УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №505/264/17

Провадження №1-кп/505/32/2020

18.02.2020 р. Котовський міськрайсуд, Одеської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

у відсутності потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000452 від 10.04.2016 р. та по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000720 від 27.02.2018 р.

відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, українця, громадянина України, до арешту працюючого по найму, не одруженого, військовозобов`язаного, до арешту проживаючого АДРЕСА_1 , а зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-22.11.2004 року Котовським міським судом, Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

-29.06.2005 року Котовським міським судом, Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України, згідно ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

-03.12.2009 року Котовським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, в силу ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 23.06.2014 року у зв`язку з закінченням відбування покарання;

-31.07.2017 року Приморським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки,

- обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.2 ст. 190; ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, внесеному до ЄДРДР за №0000720 від 27.02.2018 р. та кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за №0000452 від 10.04.2016 р., відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України.

16.05.2019 року ухвалою судді вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси від 10.04.2019 року продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб, а саме до 14.06.2019 року включно.

30.05.2019 ухвалою підготовчого судового засідання вищевказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 10 години 28.07.2019 року включно.

Ухвалою Котовського міськрайсуду, Одеської області від 26.07.2019 року ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на два місяці, тобто до 26.09.2019 року.

18.09.2019 року ухвалою Котовського міськрайсуду, Одеської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 18.11.2019 року.

Ухвалою Котовського міськрайсуду, Одеської області від 14.11.2019 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 12.01.2020 року включно.

24.12.2019 року ухвалою Котовського міськрайсуду, Одеської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 21.02.2020 року включно.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 діб, враховуючи ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який за результатами розгляду справи у суді йому може бути призначено покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому він може мати намір уникнути кримінальної відповідальності, не прибути до суду за судовим викликом, у зв`язку з тим, що останній офіційно не працевлаштований, тому міцні соціальні зв`язки у нього відсутні. Також, існують ризики, передбачені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ОСОБА_5 , може впливати на потерпілих та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період невідбутого іспитового строку за попереднім вироком.

Захисник ОСОБА_4 виразив думку відносного заявленого клопотання прокрора - на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти продовження строку тримання під вартою на 60 діб.

Від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надійшли заяви, які зареєстровані в канцелярії Котовського міськрайсуду, Одеської області, в яких вони просять провести судове засідання без їх участі.

Суд, заслухавши клопотання прокурора ОСОБА_3 ,, думку захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Приймаючи таке рішення суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі»,заява № 11036/03, пункт 55, а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи,не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії судового розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушень за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень ЄС з прав людини «Прокопенко проти України» та «Лабітта проти Італії», суд приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування, суд приймає до уваги, що Європейський Суд з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру обвинуваченого, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

З огляду на зазначене суд відмічає, що обвинувачений раніше судимий, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела прибутку, а також відсутність шлюбу та дітей, тобто тих вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити обвинуваченого від вчинення дій з метою переховування. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вищевказаному злочині в період іспитового строку невідбутого покарання за попереднім вироком Приморського райсуду м. Одеси від 31.07.2017 року.

Крім того, характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, що вчинений з метою власного збагачення, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей ОСОБА_5 , що підтверджує ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Зазначені чинники у сукупності з покаранням, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, приводять до переконання, що ризик переховування обвинуваченого від суду є реальним.

Також, враховуючи, що ОСОБА_5 інкримінуються кримінальні правопорушення вчинене з корисливих мотивів, не має тісних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, суд вважає, що ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення є достатньо високим.

Будь-яких даних про відсутність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду; може впливати на потерпілих та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в даному провадженні під час досудового слідства обирався у вигляді тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2018 року.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 -178, 183, 199, 331, 369, 392 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, українця, громадянина України до арешту працюючого по найму, не одруженого, військовозобов`язаного, до арешту проживаючого АДРЕСА_1 , а зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше судимого, обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.2 ст. 190; ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - продовжити на 60 діб, тобто до 17.04.2020 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілим, захиснику, обвинуваченому, начальнику ОУВП №21 в Одеській області, начальнику Подільського ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя - ОСОБА_1