Ухвала
21 січня 2020 року

м. Київ
справа № 223/1012/18
провадження № 51-293ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вугледарського міського суду Донецької області від 16 серпня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Так, за змістом вказаної статті в касаційній скарзі, крім іншого, має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК,

що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. В частині 2 зазначеної статті визначено перелік підстав за наявності яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України

про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Однак, у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, належного обґрунтування зазначеним доводам не наводить, а також не конкретизує яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень і були б безумовною підставою для скасування вироку та ухвали касаційним судом. Крім того, засуджений ОСОБА_4 не наводить належного обґрунтування доводам щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій, що, відповідно до ст. 413 КПК, тягнуло б за собою зміну або скасування оскаржених ним судових рішень.

Разом з тим, зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, що відповідно до вимог ст. 438 КПК, не є підставою для скасування судових рішень судом касаційної інстанції.

Крім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги не додано належним чином завірених копій оскаржених судових рішень.

Також, у ст. 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, резолютивна частина касаційної скарги ОСОБА_4 містить альтернативні вимоги, тобто складена без урахування положень ст. 436 КПК,

що регулює повноваження суду касаційної інстанції. Так, засуджений просить скасувати вирок Вугледарського міського суду Донецької області від 16 серпня 2019 року та закрити кримінальне провадження, але не зазначає підстави для закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК, а також не вказує, що потрібно зробити з ухвалою суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Наявність вказаних недоліків та відсутність у касаційній скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу

про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду

на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк

для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів

із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3
Судді: