ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1300/20 Справа № 204/2269/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року про відмову у зарахуванні до покарання строку попереднього ув`язнення, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_7 про зарахування до покарання строку його попереднього ув`язнення відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2018 року, в повному обсязі вже вирішено питання щодо зарахування засудженому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 17.04.1995 року по 09.03.1999 року, а термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань не підлягає врахуванню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, засуджений посилається на невідповідність висновків суду рішенню Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, яким визначено, що положення ч. 5 ст. 72 КК України слід застосовувати до дати слідування засудженого до колонії. ОСОБА_9 вказує на те, що з часу набрання вироком законної сили до етапування до колонії він тримався під вартою 2 роки та умови тримання під вартою були протягом цього часу незмінними.
В доповненнях до апеляційної скарги засуджений звертає увагу суду на те, що розгляд кримінальної справи по перегляду вироку Дніпропетровського обласного суду від 12 лютого 1997 року продовжувався до 06 листопада 2000 року, що вказує на те, що до цього часу він тримався в слідчому ізоляторі. В подальшому він з 07 листопада 2000 року до 05 березня 2001 року продовжував перебувати у слідчому ізоляторі, хоча повинен був відбувати покарання за вироком суду.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Дніпропетровського обласного суду від 30 грудня 1998 року, за п. «з» ст. 93, ч. 2 ст. 17-140, ч. 2 ст. 140, 42, 43 КК України, до виключної міри покарання смертної кари - розстрілу, з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 09 березня 1999 року, вирок Дніпропетровського обласного суду від 30 грудня 1998 року, в частині призначеного покарання ОСОБА_7 залишено без змін.
Відповідно до ухвали Дніпропетровського обласного суду від 27 липня 2000 року, призначене ОСОБА_7 покарання у вигляді смертної кари - розстрілу, з конфіскацією всього особистого майна, замінено на довічне позбавлення волі. Строк відбуття покарання засудженому вирішено рахувати з 17 квітня 1995 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2018 року ОСОБА_7 зараховано до покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з моменту затримання 17 квітня 1995 року до набрання вироку законної сили відповідно до ухвали Верховного Суду України 09 березня 1999 року.
З огляду на викладені обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого. Щодо доводів ОСОБА_7 про необхідність зарахування до покарання строку попереднього ув`язнення за час, протягом якого він перебував у слідчому ізоляторі до його етапування до колонії, то вони не заслуговують на увагу, оскільки суперечать положеннямст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», якими визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, враховуючи положення зазначених норм закону, підстави для зарахування засудженому до покарання зазначеного ним строку відсутні.
Доводи засудженого, викладені ним в доповненні до апеляційної скарги про наявність судового рішення від 06 листопада 2000 року, яке засвідчує факт його перебування в слідчому ізоляторі та його участь в судовому розгляді, не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування рішення суду. Як вбачається зі змісту клопотання ОСОБА_9 та матеріалів судового провадження, зазначені обставини не були предметом розгляду у суді першої інстанції та відповідно ним не перевірялись.
Визнаючи необґрунтованими наведені доводи засудженого, викладені ним в доповненнях до апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці обставини не перешкоджають засудженому звернутись до суду повторно з клопотанням про зарахуванням строку попереднього ув`язнення з інших підстав та мотивів.
Отже,колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405,407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року про відмову у зарахуванні ОСОБА_10 до покарання строку попереднього ув`язнення залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4