Справа № 367/3487/19
Провадження по справі № 1-кп/367/513/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000546 від 23.03.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 22.03.2019 року приблизно о 12 год. 00 хв., правомірно перебуваючи в приміщенні магазину чоловічого одягу, в ТЦ «Буча Пассаж», що розташований за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Жовтнева 66-А, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, взяв жіночу сумку, що знаходилась за прилавком на стільці, яка належить ОСОБА_6 , та матеріальної цінності для потерпілої не представляє та помістив під куртку в яку був одягнений. Після чого, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір до кінця, вийшов з приміщення ТЦ «Буча Пассаж» та направився в сторону будинку № 6 по вул. Героїв Майдану, що в м. Буча Київської області, де у під`їзді вийняв із викраденої раніше сумки мобільний телефон марки «Lenovo K910 макс 750», вартістю 1600 грн., та мобільний телефон марки «Meizu M3s», вартістю 1875 грн., які сховав в обидва кармани куртки, в яку був одягнутий, а сумку залишив у під`їзді. Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 3475 грн..

Вищевказаними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно він 22.03.2019 року приблизно о 12 год. 00 хв. знаходячись в ТЦ «Буча Пассаж» взяв жіночу сумку, що знаходилась за прилавком на стільці. Після чого вийшов з торгового центру та направився в найближчий житловий будинок, де дістав з викраденої сумки два мобільних телефони, які поклав до карману своєї куртки та потім пішов по своїх справах. В теперішній час щиро кається у вчиненому злочині, просив суд суворо не карати.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину викладеного у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), скоїв злочин передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.

Відповідно до обвинувального акту обтяжуючою вину обвинуваченого обставиною вказано рецедив злочину, однак ця обставина спростовуюється дослідженими судом доказами.

Відповідно до ст. 34 КК України рецедивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Судом встановлено, що на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, викладеного у даному вироку суду, він не мав судимості за умисний злочин

Отже, суд виключає з обвинувачення посилання на рецедив злочину, як на обтяжуючу обставину.
Таким чином, відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 10.12.2019 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до частини 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за вказаним вироком у відповідності зі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Ірпінського міського суду Київської області від 13.01.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Таким чином, суд приходить до висновку, вирок Ірпінського міського суду Київської області від 13.01.2020 року відносно ОСОБА_5 слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні суд не застосовує.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Також, суд вважає за необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню, а саме за проведення експертизи 190 грн..

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів покарання призначене вироком Ірпніського міського суду Київської області від 10.12.2019 року за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 1 року позбавлення волі частково приєднати до покарання призначеного даним вироком у виді 1 року позбавлення волі, і призначити остаточно до відбуття засудженому ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 13.01.2020 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян виконувати самостійно.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 суд не застосовує.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 24.02.2020 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів строк частково відбутого покарання за попереднім вироком за правилами, передбаченими в статті 72 КК України, а саме з 27.05.2019 року по 23.02.2020 року, включно.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення експертизи № 1177 від 10.04.2019 року в сумі 190 (сто дев`яносто)гривень 00 копійок.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку після його проголошення вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1