Справа № 299/1045/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.06.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/240/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому 03.04.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000257 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 08.04.2020 до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у вказаному вище кримінальному провадженні. У клопотанні слідчий просить накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки "Mitsubishi", модель "Pajero", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, м. Виноградів, вул. Миру, 57, та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 . У клопотанні вказується на те, що, відповідно до матеріалів досудового розслідування, що 03.04.2020 працівниками Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області по вул. Копанській у м. Виноградів було зупинено автомобіль марки "Mitsubishi", модель "Pajero", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_7 , який пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містить ознаки підроблення. 03.04.2020 старшим слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 проведено огляд місця події, у ході якого вилучено транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого ТСЦ 0741, власником автомобіля є гр. ОСОБА_8 . Під час розслідування кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки "Mitsubishi" моделі "Pajero", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , які є речовими доказами та містять сліди кримінального правопорушення, для подальшого проведення судово-криміналістичної експертизи та судово-технічної експертизи документів.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що слідчий не довів існування обгрунтованої підозри щодо вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки надані ним докази не містять відомості про те, які ознаки підроблення має свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Відтак, відсутня підстава для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Тому в задоволенні клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що розгляд клопотання проведено без виклику та участі прокурора. Заначає, що автомобіль марки "Mitsubishi", модель "Pajero", реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 визнані речовими доказами в кримінальному провадженню № 0000257, а накладення арешту на них дасть змогу забезпечити збереження речових доказів та унеможливить приховування і втрату інформації про фактичні обставини вчинення злочину. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності власника майна гр. ОСОБА_8 , неявка якого, з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_8 , колегія суддів враховує те, що про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 повідомлений належним чином і будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин його неявки не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Як убачається із клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що 03.04.2020 працівниками Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області по вул. Копанській у м. Виноградів було зупинено автомобіль марки "Mitsubishi", модель "Pajero", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_7 , який пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містить ознаки підроблення, після чого, цього ж дня старшим слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 проведено огляд місця події, у ході якого вилучено транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , відповідно до якого власником автомобіля є гр. ОСОБА_8 .

Прийшовши до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в повному обсязі та відсутність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, слідчий суддя не врахував вищенаведені обставини та приєднані до клопотання докази, не дотримався наведених вище норм кримінального процесуального закону, з огляду на таке.

З матеріалів судового провадження, вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення 03.04.2020 внесені до ЄРДР й досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, у даному випадку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

З постанови ст. слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 04.04.2020 вбачається, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "Mitsubishi", модель "Pajero", реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_8 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000257.

Вищенаведене свідчить про те, що вищевказане свідоцтво відповідає визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, у зв`язку із чим, висновок слідчого судді про необґрунтованість доводів клопотання про достатність підстав вважати, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є речовим доказом у кримінальному провадженні визнається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується з вимогами закону.

Твердження слідчого судді про те, що слідчий не довів існування обгрунтованої підозри щодо вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки надані ним докази не містять відомості про те, які ознаки підроблення має свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з урахуванням вищенаведеного, у тому числі й положень ч. 3 ст. ст. 170 КПК України, не можуть бути визнані підставами для відмови в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

При оцінці висновків викладених в ухвалі слідчого судді про те, що слідчий не довів існування обґрунтованої підозри щодо вчинення даного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає зазначені висновки такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, не підтвердженими приєднаними до клопотання доказами. При цьому колегія суддів зазначає, що внесення відомостей про кримінальне правопорушення зобов`язує слідчого повно, всебічно та об`єктивно розслідувати обставини справи, з урахуванням завдань кримінального провадження та вжиттям всіх необхідних заходів забезпечення кримінального провадження для досягнення дієвості цього провадження.

Вищенаведене, на переконання колегії суддів, свідчить про те, що слідчим суддею постановлено судове рішення, яке не можна визнати належним чином умотивованим, таким, що ґрунтується на вимогах закону, і яке, з урахуванням наведеного вище, підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Дослідивши матеріали судового провадження та надані в ході розгляду апеляційної скарги докази, колегія суддів вважає, що вищевказані обставини викликають необхідність накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , оскільки існують достатні підстави ввжати, що таке є об`єктом кримінально-протиправних дій, а також з метою збереження речових доказів та запобіганню передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків. При цьому, враховується і те, що постановою слідчого від 06.04.2020 призначено судово-технічну експертизу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Разом із тим, при оцінці доводів клопотання та апеляційної скарги щодо накладення арешту на автомобіль марки "Mitsubishi", модель "Pajero", реєстраційний номер НОМЕР_1 , апеляційний суд вважає, що такі є необґрунтованими з огляду на таке.

Колегія суддів вважає, що, визнаючи вищевказаний автомобіль речовим доказом та звертаючись із клопотання про його арешт, слідчим та прокурором не враховано, що відомості про кримінальне правопорушення в кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України злочину, що за вчинення цього діяння не може бути призначено покарання у виді конфіскації майна чи спеціальної конфіскації.

Разом із тим, з наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження та доказів не вбачається, що кримінальним правопорушенням кому-небудь завдана матеріальна шкода. Крім того, з матеріалів судового провадження не вбачається, що в кримінальному провадженні заявлявся цивільний позов.

Учасниками судового розгляду апеляційному суду також не надані відомості про те, що будь-хто зі службових осіб юридичної особи чи фізичних осіб, подавав заяви про визнання його цивільним позивачем, а стороною обвинувачення - не надані відомості про те, що в справі будь-хто визнавався цивільним відповідачем.

Доводи клопотання та апеляційної скарги про необхідність накладення арешту на автомобіль із метою збереження речових доказів та унеможливлення приховування чи втрати інформації про фактичні обставини вчинення злочину, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підтвердженими відповідними процесуальними рішеннями, належним чином не вмотивованими.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні будь-хто із фізичних осіб, у тому числі ОСОБА_8 чи ОСОБА_7 , не визнавався підозрюваним, обвинуваченим чи засуджувався й щодо цих осіб може бути застосовано покарання у виді спеціальної конфіскації. Стороною обвинувачення також не надано будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні щодо третіх осіб чи юридичних осіб, у випадках передбачених Кримінальним кодексом України, може бути застосована спеціальна конфіскація.

Крім того, стороною обвинувачення не надані будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні з фізичних осіб ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 може бути стягнута неправомірна вигода. Відсутні у матеріалах судового провадження і дані про неосудних осіб, діями яких завдана матеріальна шкода, яку в подальшому необхідно буде відшкодовувати за рахунок арештованого майна.

Дослідивши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку про те, що у ньому не зазначена мета арешту майна - автомобіля, а подаючи клопотання, слідчий не врахував положення ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідно до якої фізична або юридична особа може бути позбавлена права на відчуження, розпорядження та / або користування майном.

При оцінці доводів клопотання та доводів апеляційної скарги, колегія суддів також вважає, що у клопотанні прокурора не вказується на наявність ризиків приховування, втрати, передачі чи відчуження автомобіля.

Під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на наявність даних про імовірні приховування, втрату, передачу чи відчуження гр. ОСОБА_8 чи ОСОБА_7 автомобіля іншим особам.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 4 ст. 358 КК України, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна як арешт транспортного засобу, і що слідчим та прокурором поза розумним сумнівом не доведено законності такого арешту.

Колегія суддів також вважає, що прокурором не доведено, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті і шляхом застосування менш обтяжливих заходів забезпечення цього провадження.

Відповідно до ст. ст. 409-410 КПК України неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тягнуть скасування судового рішення, а з урахуванням вимог ст. 407 цього Кодексу, зі скасуванням ухвали слідчого судді й постановленням нової ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, з накладенням арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , а в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб марки "Mitsubishi" моделі "Pajero", реєстраційний номер НОМЕР_1 , - необхідно відмовити.

При розгляді апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджав учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи і те, що прокурор ОСОБА_5 під час розгляду апеляційної скарги не заявляв будь-яких клопотань про дослідження доказів, які б спростовували чи впливали на вищенаведені висновки апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ..

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому 03.04.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

У задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки "Mitsubishi" моделі "Pajero", реєстраційний номер НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: