Провадження № 1-кс/947/8492/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого Таїровського ВП СВ Київського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000336 від 27.02.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, у провадженні СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП України в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336 від 27.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

До чергової частини Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , про те, що у невстановлений час, громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий 27.09.2014 Шевченківським РВ ГУДМС України в місті Києві, РНОКПП НОМЕР_2 ), підробив договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 20.11.2002 р. Відповідно до вказаного договору 20.11.2002 р. ОСОБА_7 , іменований як продавець та власник квартири АДРЕСА_1 , продав вказану квартиру ОСОБА_6 , іменованому як покупець, за 66 250 гривень. Вказаний договір купівлі-продажу ніби-то посвідчив приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , яка насправді отримала свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №8325 23.09.2010 року, тобто через 8 років після ніби-то посвідченою нею угодою.

В ході досудового розслідування встановлено, що 31.01.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області ОСОБА_8 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 50952129 від 04.02.2020) та внесено запис (№ 35316241) про право власності громадянина ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 , до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Від імені ОСОБА_6 діяв його уповноважений ОСОБА_9 , на підставі довіреності серія та номер 1931 від 29.10.2019, справжність якої посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 6762), який здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час допиту ОСОБА_9 , останній пояснив, що особисто з ОСОБА_6 не знайомий та до м. Києва задля оформлення довіреності не їздив, а отримав її нарочно від невстановленої особи на ім`я ОСОБА_11 з вказівками подальших дій щодо реєстрації права ОСОБА_6 на нерухоме майно.

Таким чином, існує достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 підробив договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений ніби-то 20.11.2002 між ним та власником квартири ОСОБА_7 , та за допомогою ОСОБА_9 надав його для реєстрації права власності державному реєстратору Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області ОСОБА_8 , маючи на меті злочинний умисел направлений на заволодіння вищевказаною квартирою шляхом шахрайства.

Крім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07.05.2003 року за реєстровим номером №1415/2003 зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_3 (11.12.2008 за №8283554 реєстратором: Перша Одеська державна нотаріальна контора, підстава: ухвала б.н. від 06.05.2003 року Київського районного суду м. Одеси).

20.09.2019 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_12 про скасування заходів забезпечення позову, в якій останній просив скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 та виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 07.05.2003 №1415/2003 про арешт вказаної квартири.

Відповідно до ухвали судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 від 26.09.2019 (справа №947/22824/19 провадження №2-зз/947/156/19), яка розглядала вищевказану заяву, адвокат ОСОБА_12 свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_6 купив квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 . Адвокат ОСОБА_12 посилається на той самий договір купівлі-продажу від 20.11.2002, посвідчений ніби-то приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та просить суд скасувати ухвалу про арешт вищевказаної квартири, аби ОСОБА_6 мав можливість зареєструвати своє право власності,у встановленому законом порядку, та реалізувати свій намір продати вказану квартиру.

Таким чином, ОСОБА_6 став власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідно вказана квартира є об`єктом кримінально-протиправних дій, що відповідає критеріям наявності ознак речових доказів.

Постановою слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 12.06.2020 квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. На даний час є достатньо підстав вважати, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом кримінально-протиправних дій, право власності на яку шахрайським шляхом здобув ОСОБА_6 та продовжуючи реалізацію злочинного наміру, має реальну змогу відчужити вказану квартиру шляхом укладення незаконних цивільно-правових договорів.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, надавши суду заяву про розгляд клопотання в їх відсутність.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів наданих з клопотанням, 12.06.2020 об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000336 від 27.02.2020 року.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що є наявні підстави вважати, що кв. АДРЕСА_4 , у даному випадку здобута в порушення встановленого порядку державної реєстрації об`єктів нерухомого майна та є предметом злочину та з метою забезпечення її збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на зазначений об`єкт до законного власника, та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, беручи до уваги правове обґрунтування клопотання слідчого, клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню.

Таким чином, повністю доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Вказане клопотання, в цілях забезпечення арешту майна, слід розглянути без виклику власника такого об`єкта нерухомості.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369 372, 392 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Таїровського ВП СВ Київського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000336 від 27.02.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та вчинення будь яких реєстраційних дій із зазначеним майном.

Виконання ухвали покласти на слідчого Таїровського ВП СВ Київського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1