ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/343/20 ЄУНСС: 695/3328/19 Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 4 ст. 191 КК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника представника потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000904 від 25.10.2017 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.02.2020 обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, повернуто прокурору, через його невідповідності вимогам КПК України.

Як на підстави для такого повернення в підготовчому судовому засіданні судом зазначено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює його призначення до судового розгляду по суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Зокрема, в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не наведено відомості кожного потерпілого в кримінальному провадженні, оскільки потерпілим в ньому вказано ОСОБА_9 , тоді як з матеріалів провадження слідує, що потерпілим є СТОВ «Надія», що знайшло підтвердження в підготовчому судовому засіданні.

Крім того, фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення пред`явленого ОСОБА_7 є не конкретним, а саме не містить обставину, що підлягає обов`язковому доказуванню місце вчинення злочину. В обвинувальному акті лише зазначено що ОСОБА_7 займаючи відповідну посаду у СТОВ «Надія», шляхом неодноразового продажу місцевим жителям розтратив дизельне пальне, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди, при цьому жодних даних про місце чи місця вчинення злочину обвинувальний акт не містить.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та просить обвинувальний акт повернути до суду першої інстанції на стадію підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України. У ньому міститься належним чином сформульоване обвинувачення виходячи зі змісту ч. 4 ст. 191 КК України та дотримано вимоги ст. 91 КПК України щодо обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Щодо посилань суду на не зазначення в обвинувальному акті відповідного потерпілого та часу вчинення діянь, які вмінені обвинуваченому в провину, то вони, на думку сторони обвинувачення, не перешкоджають призначенню судового розгляду даного провадження по суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки правової кваліфікації дій обвинуваченого, що є порушенням норм процесуального законодавства.

В спільній апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просять ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору скасувати і закрити провадження на підставі ст. 284 КПК України, тобто за збігом строку повідомлення особі про підозру у досудовому розслідуванні, з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, до дня повідомлення підозри у вісімнадцять місяців та збігу строку досудового розслідування у два місяці, передбаченого ст. 219 КПК України.

Зазначають, що на підготовчому судовому засіданні сторона захисту зверталась до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки строки досудового розслідування в даному кримінальному провадженні збігли і ці строки, відповідно до статтей 294-295-1 КПК України, стороною обвинувачення не поновлено. При цьому до закінчення відповідного строку, на виконання ст. 219 КПК України, жодній особі в провадженні не було повідомлено про підозру.

Також звертають увагу на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, а встановлених органом досудового розслідування обставин ст. 91 КПК України, так як ОСОБА_7 не скоював інкримінованого йому кримінального правопорушення та вимагав проведення експертизи давності трьох документів, чого зроблено не було.

З огляду на відхилення заявленого під час підготовчого судового засідання клопотання захисника від 12.02.2020, вважають, що судом допущена неповнота, яка вплинула на постановлення обґрунтованого і справедливого судового рішення.

На думку апелянтів, в будь-якому випадку, суд, при винесенні ухвали, яка є предметом даного апеляційного оскарження, мав висловити думку щодо заявленого клопотання про закриття кримінального провадження, навіть якщо воно заявлено передчасно.

На апеляційну скаргу сторони захисту прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_11 подані заперечення, які зводяться до безпідставності заявлених ними апеляційних вимог.

Крім того заперечення подані захисником ОСОБА_8 на апеляційну скаргу прокурора в яких він наполягає на скасуванні ухвали суду першої інстанції з подальшим закриттям провадження на підставі ст. 284 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні та просив їх задовольнити з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а апеляційні вимоги сторони захисту просив залишити без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримку внесеної ними апеляційної скарги та залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора, представника потерпілого ОСОБА_9 про законність ухвали суду першої інстанції та безпідставність апеляційних вимог прокурора та сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а спільна апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 до часткового задоволення.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, серед інших, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Частиною 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Як передбачає ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити наступні відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого та потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

З огляду на наведене, законодавцем передбачений визначений перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті та документів, що додаються до нього. Вказаний перелік відомостей розширеному тлумаченню не підлягає. Надання до суду інших відомостей або документів до початку судового розгляду забороняється.

Дослідивши зміст обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано повернув прокурору обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000904, оскільки його зміст відповідає положенням ст. 291 КПК України.

Зокрема, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, з огляду на зібрані в ході досудового розслідування докази, наведено його правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення відповідно до диспозицій ч. 4 ст. 191 КК України. Інші положення ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_7 також цілком дотримані.

Щодо посилань суду на порушення п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України при складанні органом досудового розслідування обвинувального акта, в частині не зазначення кожного потерпілого від кримінального провадження, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Дійсно, як вбачається з формулювання пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, наведеного в обвинувальному акті, він, займаючи посаду завідуючого будівельних матеріалів СТОВ «Надія» розтратив, шляхом продажу, дизельне пальне, яке перебувало у його відданні, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди.

З анкетних відомостей потерпілого, наведених в обвинувальному акті, слідує, що потерпілим є ОСОБА_9 , надалі наведено дату та місце його народження, місце проживання, громадянство.

Разом з цим, як підтверджено договором № 23/17 від 02.12.2019, адвокат ОСОБА_9 надає правову допомогу СТОВ «Надія», тобто є представником потерпілого.

На думку колегії суддів, наявні в обвинувальному акті та наведені в ухвалі суду протирічча в статусі учасника провадження, в даному випадку, не є такими, що унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду по суті пред`явленого обвинувачення. Відповідні протирічча можуть бути усунуті під час судового розгляду безпосередньо в ході допиту представника потерпілого та дослідження матеріалів кримінального провадження, адже фактично ОСОБА_9 є представником потерпілого СТОВ «Надія».

Будь-які інші питання, що виникають у суду щодо пред`явленого в обвинувальному акті обвинувачення і, які не охоплюються процесуально визначеними підставами для його повернення прокурору, не є предметом дослідження під час підготовчого судового провадження, а підлягають вирішенню під час судового розгляду шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, в тому числі доказів, якими обґрунтовується пред`явлене обвинувачення.

Не зважаючи на наведене, суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому повноважень та вдався до оцінки правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , тобто передчасно прийшов до висновку про неконкретність пред`явленого обвинувачення в частині місця вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину.

Оскільки висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам провадження, а при прийнятті рішення було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Щодо посилань сторони захисту в апеляційній скарзі на необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КПК України, то вони не можуть бути оцінені судом апеляційної інстанції у зв`язку із прийняттям рішення про скасування ухвали суду першої інстанції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Відповідні вимоги сторони захисту щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження мають бути оцінені під час підготовчого судового засідання в порядку ст. 314 КПК України.

Посилання сторони захисту щодо неправильного встановлення органом досудового розслідування фактичних обставин провадження через те, що інкримінований ОСОБА_7 злочин він не скоював, є предметом судового розгляду і на стадії підготовчого судового засідання оцінці не належать.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000904 від 25.10.2017 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді