Ухвала
Іменем України
25 лютого 2020 року

м. Київ
справа № 752/2516/19

провадження № 51-959 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року,
встановив:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001942, за обвинуваченням ОСОБА_4 за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України (далі КК), ОСОБА_5 за частиною 1 статті 307, частиною 2 статті 309 КК, ОСОБА_6 за частиною 1 статті 307, частиною 2 статті 309 КК, повернуто прокурору.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку на оскарження вказаної ухвали суду першої інстанції та повернуто його апеляційну скаргу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з вказаною ухвалою апеляційного суду.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Також, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Зокрема, вимоги прокурора викладено не у відповідності до статті 436 КПК, оскільки суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
-залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
-скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
-скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
-змінити судове рішення.
Тобто, вимога прокурора про скасування ухвали апеляційного суду, без вказівки про призначення нового розгляду, викладено не конкретно, а вимога до касаційного суду про відкриття апеляційного провадження для розгляду його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали районного суду суперечить повноваженням суду касаційної інстанції та вимогам статті 436 КПК.

При цьому всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК прокурор не долучив до касаційної скарги копію оскаржуваного судового рішення.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3