Справа № 569/1590/20
У Х В А Л А

10 лютого 2020 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Рівненського міського суду надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 яке погоджено прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , на початку 2019 року, вступивши у злочинну змову із гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на постійній основі займаються придбанням у невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб отруйної речовини ртуті металічної, після чого зберігають її з метою збуту, а також збувають ртуть металічну на території м. Рівне, в особливо великих розмірах.
В ході проведення досудового розслідування, отримано ухвалу суду на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, які містять важливу для органів досудового розслідування інформацію, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України.

28 січня 2020 року, у відповідності до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду, за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , проведено обшук за результатами якого вилучено предмети та документи, які містять у собі інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідають вимогам статей 98, 99 КПК України, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia 1280» із абонентським номером НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 та зарядним пристроєм.
Так, у ході проведення досудового розслідування є необхідність у проведенні судових експертиз, предметом дослідження яких можуть бути вилучені документи, речі та предмети.
З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до знищення, відчуження відповідного майна, уникнення конфіскації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій клопотання підтримав та просив суд провести розгляд без його участі.

Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши надані матеріали клопотання в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що у проваджені СУ ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 25.05.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

28 січня 2020 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , проведено обшук за результатами якого вилучено предмети та документи, які містять у собі інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідають вимогам статей 98, 99 КПК України, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia 1280» із абонентським номером НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 та зарядним пристроєм.
Накладення арешту на вищевказане майно, яке є речовими доказами, дасть можливість проведенню ряду експертиз та забезпечення збереження речових доказів. Крім того містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що метою забезпечення арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з забороною розпоряджатися ним може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 4 ст. 321 КК України, а тому з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку 28.01.2020 за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia 1280» із абонентським номером НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 та зарядним пристроєм до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1