання, офіційно не працює.

В якості пом`якшуючих покарання обставин суд взяв до уваги те, що ОСОБА_7 вперше притягається до кримінальної відповідальності, визнав свою вину в повному обсязі, а також його щире каяття.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги твердження прокурора про те, що визнання вини та те, що особа вперше притягується до відповідальності не є пом`якшуючими вину обставинами, оскільки частиною 2 ст.66 КК України передбачено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують й і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Окрім цього, суд першої інстанції врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання.

До того ж, врахував суд і те, що обвинувачений взагалі не відшкодував завдану потерпілим шкоду і призначив ОСОБА_7 за ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України покарання в межах санкцій даних статей, і колегія суддів з цим погоджується. На думку колегії суддів, вказані обставини враховані правильно і в достатній мірі, що спростовує доводи прокурора в цій частині.

При цьому, на переконання колегії суддів, призначення судом першої інстанції ОСОБА_7 остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів, а також можливості відшкодування збитків потерпілим, що спростовує доводи апеляційної скарги прокурора і в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання відповідає вимогам статей 50, 65, 70 КК, закон України про кримінальну відповідальність та застосовано правильно, а тому підстави для скасування вироку суду, як про це просить прокурор відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4