Провадження № 1-кс/331/1198/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0001963 від 20.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001963, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2019 року у справі № 1-кс/331/512/2020 накладено арешт із забороною розпорядження (відчуження) у будь-який спосіб на нерухоме майно, що розташоване за адресами АДРЕСА_1 .

Доказів того, що зазначені нежитлові приміщення є об`єктом кримінально-правових дій, немає. По справі ОСОБА_5 не має статусу свідка чи підозрюваного. Будь-які матеріальні збитки спричинені діями власника майна на цей час не встановлені. Заявник вважає, що арешт майна у даному випадку є необґрунтованим, таким що обмежує право власності законного, добросовісного володільця майна. При цьому, розумність та співмірність такого обмеження не відповідає завданням кримінального провадження.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив врахувати, що строки арешту майна виходять за межі розумних, результату по справі немає, тому підстав вважати доцільним продовження обмеження прав законного власника немає.

Прокурор ОСОБА_3 пояснив, що на сьогодні він не є старшим групи прокурорів по даному провадженню, вважає, що арешт було накладено обґрунтовано, тому підстав для його скасування немає.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, взявши до уваги думку представника заявника та прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.

Арешт майна застосовується за клопотанням слідчого, прокурора або цивільного позивача у кримінальному провадженні шляхом винесенням ухвали слідчим суддею.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0001963 від 20.11.2019 за ч. 1 ст. 358 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження для виключення ризиків спроби незаконного будівництва та з метою забезпечення доступу для проведення відповідними органами державно-будівельного контролю перевірки нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: вул. Шкільна, б.8А та б.22А у м. Запоріжжя, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2020 року накладено арешт на вищевказане майно.

Так, між Запорізькою міською радою та ТОВ «ІНТЕР-СТРОЙ ПЛЮС» 19.11.2007 укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування торгівельних павільйонів, яка знаходиться: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 8-24 (парна сторона). Підстава рішення чотирнадцятої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради № 77/111 від 29.08.2007. Виконано встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - акт визначення меж земельної ділянки від 12.10.2007.

Таким чином, земельні ділянки під об`єкти нерухомості за адресою вул. Шкільна, б.8А та б.22А у м. Запоріжжя були офіційно виділені у 2007 році на підставі договору оренди із Запорізькою міською радою.

У подальшому, 10.04.2008 за № 246 Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області надала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Тобто будівництво торговельних павільйонів по АДРЕСА_2 та 22А розпочато з дозволу ІДАБК у Запорізькій області.

При цьому, у 2010 році на вказані торгівельні павільйони у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації були оформлені технічні паспорти на ТОВ «ІНТЕР-СТРОЙ ПЛЮС», а в подальшому переоформлені на ОСОБА_5 , де межі об`єктів незавершеного будівництва повністю співпадають.

Таким чином, недобудовані торговельні павільйони відповідно до технічних паспортів знаходяться у одних і тих же межах починаючи з 2010 року.

У подальшому, з метою добудови торговельних павільйонів ОСОБА_5 укладено договори №42ПТ-2016 та №43ПТ-2016 від 09.09.2016 на виконання проектних робіт (проектувальник та особа, відповідальна за авторський нагляд - ОСОБА_6 ) та розроблено відповідні проекти, також згідно з договорами №06-10 та №06-10-16 від 06.10.2016 (особа відповідальна за технічний нагляд ОСОБА_7 ) виконано роботи по технічному нагляду на об`єктах будівництва.

13.10.2016 ОСОБА_5 в Департамент ДАБІ у Запорізькій області подано декларації про початок виконання будівельних робіт щодо реконструкції торговельних павільйонів по АДРЕСА_2 та б. АДРЕСА_3 .

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №210096257 та №210095956 від 25.05.2020 об`єкти нерухомого майна недобудовані торговельні павільйони по АДРЕСА_2 та б. АДРЕСА_3 , знаходяться у приватній власності ОСОБА_5 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2015 по справі №331/2344/14-ц.

Таким чином, ОСОБА_5 є законним власником недобудованих торговельних павільйонів за адресою: АДРЕСА_4 та б. АДРЕСА_3 . При цьому, набув право власності на вказане майно до початку розслідування кримінального провадження, предметом якого є внесення завідомо недостовірних відомостей до документів, які складались у 2016 році та не пов`язані із законністю набуття права власності ОСОБА_5 .

Як зазначено в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі №331/712/20 від 25.02.2020, слідчий вказував на необхідність арешту майна з метою забезпечення доступу для проведення відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю перевірки.

Так, Департаментом ДАБІ у Запорізькій області 13.02.2020 було винесено приписи №12 та №13 про зупинення підготовчих та будівельних робіт за адресами вул. Шкільна, б.8А та б.22А в м. Запоріжжя.

На цей час, ОСОБА_5 до Запорізького окружного адміністративного суду подано позови про визнання протиправними і скасування приписів від 13.02.2020 №12 та №13 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, виданий Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (справи №280/2127/20 та №280/2128/20).

Таким чином, враховуючи, що земельні ділянки під торговельними павільйонами по вул. Шкільна, б.8А та б.22А в м. Запоріжжя виділені Запорізькою міською радою, ОСОБА_5 розроблено проектну документацію, виконано технічний нагляд та інше, а питання достовірності заповнення декларацій на виконання будівельних робіт є предметом розгляду адміністративних справ у Запорізькому окружному адміністративному суді, зазначені підстави для арешту нерухомого майна відпали.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що за період розслідування кримінального провадження № 0001963 від 20.11.2019 жодній особі не повідомлено про підозру.

Власник майна - ОСОБА_5 по кримінальному провадженні не допитаний у якості свідка та йому не надано будь-якого статусу. Потерпілого у справі немає.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Разом з цим, збитків від кримінального правопорушення не встановлено.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Згідно ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п.58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N98).

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що продовження існування обтяження на нерухоме майно заявника, який є законним власником та вільно користується своєю власністю протягом тривалого часу, при цьому не є особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, який розслідується, є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не відповідає цілям кримінального провадження, у зв`язку із чим арешт майна належить скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0001963 від 20.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, задовольнити.

Скасувати у кримінальному провадженні № 0001963 від 20.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України арешт із забороною розпорядження (відчуження) у будь-який спосіб на нерухоме майно, що розташоване за адресами АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1