Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8553/17
Провадження № 1-кп/490/226/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконував роботу електрозварювальника, наразі відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, раніше засуджувався:

-24 травня 2004 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України був звільненим від відбуття покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 1 рік;

-23 травня 2006 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 121, частиною 2 статті 296 Кримінального Кодексу України - до /з урахуванням ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 29 березня 2007 року/ 5 років позбавлення волі, а за сукупністю цього та попереднього вироку остаточно - до 5 років 2 місяців позбавлення волі; був звільнений 18 грудня 2008 року умовно-достроков, з невідбутим строком покарання - 1 рік 2 місяці 08 днів;

-15 лютого 2010 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі, а за сукупністю цього та попередніх вироків остаточно до 4 років 6 місяців позбавлення волі

а також

-14 травня 2019 року - Миколаївським апеляційним судом - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за злочини проти власності та маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення таких злочинів, вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин.

30 серпня 2018 року близько 02:30 години він, перебуваючи на перехресті вулиць 6 Слобідської та проспекту Центральному у місті Миколаєві, побачив ОСОБА_7 , та вирішив заволодіти його майном.

Реалізуючи цей намір, він підбіг ззаду до ОСОБА_7 та шляхом ривку зірвав з плеча в того сумку, у якій знаходився мобільний телефон "Huawei y5 II" /imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 / вартістю 2.999 грн. з сім-карткою мобільного оператора "Лайф" з номером НОМЕР_3 .

Після цього, утримуючи викрадене майном при собі, з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду у загальному розмірі 2.999 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

2. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні злочину за вказаних вище обставин визнав.
Він пояснював, що 30 серпня 2018 року, перебуваючи на перехресті вулиці 6 Слобідської та проспекту Центрального у місті Миколаєві, захотів закурити, але цигарок не мав.
Тим часом він побачив чоловіка, як з`ясувалось згодом - ОСОБА_7 , та спитався в того цигарок.
Той надати цигарки відмовився.
Тоді він /обвинувачений/ на потерпілого образився та вирішив відібрати його майно, зокрема - цигарки.
З цією метою він підбіг до потерпілого та зірвав з нього сумку.
У сумці він знайшов декілька пачок цигарок, а також - вказаний в обвинувальному акті мобільний телефон. Оскільки заволодівати цим телефоном з самого початку на меті він не мав, він подарував його своїй подрузі.
Обвинувачений також зазначив, що про вчинене він шкодує, у содіяному кається.

Такі ж покази щодо перебігу подій під час вчинення злочину ОСОБА_4 надав під час проведеного 23 вересня 2017 року за його участі слідчого експерименту, в ході якого відтворив їх на місці /а.с. 68 - 75/.

Отже покази обвинуваченого є послідовними.

4. Наведені покази обвинуваченого в частині перебігу подій узгоджуються із відомостями, що містяться у протоколі огляду місця події від 30 серпня 2017 року.

5. Далі, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування потерпілий надав документи на придбання ним мобільного телефону "Huawei y5 II" /imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 /.

З залученої до матеріалів кримінального провадження заяви ОСОБА_8 вбачається, що станом на 11 вересня 2017 року вказаний телефон перебував в ОСОБА_8 , та той добровільно телефон видав.

З залученого до матеріалів кримінального провадження протоколу огляду предмету від 16 вересня 2017 року вбачається, що виданий ОСОБА_8 телефон був оглянутий слідчим, та під час огляду було виявлено, що його імеі відповідають тим, які мав телефон потерпілого.

З залученої до матеріалів кримінального провадження охоронної розписки вбачається, що саме виданий ОСОБА_8 телефон був отриманий потерпілим, як належний йому / ОСОБА_7 /.

Інших відомостей про обставини, за яких вказаний телефон вибув з володіння потерпілого та потрапив у володіння ОСОБА_8 , ніж зазначена обвинуваченим, а саме - через те, що він /обвинувачений/ вилучив телефон в потерпілого за описаних вище обставин - матеріали кримінального провадження не містять.

6. Вартість вилученого за таких обставин майна сторонами кримінального, зокрема, захистом, також не оспорюється.

7. Доказів же на спростування наведених показів потерпілого матеріали справи не містять та сторона захисту на наявність таких доказів не посилається.

