Ухвала
Іменем України

13 лютого 2020 року

м. Київ
справа № 369/2904/17
провадження № 51- 4706 ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2018 року,

встановив:

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03 грудня 2019 року, касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на зазначені судові рішення повернуто, оскільки вона не усунула недоліки касаційної скарги, яку було залишено без руху, в установлений строк.

11 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 , в якій вона порушує питання про перегляд в касаційному порядку вищезазначених судових рішень.
Водночас засуджена у своїй касаційній скарзі просить поновити строк на подання касаційної скарги. Своє прохання обгрунтовує відсутністю у неї юридичної освіти, перебуванням у місцях позбавлення волі та затримкою листування, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості отримати кваліфіковану правову допомогу, внаслідок чого не змогла подати касаційну скаргу у визначений законом строк.

Суд, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК України визначено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Положеннями ч.3 ст. 429 КПК України передбачено право на подання разом з касаційною скаргою заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення.
Як вбачається з наявних у Верховному Суді матеріалів, засуджена ОСОБА_4 вперше подала касаційну скаргу 13 вересня 2019 року разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження. Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року їй було поновлено цей строк, а касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою від 03 грудня 2019 року касаційна скарга повернута у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не усунула недоліки касаційної скарги у визначений строк.
Повторну касаційну скаргу на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2018 року з проханням про поновлення строку на касаційне оскарження засуджена ОСОБА_4 подала до Верховного Суду 05 лютого 2020 року (згідно відбитку штампу на конверті), тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження.
На думку Суду, наведені засудженою доводи для поновлення строку на касаційне оскарження не свідчать про наявність обґрунтованих підстав для поновлення їй строку касаційного оскарження судових рішень, оскільки нею не зазначено про поважні причини пропущення цього строку.
Засудженою ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження того, що через наявність істотних обставин чи перешкод вона була позбавлена реальної можливості повторно подати скаргу до суду касаційної інстанції в межах строку на касаційне оскарження. Крім того, у попередній касаційній скарзі засуджена наводила аналогічні причини пропущення нею строку на касаційне оскарження.
Інших причин пропуску строку, які б Суд міг визнати поважними, у поданій касаційній скарзі засудженою не наведено.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:

У поновленні строку касаційного оскарження засудженій ОСОБА_4 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2018 року - відмовити.
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на зазначені судові рішення - повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3