ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1193/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/500/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м.Харків
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу директора ТОВ «Пушка-5» - ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Першого СВ ДБР про накладення арешту на майно.
Накладено арешт на: нежитлові приміщення в літ. А-5 загальною площею 3 418 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 5, шляхом заборони будь-яким особам його відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного нерухомого майна.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, директор ТОВ «Пушка-5» - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді незаконна, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Зокрема, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У розумінні положень ст.170, п.3 ч.2 ст.171, 174, п.9 ст.309 КПК України правом оскаржити рішення слідчого судді про накладення арешту на майно наділений його власник чи володілець майна.
Ст. 64-2 КПК України передбачає таке право і у ОСОБА_3 , як у третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт чи її представника.
Проте, в апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_3 не отримував повідомлень про розгляд клопотання про арешт належного йому майна та дізнався про арешт майна з реєстру судових рішень 03.02.2020 року.
Доказів того, що ОСОБА_3 дізнався про ухвалу 03.02.2020 року матеріали справи не мають.
Тобто ОСОБА_3 взагалі не отримував копії оскаржуваної ухвали, а тому йому не може обчислюватися строк апеляційного оскарження з 03.02.2020 року, оскільки право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді у ОСОБА_3 в розумінні вимог ч. 3 ст. 395 КПК України ще не настало.
Судові матеріали не містять даних що ОСОБА_3 звертався до Московського районного суду м. Харкова з заявами про видачу оскаржуваної ухвали.

Право ставити питання про поновлення строку є похідним від права на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 в розумінні ч. 3 ст. 395 КПК України не є в даний час суб`єктом апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, передбаченої п.9 ч.1 ст.309 КПК України, а тому його апеляційна скарга підлягає поверненню, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.
Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, також мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково, а потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст.309 КПК України.
Повернення апеляційної скарги не позбавляє ОСОБА_3 як третю особу в розумінні вимог ст. 64-2 КПК України в подальшому права звернутися з апеляційною скаргою з додержанням порядку, передбаченого КПК України.
Керуючись ст. 399 КПК України , -

У Х В А Л И Л А:

Повернути директору ТОВ «Пушка-5» - ОСОБА_3 апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000820.
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_2