8. До того ж, з залучених до матеріалів кримінального провадження довідок № 30-14092017/48001 та № 14-16092019/48003 та копії вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 лютого 2010 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджувався:

-24 травня 2004 року - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-15 лютого 2010 року - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України

вказані судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви неврахування окремих доказів.

9. На підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення органи досудового розслідування надали суду протокол пред`явлення потерпілому особи для впізнання з фотознімками від 02 вересня 2017 року та протокол пред`явлення ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками від 02 вересня 2017 року.

Але ані потерпілий, ані ОСОБА_9 , відповідно до позиції сторін кримінального провадження, під час судового розгляду не допитувалась. З огляду на таке суд є позбавленим можливості встановити, за яких обставин ці особи бачили ОСОБА_4 , якого, згідно позначок у протоколі впізнали, тобто відомості про належність цього доказу в суду відсутні.

Що ж стосується позначок про такі обставини, що містяться у самому протоколі пред`явлення особи для впізнання, то вони є нічим іншим, як показами під час досудового розслідування, які відповідно до частини 4 статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.
За такого те, що перелічені документи стосуються обставин цього кримінального провадження, тобто - відповідають передбаченим у статті 85 Кримінального Кодексу України вимогам щодо належності доказів - суд вважає недоведеним, через що не може ґрунтувати вирок на цих доказах.

Обставини, які пом`якшують покарання

10. Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, визнання ним своєї винуватості та сприяння ним у досудовому розслідуванні вчиненого ним злочину та судовому розгляді кримінального провадження.

Обставини, які обтяжують покарання.

11. Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд на підставі пункту 1 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України визнає рецидив злочину, адже він, будучи засудженим 23 травня 2007 року Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 121, частиною 2 статті 296 Кримінального Кодексу України та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення цього злочину, знов вчинив новий злочин проти власності.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_10 , суд, керуючись статтями 65, 103 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного, а також - обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

12. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, суд відзначає, що вчинений ним злочин є тяжким.

Суд враховує також, що вчинений ним злочин не був пов`язаним із застосуванням насильства, а вилучене ним майно є типовим та зрештою є повернутим потерпілому.

Суд враховує також, що вчинення цього злочину не було сплановане заздалегідь та дії обвинуваченого не були наслідком обраного ним способу отримання грошових коштів для задоволення своїх потреб.

Таке певною мірою знижує суспільну небезпеку цього злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

13. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, вживав заходів до свого працевлаштування, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Призначення покарання

14. Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, зокрема - ставлення обвинуваченого до скоєного та його позицію по суті кримінального провадження - суд вважає, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у межах санкції частини 2 статті 186 Кримінального Кодексу України у межах, що є наближеними до мінімальних.

Отже, йому слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

15. Далі, після вчинення цього злочину - 14 травня 2019 року - ОСОБА_4 був засуджений Миколаївським апеляційним судом за вчинення іншого злочину до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за такого йому має бути призначене остаточне покарання із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

З огляду на таке суд враховує, що обвинувачений вчинив два злочини, які по-різному спрямовані на один об`єкт (чужу власність) та відрізняються один від одного лише способом їх вчинення; після вчинення останнього з них обвинувачений протягом тривалого часу нових злочинів не вчиняв та сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.. З огляду на таке суд вважає, що в цьому випадку необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 буде покарання, призначене за більш суспільно-небезпечний злочин, через що йому необхідно призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За такого ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 01 місяць.

16. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

17. При цьому на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України у строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід зарахувати покарання, що на той час буде ним відбуте за попереднім вироком, а саме - період з 23 серпня 2019 року до моменту набрання чинності цим вироком.

Вирішення питання про долю речових доказів.

18. Речовий доказ у справі - мобільний телефон "Huawei y5 II" /imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 / - як предмет, що був протиправно вилученим в ОСОБА_7 , - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілому.

Судові витрат у цьому кримінальному відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 01 місяць.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цього злочину та злочину, за який ОСОБА_4 засуджений вироком Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2019 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 01 /один/ місяць.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання за цим вироком частково відбуте ним покарання за вироком Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2019 року, а саме - період з 23 серпня 2019 року до моменту набрання чинності цим вироком.

Речовий доказ у справі - мобільний телефон "Huawei y5 II" /imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 / - повернути ОСОБА_7 ..

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_12 =

29.04.2020