ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 662/247/19
Номер провадження: 11-кп/819/326/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.368 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 Березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000377 від 14.09.2018 року за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 грудня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Угринів Горохівського району Волинської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, маючого одну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.368 КК України визнано невинуватим та виправдано. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді застави до вступу вироку в законну силу залишено без зміни.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 перебуваючи відповідно до наказу голови Державного агентства резерву України від 11.06.2017 № 73-к, на посаді виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Новотроїцький елеватор», що знаходиться за адресою: Херсонська область, Новотроїцький район, смт. Новотроїцьке, вул. Безроднього, 154, засноване на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства резерву України, що діє відповідно до Положення про Державне агентство резерву України, маючи відповідно до статуту ДП «Новотроїцький елеватор» Державного агентства резерву України, що затверджений наказом Держрезерву України від 05.05.2011 № 59, наступні права та обов`язки: - діяти без доручення від імені підприємства, представляти його інтереси у відносинах з юридичними та фізичними особами; - розпоряджатись коштами та майном підприємства; -укладати господарські та інші договори; - в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти які є обов`язковими для всіх підрозділів та працівників підприємства; - забезпечувати виконання вимог ЗУ «Про державний матеріальний резерв» при здійсненні керівництва підприємством системи державного резерву тобто, постійно обіймаючи посаду керівника державного підприємства, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та відповідно до Примітки 1 до ст. 364 КК України являючись службовою особою, свідомо, розуміючи, що згідно зі ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» йому заборонено використовувати свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вчинення послідовних дій, ВИМАГАВ та ОДЕРЖАВ таку ВИГОДУ за наступних обставин. Державне підприємство «Новотроїцький елеватор» засноване на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства резерву України, що діє відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 року № 463/2011 «Про Положення про Державне агентство резерву України». Власником ДП «Новотроїцький елеватор» є держава, яка реалізує свої повноваження через уповноважений орган управління - Державне агентство резерву України. Державне підприємство у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про державний матеріальний резерв», актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Державного агентства резерву України, нормативно-правовими актами, які видаються міністерством, іншими органами виконавчої влади, статутом. Основною метою створення та діяльності ДП «Новотроїцький елеватор» є виконання завдань уповноваженого органу управління по кількісному та якісному складуванню та зберіганню цінностей державного резерву, отримання прибутку від господарської діяльності. ДП «Новотроїцький елеватор має право укладати договори, що відповідають меті, предмету та напрямкам діяльності підприємства, які не суперечать вимогам законодавства України та щодо укладення яких не має заборон, які прямо передбачені законодавством. Майно підприємства визначається сукупність речей та інших цінностей які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності підприємства та відображаються в їх балансі або враховуються у діяльності в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства. Так, на початку серпня 2018 року ОСОБА_10 звернувся до виконувача обов`язків директора ДП «Новотроїцький елеватор» ОСОБА_7 з метою отримання у користування приміщення кафе-бару розташованого за адресою: Херсонська область, Новотроїцький район, с.Чкалове, вул. Чкалова, 1. Відповідно до довідки ДП «Новотроїцький елеватор» кафе-бар, що розташоване за адресою: Херсонська область, Новотроїцький район, с. Чкалове, вул. Чкалова. 1, знаходиться на балансі вказаного підприємства під інвентарним номером 261. В подальшому, 11.09.2018 близько 11:30 год., ОСОБА_7 заходячись у кафе-барі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , висунув вимогу ОСОБА_10 про перерахування коштів загальною сумою 60 000 грн. за укладання договору оренди та надання можливості користуватися приміщенням кафе- бару, що розташоване за адресою: Херсонська область, Новотроїцький район. с.Чкалове. вул. Чкалова, 1, на рахунок КП «Генічеське БТІ». Але, 12.09.2018 року у денний час, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди, змінив умови надання вищевказаного приміщення кафе-бару у користування, повідомивши ОСОБА_10 про неможливість укладення договору оренди із - за відсутності технічної документації на даний об`єкт, та зазначив, що надасть його у користування шляхом підписання договору про намір укладання договору оренди, який підпише лише за умови надання йому коштів загальною сумою 60 000 грн. у якості неправомірної вигоди. ОСОБА_10 з метою запобігання настанню шкідливих наслідків для своїх законних інтересів був вимушений прийняти вимогу ОСОБА_7 щодо надання останньому неправомірної вигоди. Так. 24.09.2018 року о 12:30 год. ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні кафе, яке розташоване за адресою: Херсонська область, Новотроїцький район, с. Чкалове, вул. Гагаріна, 2, керуючись корисливими мотивами, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи власні службові повноваження, щодо укладення договорів від імені підприємства, змінив умови надання вищевказаного кафе-бару у користування ОСОБА_10 , шляхом укладання договору про спільну діяльність щодо надання в безкоштовне тимчасове користування строком на 1 рік приміщення кафе-бару, розташованого за адресою: Херсонська область, Новотроїцький район, с. Чкалове, вул. Чкалова, а також суму неправомірної вигоди з 60 000 грн. на 50 000 грн., висунувши вимогу про необхідність надання коштів у готівковій формі. Цього ж дня, ОСОБА_7 о 13:00 год., перебуваючи у приміщенні вищевказаного кафе, доводячи свій злочинний умисел до кінця, направлений на одержання неправомірної вигоди та виконуючи свої зобов`язання перед ОСОБА_10 , підписав договір про спільну діяльність від 24.09.2018 засвідчивши його штампом і гербовою печаткою ДП «Новотроїцький елеватор», за що одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду загальною сумою 50000 грн. В подальшому, після одержання вказаної неправомірної вигоди, злочинні дії ОСОБА_7 були припинені співробітниками правоохоронних органів, з вилученням одержаної ним суми коштів у якості неправомірної вигоди.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному проваджені просить вирок суду в частині виправдання за ч. 3 ст. 368 КК України скасувати з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та винести новий вирок яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч. 3 ст. 368 КК України 6 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна. Вирішити питання щодо речових доказів та судових витрат

