Справа № 442/2582/20
Провадження № 1-кп/442/229/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000228 від 05.02.2020 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, українця, громадянина України, працюючого оператором з обробки інформації та програмного забезпечення у ПП «Міст Інформаційні Технології», з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобовязаного, раніше не судимого ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 04.02.2020, орієнтовно о 20 год. 25 хв., на автодорозі Східниця Пісочне, ділянці дороги між населеними пунктами м. Трускавець та м. Дрогобич, неподалік території готель ресторану «Візит», що за адресою : Дрогобицький район, с. Модричі вул.. Дрогобицька, 77, керуючи автомобілем марки OPEL модель ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рехаючись в напрямку м. Дрогобич, всупереч вимог Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабіенту Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 а саме: п. 1.2. згідно якого « в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів», п. 1.5 згідно якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п. 2.3 (підпункту б) згідно якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п.12.1 згідно якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п.12.2 згідно якого «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», вимог дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу № 34, під час проїзду ділянки дороги з лівим поворотом, не оцінив дорожню обстановку, не зменшив швидкості руху, внаслідок чого керований ним автомобіль почав рухатися в стані заносу, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з зустрічним автомобілем марки AUDI модель Q3 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , яка рухалася в напрямку м. Трускавець. В результаті зіткнення автомобіль марки OPEL модель ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_1 розвернувся та перегородив проїзну частину дороги, чим створив аварійну обстановку водієві автомобіля марки ВАЗ модель 21063 реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок чого відбулося зіткнення між вказаними транспортними засобами.

Внаслідок дорожньо транспортної пригоди водій автомобіля марки AUDI модель Q3 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримала наступні тілесні ушкодження: закрита черепно мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; ; закритий перелом тіла грудини; закритий перелом пятої кістки правої китиці; забій лівої нирки; синці та сажна в ділнці клубових кісток тазу, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, як такі, що викликали тривалий розлад здоровя.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно 04.02.2020, орієнтовно о 20 год. 25 хв., на автодорозі Східниця Пісочне керував автомобілем марки OPEL модель ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухався в напрямку м. Дрогобич, через негоду та неналежне дорожнє покриття, а також власну його неуважність відбулося занесення автомобіля і, як наслідок зіткнення з автомобілем потерпілої. Після цього в його автомобіль вїхав автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_8 . Просить суд його суворо не карати, зобовязується добровільно відшкодувати потерпілій шкоду, по розміру якої вони дійшли між собою згоди.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду показання про те, що 04.02.2020 їхала до м. Трускавець зі швидкістю 50 км. год. Зненацька на її смугу руху виїхав автомобіль обвинуваченого. Уникнути зіткнення не вдалося. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження. З приводу добровільної компенсації обвинуваченим завданої кримінальним провопоруешнням шкоди вони з ОСОБА_3 дійшли згоди. Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненому, враховуючи його каяття та поведінку, просить суд його суворо не карати та обрати мінімальну міру покарання.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим і визнає фактичні обставини доведеними.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення. Його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, а також помякшуючі та обтяжуючі обставини, передбачені статтями 66, 67 КК України.

При цьому, до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, намір добровільно відшкодувати потерпілій ОСОБА_6 завдану шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, аналізу особи винного як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, оцінки поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, що позитивно характеризує його особу, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу без додаткового покарання.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

У кримінальному провадженні прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 (цивільний позивач Дрогобицька міська рада, третя особа КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради) заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування про відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - стягнення 4560 грн , витрачених КНП «Дрогобицька міська лікарня № 1» на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 .
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір .
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.
Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що цивільні позов Дрогобицької місцевої прокуратури слід задовольнити в межах заявлених позовних вимог.
Крім цього, 12.05.2020 ОСОБА_9 , пасажир автомобіля ВАЗ 21063, р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , учасника даної дорожньо - транспортної пригоди, подала до Дрогобицького міськрайонного суду заяву про визнання її цивільним позивачем та прийняття цивільного позову.
Прокурором в розпорядження суду надано висновок експерта № 77 від 25.02.2020 про проведення судово медичної експертизи ОСОБА_10 на підставі постанови слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , згідно якої у ОСОБА_10 наявні тілесних ушкоджень після дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 04.02.2020, для опреділення механізму травми, локалізації та ступеня тяжкості яких їй необхідний огляд лікаря стоматолога.
Враховуючи вищенаведене, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2020 у підготовчому судовом засіданні ОСОБА_10 залучено до кримінального провадження № 0000228 від 05.02.2020 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в якості цівільного позивача. В якості співвідповідача залучено ПАТ «Страхова компанія «Перша».
Разом з тим, 17.06.2020 ОСОБА_10 подала до Дрогобицького міськрайонного суду заяву про залишення її позовної заяви без розгляду, оскільки має намір звернутися з окремим позовом в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання на даній стадії судового розгляду немає.
З речовими доказами слід поступити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 369,370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у предявленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України, за якою призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200(двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь КНП «Дрогобицька міська лікарня» Дрогобицької міської ради ( р/р ua 4013014, код платежу 24060300( інші надходження) МФО 899998, ) 4560 ( чотири тисячі пятсот шістдесят) гривень витрат КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 .
Цивільний позов ОСОБА_10 залишити без розгляду.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 10.02.2020 на :автомобіль марки OPEL модель ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки AUDI модель Q3 реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Речові докази: автомобіль марки OPEL модель ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_3 ;

автомобіль марки AUDI модель Q3 реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернути власнику ОСОБА_6 ;

автомобіль марки ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_3 , - повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1