Справа №370/2520/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/263/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
при секретарі: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , на вирок Макарівського районного суду Київської області від 03 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-01.10.2001 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 28.08.2004 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
-02.02.2005 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185,ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 298, 70 КК України на 7 років позбавлення волі, звільненого 19.02.2010 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
-30.12.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, звільненого04.07.2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
-30.10.2018 року Макарівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
утримується у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Макарівського районного суду Київської області від 30.10.2018 року, ОСОБА_7 остаточно визначено для відбуття покарання 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, останній раз 30.10.2018 року Макарівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням йому двох років іспитового строку, на шлях виправлення не став та під час іспитового строку вчинив новий умисний злочин, пов`язаний із незаконним заволодінням транспортним засобом, за наступних обставин.
Так, 30.06.2019 року, приблизно о 14 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прямував вулицею Ватутіна в смт. Макарів Київської області в гості до наглядно знайомого чоловіка ОСОБА_9 з метою, щоб останній пригостив його алкогольними напоями, так як власних грошових коштів для їх придбання він не мав. Підійшовши до подвір`я домоволодіння ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_2 , та яке на той момент було огороджене дерев`яним парканом і дерев`яними воротами з металевою хвірткою, що були закриті на защібки, ОСОБА_7 , зрозумів, що господаря немає вдома, і в цей момент у нього виник умисел на заволодіння автомобілем ОСОБА_9 , марки «ВАЗ-21011», 1981 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на вищевказаному подвір`ї, з метою покататися. Діючи з цією метою ОСОБА_7 , підняв защібку металевої хвіртки, яка вела на територію домоволодіння, відчинив дану хвіртку та через неї проник на подвір`я домоволодіння, де зберігався зазначений легковий автомобіль марки «ВАЗ-21011» зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 1981 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою покататися, скориставшись відсутністю будь-яких сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , 30.06.2019 року, приблизно о 14 год. 00 хв., без дозволу власника автомобіля, діючи з прямим умислом, руками примусово опустив бокове скло автомобіля збоку водія, відчинив передні ліві дверцята автомобіля та сів до салону вказаного автомобіля на водійське крісло, після чого з`єднав між собою дроти запалювання двигуна внутрішнього згорання, чим запустив двигун автомобіля. Одразу після цього ОСОБА_7 , відчинив в`їзні дерев`яні ворота, які огороджували подвір`я по АДРЕСА_2 , та через них виїхав на автомобілі заднім ходом із вказаного домоволодіння, тим самим незаконно заволодівши вказаним автомобілем, повторно, з проникненням в інше сховище. В подальшому ОСОБА_7 , до 17 години 20 хвилин 30.06.2019 року незаконно використовував вищевказаний автомобіль марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в особистих цілях, доки не був зупинений працівниками поліції по вул. Шляхетська у смт. Макарів Київської області.
При цьому, під час незаконного заволодіння та користування автомобілем марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_7 , пошкодив вказаний транспортний засіб на загальну вартість 9799,63 грн., тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 , матеріальних збитків на зазначену суму.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок змінити в частині призначеного покарання та винести ухвалу, якою пом`якшити ОСОБА_7 покарання, призначивши йому мінімальне покарання за ч.2 ст.289 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.
В обґрунтуванні вказує, що при призначенні покарання судом не було враховано тяжкість вчиненого злочину та ті обставини, що ОСОБА_7 усвідомивши вчинений ним злочин та розуміючи невідворотність покарання, намагався повернути автомобіль потерпілому, особу обвинуваченого, який характеризується в основному позитивно, скарг на нього за місцем проживання не надходило, наявність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ч.1 ст.66 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та справу направити на новий судовий розгляд, в обґрунтуванні вказує, що судове засідання в суді першої інстанції тривало не більше години, при цьому, до суду не з`явився потерпілий, також обвинуваченому не надали останнє слово та вручили нечитабельний вирок, що є порушенням вимог закону та підставою для скасування судового рішення.
Обвинувачений та його захисник про слухання справи повідомлені належним чином, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від них не поступало, тому колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги провести у їх відсутність.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав судове рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 учасникамисудового розгляду у апеляційному порядку не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.
Щодо доводів захисника ОСОБА_8 про призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає їх необгрутованими, оскільки відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та конкретні обставини справи, зокрема, те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння щодо особи похилого віку, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у вчиненому розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.
Доводи захисника обвинуваченого про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано особу обвинуваченого, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Щодо посилань обвинуваченого ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі на скасування вироку суду, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, розгляд справи було проведено на підставі ч.3 ст.349 КПК України, тобто суд обмежився допитом обвинуваченого, тому участь потерпілого в даному кримінальному провадженні була необов`язкова, крім того, з аудіозапису судового засідання встановлено, що обвинуваченому головуючий суддя надавав останнє слово, що спростовує його доводи в частині ненадання останнього слова.
Посилання на нечитабельність вироку суду, що був вручений обвинуваченому колегія суддів вважає надуманим, оскільки як вбачається з наданої копії вироку, він є читабельним та розбірливим.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Макарівського районного суду Київської області від 03 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: