Справа № 635/2171/20
Провадження № 1-в/635/299/2020
УХВАЛА

22 травня 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.09.2009 Київським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186, ст.297, ч.1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.01.2012, на не відбутий строк 1 рік 6 місяців;

- 14.01.2014 Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 28.01.2015 Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

засудженого вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 червня 2019 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому засуджений просить зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.10.2018 по 28.01.2020 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІ від 26.11.2015.

В судовому засіданні прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання засадженого ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутність.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» також надав до суду заяву про розгляд без його участі заяви ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України.

Суд, дослідивши надані суду матеріали та особисту справу засудженого встановив наступне.

Згідно вимог частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII визначено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (24.12.2015) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Закон України від 26.11.2015 № 838-VIII поліпшує становище особи, а тому частини п`ятої статті 72 КК України в редакції цього Закону має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання, згідно частини першої статті 5 КК України.

За положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно абз.4 частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII у строк попереднього ув`язнення включається строк : а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення, виходячи із аналізу положень частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та Закону України «Про попереднє ув`язнення», складає період з визначеної у вироку дати затримання особи до набрання вироком законної сили.

При цьому, згідно частин першої та другої статті 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. За положеннями частини четвертої статті 532 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII, відповідно до якого частин п`ята статті 72 КК України викладена в наступній редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Разом з тим, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), відповідно до п. 106 якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи засудженого ОСОБА_4 , останньому на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2018 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взято під варту в залі суду.

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 червня 2019 року ОСОБА_4 визнаний винним за скоєння злочинів, передбачених за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, які вчинено після 21 червня 2017 року, та із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України засудженому остаточно визначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок набрав законну силу 28.02.2020.

Звертаючись до Харківського районного суду Харківської області з відповідним клопотанням засуджений ОСОБА_4 вказав, що у строк відбування покарання за вказаним вище вироком, йому має бути зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.10.2018 по 28.01.2020 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІ від 26.11.2015.

З вказаними доводами засудженого суд не погоджується, з огляду на висновок приведений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №511/37/16-к від 25 червня 2018 року. Так, у приведеній постанові зазначено, що виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу. Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Виходячи з викладеного, суд встановив, що при призначенні покарання ОСОБА_4 за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 червня 2019 року, правила передбачені ч.4 ст.70 КК України не застосовано, тоді як саме положення ч.4 ст.70 КК України визначають можливість застосування ст.72 КК України, зокрема, ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІ від 26.11.2015, якщо в сукупність злочинів ввійшов епізод злочину скоєного до 20 червня 2017 року. Проте, в сукупність злочинів за якими засудженому призначено покарання не входять злочини вчинені до 20 червня 2017 року, а остаточне покарання ОСОБА_4 визначено за сукупністю вироків (за правилами статті 71 КК України), що у підсумку не передбачає можливості застосування ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІ від 26.11.2015.

Таким чином, в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22 травня 2020 року

Суддя ОСОБА_1