Справа №592/4653/20
Провадження №1-кс/592/2300/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянувши клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001162 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 07.04.2020 р. о 09 год. 40 хв. за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, в транспортному засобі Субару Форестер, яким керувала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на водійському сидінні виявлено предмет за зовнішніми ознаками схожий на ніж з ознаками холодної зброї.

07.04.2020 р. близько 09 год. 40 хв. на санатирно-контрольному посту № 7 було зупинено транспортний засіб «Субару Форестер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час зовнішнього огляду автомобіля на важелі ліфту водійського сидіння було виявлено предмет зовні схожий на ніж з ознаками холодної зброї.

07.04.2020 р. під час огляду місця події у ОСОБА_4 було вилучено виявлений ніж з ознаками холодної зброї, що було поміщено до пакету № 1.

08.04.2020 р. слідчим винесено постанову про визнання виявленого ножу з ознаками холодної зброї речовим доказом.

У судове засідання слідчий не з`явився.

Перевіривши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 07.04.2020 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001162 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, досудове розслідування у якому здійснює Сумський ВП ГУНП в Сумській області.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів;

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3 і 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, метою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження його, як речового доказу, які на думку слідчого відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Слідчим та доданими до матеріалів клопотання документами не доведена відповідність майна, на який просить накласти арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання слідчого задоволенню не підлягає з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001162 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1