Справа № 369/4550/20
Провадження №1-кс/369/952/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001990 від 11.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У провадженні СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001990 від 11.04.2020 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_4 , знайшов тим самим незаконно для власного використання всупереч передбаченому законом порядку придбав предмет, ззовні схожий на корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 з маркування 386-25-71Т та предмет схожого на корпус запалу УЗРГМ з маркуванням 22-70 УЗРГМ 349-2 та 386-21-71.

Після чого, ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу зберігання бойових припасів, стандартних бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв, в порушення вимог постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471-Х11 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» (затв. наказом МВС від 21.08.1998 № 622) зберігав предмет, схожий на корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 з маркування НОМЕР_1 , предмет схожого на корпус запалу УЗРГМ з маркуванням 22-70 УЗРГМ 349-2 та 386-21-71, за місцем фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

11.04.2020 року під час проведення обшуку, що проводився в період часу з 08 год. 51 хв. по 10 год. 51 хв., за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено предмет, схожий на корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 з маркування 386-25-71Т, предмет схожий на корпус запалу УЗРГМ з маркуванням 22-70 УЗРГМ 349-2 та 386-21-71.

Згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 11.04.2020, виданої начальником вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в Київській області, предмет ззовні схожий на корпус ручної оборонної гранати Ф-1 з маркуванням НОМЕР_1 відноситься до ІІІ вибухової категорії.

Згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 11.04.2020, виданої начальником вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в Київській області предмет, схожий на корпус запалу УЗРГМ з наявним маркуванням, важелі 22-70 УЗРГМ 849-2 та внутрішньої сторони 386-21-71, відноситься до ІІ вибухової категорії.

Згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 11.04.2020, виданої начальником вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в Київській області предмет, схожий на вибуховий пакет з маркуванням 5/99, відноситься до ІІІ вибухової категорії.

11 квітня 2020 року слідчим за погодженням з прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в незаконному зберіганні та придбанні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, українця, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколом обшуку, протоколом допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному

ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є злочином тяжким, та покарання за який становить до 7-ми років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявок до органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний є мешканцем іншої району, що дозволяє йому переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

Враховуючи цю обставину і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_4 необхідно обрати такий запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність вищевказаних ризиків свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Захисник ОСОБА_5 просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Вислухавши пояснення підозрюваного та його захисників, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку що в задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

Разом з тим, надавши оцінку поясненням учасників судового розгляду та матеріалам, що містяться разом з клопотанням, взявши до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме вагомість наявних доказів, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.

Таким чином, вважаю, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001990 від 11.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродження Київської області, м. Біла Церква, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби та визначити час перебування за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 діб, а саме до 09 червня 2020 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

-перебувати за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.00 по 06.00 ранку та не відлучатись у визначений час за межі місця реєстрації, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання.

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 України визначити строком до 09 червня 2020 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1