ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3163/19 Справа № 209/2334/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою останньої на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, ч. 1 за ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні та питання про стягнення процесуальних витрат.
ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, за таких обставин.
20 травня 2019 року приблизно о 09.30 год. ОСОБА_7 , вийшла з місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та направилася прогулятися лівобережною частиною м. Кам`янське. В цей час коли ОСОБА_7 , проходила по скверу КТ «Мир» по пр. Перемоги у м. Кам`янське, вона звернула увагу та те, що на узбіччі тротуарної доріжки біля лавки в кущах, знаходиться пачка з цигарок в якій знаходився медичний шприц ємністю 5 мл. куб. заповненний на 2,5 мл. куб. Речовиною світло-коричневого кольору, після чого впевневшись, що в ньому знаходиться наркотичний засіб остання вирішила забрати вищевказаний шприць, поклавши його до правого карману штанів, тим самим незаконно придбала для власного вживання не переслідуючи мети збуту наркотичний засіб «опій». В подальшому направилась в бік Лівобережного дренажного каналу розташованого по вул. 40 років Перемоги у м. Кам`янське, з метою вжити даний наркотичний засіб. 20 травня 2019 року приблизно о 10.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік буд. №20 по пр. Перемоги у м. Кам`янське, та тримаючи при собі шприц з наркотичним засобом біля арки вищевказаного будинку, тобто перебуваючи у громадському місці, вирішила справити свою природну потребу, чим порушила адміністративне законодавство, під час чого була помічена співробітниками Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, якими у відношенні ОСОБА_7 було складено адміністративний протокол за ст.173 КУпАП. Після чоґо, працівниками Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області на підставі ст.264 КУпАП у присутності 2 понятих було здійснено огляд речей ОСОБА_7 , у ході якого у правій кишені її штанів було виявлено і вилучено медичний шприц ємністю 5 мл. куб. заповнений на 2,5 мл. куб. речовиною світло-коричневого, кольору. В подальшому, виявлений у ході проведення огляду медичний шприц ємністю 5 мл. куб. Заповнений на 2,5 мл. куб. речовиною, світло- коричневого кольору, у присутності понятих вилучено і опечатано та в подальшому направлено, для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, або їх аналогів та прекурсорів до Дніпропетровського НДКЦ. Рідина, масою 2,3878 г., вилучена у ОСОБА_7 - містить у собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований. Масса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину складає 0,1187 г., яку вона незаконно придбала, та зберігала для особистого вживання, без мети збуту.
Крім того, 16 червня 2019 року у вечірній час доби ОСОБА_7 , знаходилась з дозволу власника квартири ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , та в цей час, ОСОБА_7 , побачила в спальній кімнаті вищевказаної квартири туристичний рюкзак марки «Elenfance, outdoor pack 60+10» чорного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_8 , після чого у ОСОБА_7 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаного майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, 16 червня 2019 у вечірній час доби, ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, скориставшись тим, що за її діями ніхто сторонній не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрала майно, належне потерпілому ОСОБА_8 , а саме туристичний рюкзак марки «Elenfance outdoor pack 60+10»,, вартість якої складає 562,50 грн. В подальшому ОСОБА_7 викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить звільнити її від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк, тривалістю один рік.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачена посилається на те, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку про неможливість її виправлення без відбування покарання з випробуванням. ОСОБА_7 вказує на те, що стала на шлях виправлення та інших злочинів не вчиняла. Окрім того, обвинувачена звертає увагу суду на те, що завдана злочином, передбаченим ч. 1 ст. 185 КК України, шкода відшкодована та потерпіла до неї претензій не має.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченої, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні нею злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та кваліфікація її дій обвинуваченою в апеляційному порядку не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та її особі, за доводами апеляційної скарги останньої, колегія суддів виходить з того, що згідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченій покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості, а також особу ОСОБА_7 , яка раніше не судима, вину визнала повністю, розкаялася, але вживає наркотичні засоби. При цьому, суд взяв до уваги досудову доповідь органу з питань пробації.
В якості обставин, що у відповідності з вимогами ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та не встановив таких, що в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у достовірності встановлених судом відомостей.
Оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства за кожен з вчинених нею злочинів.
Разом з тим, колегія суддів вважає вид та розмір покарання, призначеного судом за злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, таким, що не відповідає тяжкості злочину та даним про особу винного.
Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
На думку колегії суддів, судом правильно встановлено обставини, які впливають на покарання, однак не надано їм належну оцінку.
Так, враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше не судима, у вчиненому розкаялась та активно сприяла розкриттю злочинів, колегія суддів вважає, що суд мав достатні підстави призначити їй покарання за ч. 1 ст. 185 КК Україниіншого виду та розміру, а саме у вигляді арешту.
З урахуванням наведених обставин, визнати покарання, призначене за ч. 1 ст. 185 КК України таким, що відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої ОСОБА_7 колегія суддів не може, а тому приходить до висновку, що воно є занадто суворим та підлягає пом`якшенню, а вирок суду слід змінити.
Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів погоджується з видом та розміром покарання, призначеного ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України та не вбачає підстав для зміни вироку в цій частині, а також для застосування положень ст. 75 КК України.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченої та приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення та зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженою:
- за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців;
- за ч. 1 ст. 309 до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_7 засудженою до остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4