Справа № 734/1565/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/82/20
Категорія - ч.3 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000467 від 31.07.2017 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.10.2019, по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_13

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_14

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.10.2019 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Обвинуваченому ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 15.30 год. 03.10.2019, із часу його фактичного затримання.

Арешти, що накладені за ухвалами слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.08.2017, на тимчасово вилучене майно на автомобіль марки «ГАЗ-33021», р.н НОМЕР_1 , належний ОСОБА_16 , та на автомобіль марки «3A3-TF698K», р.н. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_17 скасовані.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 у дохід держави грошові кошти в розмірі 6289 (шість тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень 78 копійок процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що о 09.45 годині 31.07.2017 ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «3A3-TF698K», р.н. НОМЕР_3 , рухаючись автодорогою Київ - Чернігів - Нові Яриловичі з м. Чернігова у напрямку м. Києва, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, змінив напрямок свого руху, в результаті чого не впорався з керуванням, що призвело до заносу та виїзду на смугу зустрічного руху, де на 69 км + 100 м здійснив зіткнення з автомобілем «ГАЗ-33021», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «3A3-TF698K», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_18 , отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: внутрішньочерепна травма - забійні рани, синці та садна голови, крововиливи в шкірно-м`язовий лоскіт голови в правій лобно-тім`яно-скроневій ділянці, багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа; субдуральні та субарахноїдальні крововиливи, забої головного мозку; закрита травма грудної клітки - множинні переломи ребер справа; множинні садна кінцівок та тулуба, від яких помер на місці пригоди; ОСОБА_19 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: внутрішньочерепна травма - рвано-забійні рани обличчя та волосистої частини голови, множинні багатоуламкові переломи всіх кісток обличчя, склепіння та основи черепа, крововиливи в шкірно-м`язовий лоскіт лобних та тім`яних долей, м`які тканини обличчя з внутрішнього боку; мозок збережений частково у вигляді стовбурових відділів та частин півкуль мозочка; множинні садна та забійно-рвані рани кінцівок, тулуба, від яких померла на місці пригоди; - ОСОБА_20 . Огли отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої плечової кістки у верхній та середній третинах, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійною раною ділянки обличчя, які в сукупності, відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, на строк більше ніж 21 добу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ГАЗ-33021», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому дистального метаепіфізу лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, рваної рани правого передпліччя, які в сукупності відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «3A3-TF698K», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_21 порушив вимоги п.2.3 (б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п.10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, що є причиною та умовою виникнення дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , просив вирок суду скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання та ухвалити новий вирок яким призначити покарання за ч.3 ст. 286 ККУ у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В обґрунтування вимоги послався на те, що враховуючи при призначенні покарання пом`якшуючі обставини - щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданих потерпілим збитків, суд не врахував, що життя людини не можливо оцінити в грошовому еквіваленті, а тому сплата певних коштів обвинуваченим є лише підставою відмови потерпілої від заявленого цивільного позову і не може вважатися пом`якшуючою покарання обставиною. Крім того, беручи до уваги щире каяття, суд залишив поза увагою намагання обвинуваченого частково виправдати себе, переклавши провину на загиблу ОСОБА_19 та позицію потерпілих.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 в апеляційних скаргах, які є аналогічними за своїм змістом, просили вирок змінити в бік пом`якшення призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з призначенням іспитового строку 3 роки з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

В обґрунтування вимог зазначили, що при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, судом першої інстанції не неналежним чином і не в повному обсязі враховано всі обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, не враховано всі дані про особу винного, а також залишено поза увагою їх позицію, згідно до якої вони просили суд суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти волі останнього, звільнити його від призначеного покарання з випробуванням. Вказали, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що є явно несправедливим через суворість покарання. Зазначили, що до обвинуваченого моральних та матеріальних претензій не мають, спричинена шкода відшкодована ним в повному обсязі, примирилися з обвинуваченим та вибачили його.

Адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого просила вирок суду змінити в бік пом`якшення призначеного покарання та призначити ОСОБА_23 за ч.3 ст.286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

В обґрунтування вимог зазначила, що суд першої інстанції не мотивував та не обґрунтував призначене обвинуваченому покарання. Вирок є надто суворим, оскільки, судом першої інстанції неналежним чином і не в повному обсязі враховано обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та відомості, які характеризують особу винного та залишено поза увагою позиції потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які неодноразово просили суд обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі останнього, звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Зазначила, що судом першої інстанції під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обрання вироком законної сили, грубо порушено права останнього, які передбачені ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також вимогами ст.331 КПК України, правових підстав для обрання якого відсутні.

Зазначила, що в суді першої інстанції було встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся в скоєному, місце ДТП не залишав, вчинив злочин із необережності, неодноразово наголосив на тому, що дуже жалкує про вчинене, активно сприяв розкриттю злочину і не переховувався від органів, самостійно, а також через своїх родичів з першого дня вчиненою ДТП потерпілим ОСОБА_24 . ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , добровільно відшкодовував заподіяну шкоду, активно допомагав їм, щиро попросив у них пробачення, розкаявся в скоєному, постійно піклувався про їх стан. Добровільно в повному обсязі відшкодував потерпілій ОСОБА_9 , яка є матір`ю загиблої ОСОБА_19 заподіяну шкоду, неодноразово попросив у неї пробачення, дуже жалкує про вчинене.

В запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 , захисник обвинуваченого просила відмовити у її задоволенні, посилаючись на її необґрунтованість.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав, не заперечували проти задоволення апеляційних скарг потерпілих ОСОБА_24 ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_9 .

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні поданих апеляційних скарг з підстав їх необґрунтованості.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, потерпілих, думку прокурора, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні проти безпеки руху, доведеність цього обвинувачення, юридично правова оцінка діяння за ч.3 ст.286 КК, у апеляційних скаргах не оспорюють ся, а отже судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Як випливає із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст.50 КК) визначається не лише його суворістю, а й справедливістю. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Згідно зі ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Як вбачається із вироку суду, при вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, у тому числі смерть двох людей. Водночас суд узяв до уваги, особу винного, який позитивно характеризується за місцями проживання і роботи, його молодий вік. Крім того, суд урахував ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, визнання ним своєї провини й готовність нести відповідальність і розцінив це як щире каяття та добровільне відшкодування завданих потерпілим збитків, як обставини, що пом`якшують покарання.

Проте, апеляційний суд вважає, що в частині призначеного обвинуваченому основного покарання, суд першої інстанції при вирішенні цього питання повною мірою не врахував вимоги ст.65 КК України.

Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема, вчинення злочину з необережності, виключно позитивну характеристику особи обвинуваченого, те, що він уперше притягається до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які обтяжують покарання, його молодий вік, дієве й щире каяття ОСОБА_7 (відшкодування завданої злочином шкоди), приніс вибачення потерпілим, а також позицію більшості потерпілих щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів вважає за можливе вирок суду в частині призначеного основного покарання змінити, пом`якшивши його в межах санкції ч.3 ст.286 КК України. Разом з тим, підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України колегія суддів не вбачає.

Доводи представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання з огляду на вимоги ст.65 КК України та обставини наведені вище, колегія суддів вважає переконливими.

Так, позиція потерпілого щодо визначення винному виду та розміру покарання хоча і може враховуватися судом при призначенні покарання, однак не є визначальною та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення ОСОБА_7 основного покарання у зв`язку з чим, апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають задоволенню частково, а в задоволені апеляційної скарги представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.10.2019, щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч.3 ст.286 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

В іншій частині зазначений вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3