Провадження № 1-кс/947/6039/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000388 від 01.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.14, ч. 4 ст.190, ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області за процесуального керівництва прокуратури Одеської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000388 від 01.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.14, ч. 4 ст.190, ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. 190 КК України та обвинуваченим у вчиненні ряду особливо тяжких кримінальних правопорушень передбачених ст. 190 КК України у складі організованої групи по кримінальному провадженню, що перебуває на розгляді Київського районного суду міста Одеси, 20.01.2020 був звільнений з під варти у зв`язку зі зміною йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, однак на шлях виправлення не став вчинивши кримінальне правопорушення за наступних обставин.

У березні 2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи в біля торгівельного центру «Сити-Центр», за аресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 32, отримав від раніше знайомого ОСОБА_6 інформацію щодо квартира АДРЕСА_1 . Крім того, в ході розмови останній повідомив ОСОБА_5 , про те, що власники квартири померли, проте не мали нікого з родичів, відтак і спадкоємці, надавши ОСОБА_5 копії документів на вказану квартиру, які попередньо отримав від особи на ім`я « ОСОБА_7 ». В подальшому дізнавшись про вказані обставини ОСОБА_5 в невстановленому досудовим розсуванням місці у невстановлений досудовому розслідуванням час отримав від невстановленої особи правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 , про що повідомив ОСОБА_6 , та надав остан ньому вказівку підшукати осіб, які зможуть представившись власниками вказаних квартир, надавши відповідні документи та паспорти зареєструють право власності ти самим заволодіють вказаними об`єктами нерухомого майна та в подальшому наддадуть нотаріально завірену довіреність на відповідну особу, яка в подальшому реалізує злочинний умисел ОСОБА_5 до кінця шляхом продажу квартир добросовісному покупцеві, тим самим заволодіють їх грошовими коштами.

Так, ОСОБА_6 , виконуючи злочину вказівку ОСОБА_5 підшукав для вчинення вказаних правопорушень двох осіб, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які у свою чергу під приводом отримання грошової винагороди у сумі 100 доларів США, погодилися використовуючи завідомо підроблені документи здійснити всі вказівки ОСОБА_6 , при цьому надавши фотознімки з власними зображеннями розміром 3 см на 4 см, які у подальшому було передано ОСОБА_5 . Через деякий час ОСОБА_9 , було надано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 та ряд інших правовстановлюючих документів, для надання довіреності на розпорядження та відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_8 у свою чергу дав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , нібито власником квартири АДРЕСА_1 , які у свою чергу видали відповідні довіреності для подальшого розпорядження даними об`єктами «особою ОСОБА_5 ». Проте реалізувати свій злочинний намір до кінця ОСОБА_5 не вдалося, у зв`язку з його затриманням співробітниками правоохоронних органів.

У зв`язку з вищевикладеним, квартира АДРЕСА_1 , відповідно до ст.98 КПК України, було визнано речовим доказом, адже вказаний об`єкт є предметом злочини та разі не накладення арешту може зашкодити слідству та законним правам та інтересам учасників провадження, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладені арешту на майно.

Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до рапорту слідчого, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване за неіснуючою особою ОСОБА_11 ..

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає встановленим в судовому засіданні те, що відносно об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є об`єктом кримінально протиправних дій, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Викладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання речових доказів від 07.05.2020 року, відповідно до якої квартира АДРЕСА_5 , визнана речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000388 від 01.04.2020 року.

Крім того, на теперішній час існує реальна загроза щодо вчинення невстановленими особами протиправних дій відносно зазначених об`єктів нерухомого майна, тому існує необхідність у їх збереженні.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, наявність достатніх підстав вважати, що зазначений у клопотанні об`єкт нерухомого майна, з необхідністю арешту якого звертається сторона обвинувачення, може бути об`єктом кримінально протиправних дій, в цілях забезпечення його збереження, виключення можливості відчуження, передачі майна, та забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, слідчий суддя приходить до що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власників майна, про які йдеться в клопотанні, та якого такі особи зазнають внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Також, враховуючи ризик переоформлення, відчуження, а також вчинення незаконних реєстраційних дій, відносно об`єкту нерухомого майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження нерухомим майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000388 від 01.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.14, ч. 4 ст.190, ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на її відчуження та розпорядження.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1