Справа № 185/4292/17
Провадження № 1-в/185/101/20
У Х В А Л А

23 квітня 2020 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника

Павлоградського МРВ

ФДУ «Центр пробації» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за поданням Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про відстрочку виконання вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Начальник Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з поданням про відстрочку виконання вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року відносно засудженого ОСОБА_5 .

Подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено узгоджено сторонами покарання за ч. 2 ст. 389, ст. 69, 71, ч. 3 ст. 72 КК України у виді штрафу в розмірі 70 (семидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень, та у виді 30 годин громадських робіт, що виконується самостійно. Вказаний вирок суду набрав законної сили. Вирок направлений на виконання до Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. Станом на 27 березня 2020 року ОСОБА_5 призначений вироком суду штраф не сплатив, документа про сплату штрафу не надав. Крім того, ОСОБА_5 було засуджено Київським районним судом м. Харкова від 10 червня 2019 року за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, п.п. 6, 12 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у виді 14 років 9 місяців 3 діб позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна та штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень, покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно та останній відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.. З урахуванням викладеного, просить вирішити питання про відстрочку виконання вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року до повного відбуття засудженим покарання у виді позбавлення волі..

Представник Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області у судовому засіданні підтримав заявлене подання та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Вислухавши думки учасників судового розгляду з приводу подання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок виконання покарання у виді штрафу встановлено главою 5 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року ОСОБА_5 призначено узгоджене між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості покарання за ч. 2 ст. 389, ст. 69, ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, у виді штрафу в розмірі 70 (семидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень, та у виді 30 годин громадських робіт, покарання у виді штрафу та громадських робіт слід виконувати самостійно.

Оскільки ОСОБА_5 засуджено на підставі укладеної угоди про визнання винуватості, до застосування підлягають спеціальні правові норми визначені ст.476 КПК України, а не загальні, що визначені ст..26 КВК України, якими керується інспектор органу з питань пробації.

Так, відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду.

Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.

Ухвала про скасування вироку, яким була затверджена угода, або про відмову у скасуванні вироку може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Отже, засуджений ОСОБА_5 , не сплативши штраф, не виконує умови угоди про визнання винуватості, через що застосуванню підлягають спеціальні правові норми визначені ст. 476 КПК України, які регулюють питання невиконання угоди, а не загальні, що визначені ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст. 53 Кримінального кодексу України та ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України.

Разом з тим, ОСОБА_5 було засуджено Київським районним судом м. Харкова від 10 червня 2019 року за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, п.п. 6, 12 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у виді 14 років 9 місяців 3 діб позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна та штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень, покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року було змінено ОСОБА_5 було засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, п.п. 6, 12 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у виді 14 років 9 місяців 3 діб позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна та штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень, причому покарання у виді штрафу підлягає самостійному виконанню.

Тобто ОСОБА_5 Київським районним судом м. Харкова від 10 червня 2019 року було призначено покарання за сукупністю вироків в порядку ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком від 30.11.2017 року Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, тобто самостійне виконання вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року в даному випадку не допускається.

Тому, суд звертає увагу, що працівники органу пробації відповідно до ст.19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Керуючись ч. 1 ст. 372, ст. 476, п. 10 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні подання Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про відстрочку виконання вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року відносно ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_7