Дата документу 28.01.2020 Справа № 320/6855/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/6855/16-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/26/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
27 червня 2008 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

29 жовтня 2009 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 27 червня 2008 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.189 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 в режимі відео конференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 .

Прокурор Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002232 від 04 травня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів відносно ОСОБА_6 .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування здійснюється з обов`язковою участю підозрюваного. документів, що підтверджують звернення слідчого або прокурора до НЦБ Інтерполу в Україні та щодо оголошення в міжнародний розшук ОСОБА_6 каналами цієї організації слідчому судді не надано. Сама по собі постанова слідчого про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук не підтверджує перебування підозрюваного в такому розшуку.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме: суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

21 квітня 2016 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування.

За місцем проживання ОСОБА_6 не проживає, в м.Мелітополь та Мелітопольському районі не зареєстрований, на даний момент встановлено, що 04 листопада 2016 року ОСОБА_6 перетнув державний кордон України на пункті пропуску «Гоптівка» та виїхав на територію Російської Федерації, у зв`язку з чим потребує оголошенню у міжнародний розшук.

Крім того, до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 долучено повідомлення начальника СМПС ГУНП в Запорізькій області №457/17/01-2019, згідно з якою, за інформацією правоохоронних органів РФ органами внутрішніх справ Московської області розслідується кримінальна справа, порушена 24 червня 2019 року за скоєння злочину, передбаченого ст.161 КК РФ (грабіж). За вчинення вказаного злочину затримано громадянина України ОСОБА_6 . На даний час ОСОБА_6 перебуває у ІВС УМВС Росії по м.Корольов.

02 грудня 2019 року слідчим Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 винесено постанову про оголошення у міжнародний розшук ОСОБА_6 .

Слідчим суддею, не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме наявність у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук та факт перебування підозрюваного на території Російської Федерації.

Згідно з ухвалою слідчого судді, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0002232 від 04 травня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
Клопотання обґрунтовано тим, що 26 січня 2016 року, приблизно о 20-00 годині, знаходячись поблизу кафе-бару «Джокер», що розташований за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Г. Сталінграду, буд.№1/1, ОСОБА_6 , маючи умисел на вимагання передачі грошових коштів з погрозою застосування насильства над потерпілим, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підійшов до автомобіля марки «ВАЗ», модель «21-115», в кузові чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , який знаходився поблизу вищевказаного кафе-бару, в салоні якого на водійському сидінні перебував ОСОБА_12 , та відчинивши дверцята вищевказаного автомобіля, спільно з ОСОБА_10 наніс потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження, а саме удари в область тулуба та голови, в той час, як ОСОБА_11 знаходився в безпосередній близькості від автомобіля марки «ВАЗ», модель «21-115», державний номер НОМЕР_1 , з метою попередження ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у випадку наближення сторонніх осіб, а також, у разі необхідності надання іншої допомоги.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вимагання передачі грошових коштів з погрозою застосування насильства над потерпілим, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 , з застосуванням фізичної сили пересадили потерпілого ОСОБА_12 на заднє пасажирське сидіння вищевказаного автомобіля. Після чого до вказаного автомобілю на заднє сидіння сів ОСОБА_11 та під керуванням ОСОБА_10 на вищевказаному автомобілі направились до безлюдної ділянки місцевості, що знаходиться поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де з застосуванням фізичної сили висадили потерпілого з салону автомобіля.
Після чого, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , використовуючи свою фізичну перевагу та заляканий стан потерпілого, усно погрожуючи вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень, під вигаданим приводом виплати грошових коштів за нерозголошення відомостей про вчинення потерпілим злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, висловили вимогу передачі на їх користь у дводенний строк грошових коштів у розмірі 20 000 гривень.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив вимогу передачі чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 189 КК України.
Крім того, установлено, що 26 січня 2016 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, знаходячись на земельній ділянці, що розташована поблизу будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомили ОСОБА_12 про те, що транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ВАЗ», модель «21-115», в кузові чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 80 000 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_13 та перебуває у законному користуванні ОСОБА_12 , вони вилучають у нього у якості застави, як гарантію отримання від ОСОБА_12 грошових коштів у розмірі 20 000 гривень.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , всупереч волі потерпілого ОСОБА_12 , примусово відсторонивши його від керування транспортним засобом, сіли в салон вищевказаного автомобіля разом з ОСОБА_12 , де ОСОБА_10 завів двигун вищевказаного автомобіля за допомогою ключа, що знаходився в замку запалювання транспортного засобу, та керуючи ним, разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_12 направились в район міста «Новий Мелітополь», де залишили потерпілого ОСОБА_12 поблизу зупинки громадського транспорту «вул. Молодіжна».
Після чого ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 рушили на вищевказаному автомобілі у невстановлений слідством напрямок, тим самим ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ», модель «21-115», в кузові чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 .
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 289 КК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; захисника підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Як убачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України.
Обґрунтованість підозри ніким не оспорюється.
Згідно з ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 КПК України, відповідно до норм якої письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Отже, згідно ч.2 ст.135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З матеріалів провадження убачається, що у зв`язку із невстановленням місцезнаходження ОСОБА_6 , 02 квітня 2016 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, вручено сестрі ОСОБА_6 ОСОБА_14 (а.с.23-24).
26 квітня 2016 року ВКП Мелітопольського ВП заведено ОРС категорії «Розшук» №51561611 з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 (а.с.37).
Згідно з відповіддю начальника СМПС ГУНП в Запорізькій області №457/17/01-2019, за інформацією правоохоронних органів РФ органами внутрішніх справ Московської області розслідується кримінальна справа, порушена 24 червня 2019 року за ст.161 КК РФ (грабіж). За вчинення вказаного злочину було затримано громадянина України ОСОБА_6 , який на даний час перебуває в ІВС УМВС Росії по м.Корольов.
У зв`язку з викладеним, 02 грудня 2019 року слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у міжнародний розшук та того ж дня прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В клопотанні, окрім іншого, зазначено про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідне для екстрадиції останнього.
Відповідно до положень ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Отже, обов`язок доведення факту оголошення підозрюваного, обвинуваченого у міжнародний розшук покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).

До клопотання не додано жодних документів на підтвердження того, що підозрюваного ОСОБА_6 дійсно оголошено у міжнародний розшук.

Формальне винесення слідчим постанови про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук (з огляду і на те, що вказана постанова винесена у день звернення прокурора з клопотанням про взяття ОСОБА_6 під варту) не може бути належним підтвердженням вищевказаного факту.

Окрім того, відповідно до п.4.3 Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої спільним наказом МВС, ГПУ, СБУ, ДМСУ, ДПАУ, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, за №3/1/2/5/2/2 від 09 січня 1997 року, міжнародному розшукові з ініціативи правоохоронних органів України підлягають особи, які виїхали за межі України і ухиляються від кримінальної відповідальності та відбуття покарання.

Пункт 4.4 Інструкції встановлює, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ.

Згідно з п.4.6 цієї Інструкції, НЦБ Інтерполу вивчає одержані від правоохоронного органу матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни.

Пунктом 1.13 Інструкції передбачено, що НЦБ може відмовити у виконанні запиту, зокрема через оформлення запиту з порушенням вимог даної Інструкції.

Отже, міжнародний розшук каналами Інтерполу відбувається лише після опрацювання НЦБ матеріалів, направлення їх до Генсекретаріату Інтерполу .

Матеріали судового провадження не містять відповідних даних про те, що постанова слідчого про оголошення у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 взагалі скеровувалась до компетентних органів.

Не надано таких матеріалів прокурором і під час апеляційного розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002232 від 04 травня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4