Просить провести часткове судове слідство в суді апеляційної інстанції, під час якого допитати потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та дослідити письмові докази, витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань/т. 1а.п.152-154/, протокол про прийняття заяви про вчинений злочин від потерпілого ОСОБА_10 /а.п.159/, наказ про призначення на роботу Заколодяжного директором Новотроїцького елеватора/а.п.167/, Статут даного підприємства/а.п.168-179,т.1/, постанову та протокол про відібрання зразків голосу, запит на адресу слідчого судді від 10.10.2018 року, лист Херсонського міського суду від 23ю10.2018 року про надання запису судового засідання (а.п.182 т.1), протокол виготовлення імітаційних засобів/а.п.2т.2/, заяву ОСОБА_15 , протокол огляду купюр/а.п.5-7/, протокол огляду місця події від 24.09.2018 року /а.п.17-19/, договір про спільну діяльність між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 елеватором від 24 вересня 2018 року, постанову та протокол освідування особи ОСОБА_7 /а.п.36/, висновок експертизи хімічних речовин/а.п.41-47т.2/, висновок експертизи голосу/а.п.71/, висновок експертизи коштів/ а.п78-88т.2/, протокол про результати контролю за вчиненням злочину/а.п.106-107/ та протокол за результатами проведення негласної дії, аудіо контроль/а.п.106-115 т.2/

Зазначає, що суд зробив висновок без належного аналізу всіх наданих стороною обвинувачення доказів, звертаючи увагу лише на ті, що узгоджуються із показаннями обвинуваченого, а решту відкинув, зазначивши, що вони не можуть бути накладені в безпосереднє підтвердження вини останнього.

Вказує, що суд не врахував договір про спільну діяльність, та фразу обвинуваченого, щодо безкоштовного тимчасового користування, при цьому той не зміг дати пояснення яким чином він міг би оприбуткувати кошти, отримані за договором.

Прокурору не зрозуміло з яких підстав суд дійшов висновку, що покази потерпілого неправдиві та фактично безпідставно звинуватив потерпілого у вчиненні неправомірних дії.

Вважає, що суд необґрунтовано пославсь на пояснення свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Так свідок ОСОБА_18 пояснив, що йому нічого невідомо щодо укладеного договору, свідок ОСОБА_13 пояснила тільки про прохання обвинуваченого затриматись на роботі, свідок ОСОБА_17 є другом обвинуваченого, а пояснення свідка ОСОБА_14 щодо надходження готівкових коштів до каси підприємства від особи, яка має намір орендувати приміщення кафе, ґрунтується лише на її припущеннях.

Прокурор вважає, що пояснення свідка ОСОБА_17 , щодо попередження працівників бухгалтерії, що обвинувачений привезе кошти, які треба провести по касі та те, що він не поїхав з обвинуваченим та потерпілим на зустріч через те що захворів, спростовується поясненнями обвинуваченого, що вказаний свідок не поїхав на зустріч через те, що напередодні добре «погуляв».

На думку сторони обвинувачення висунуте обвинувачення доводиться поясненнями свідків, потерпілого та вказаними письмовими доказами.

Захисником подано заперечення на апеляцію прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляцій, думку прокурора, який підтримав апеляційні скаргу прокурора, обвинуваченого та його захисника, які не підтримали скаргу, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. За ч.1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом дотримано вимоги ст.ст.91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини.

Так, в ході досудового розслідування, в суді апеляційної та першої інстанції ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому злочині за ч.3 ст.368 КК України не визнав вказавши, що вказаний злочин він не вчиняв та пояснив, що до нього звернувся ОСОБА_10 з питання допомогти з орендою кафе. ОСОБА_15 запропонував взяти кафе в оренду за 60 тис гривень на місяць та підписати договір оренди. В процесі домовленості він ОСОБА_15 пояснював, що рахунки підприємства арештовані. Він попередив працівників елеватора, що прийме кошти і здасть до каси, щоб вони були робочому місці. Він мав намір укласти в інтересах підприємства договір з ОСОБА_15 та оформити кошти в касі. ОСОБА_15 передав кошти 50000 гривень. Після цього його було затримано та вилучено ці кошти. Діяв згідно Уставу підприємства, мав право укладати від імені підприємства угоди.

Висновки суду про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовано доказами, які досліджено судом в судовому засіданні, яким суд дав відповідну оцінку та мотивував свої висновки.

А саме, показами потерпілого ОСОБА_10 який був ретельно допитаний судом першої інстанції, який підтвердив, що мав намір орендувати кафе в с.Чкалове. Зустрівся з керівником ОСОБА_19 який запропонував внести кошти готівкою, це його стривожило та він звернувся до правоохоронних органів, оскільки запідозрив, що директор вимагає неправомірну вигоду. Під час зустрічі в с.Чкалове з Заколодяжним домовлялися про передачу кафе за договором про сумісну діяльність за 50 000 гривень на місяць. Його ця сума влаштовувала, так як в БТІ необхідно було сплатити дуже велику суму. Підтвердив, що вони мали намір потім цей договір доповнити. Він передав кошти та директора затримали. Заколодяжний не казав відкрито, що кошти привласнить на свою користь.

Тобто сам потерпілий вказує, що договір був укладений попередньо з умовою подальшої його зміни та у нього не вимагали вказані кошти, а висновок про неправомірну вигоду він зробив на підставі тільки того, що необхідно було внести готівкові кошти.

Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколу прийняття заяви про вчинений злочин потерпілого ОСОБА_10 , протоколу огляду місця події від 24.09.2018 року, протоколу освідування особи ОСОБА_7 , висновкам експертиз, протоколу про результати контролю за вчиненням злочину, протоколу за результатами проведення негласної дії, аудіо контроль, показам свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 які докладно викладені у вироку та їм надана відповідна оцінка.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок що покази обвинуваченого ОСОБА_7 про намір здати кошти до каси підприємства органом досудового слідства не спростовані та підтверджено показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_13 ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , які вказували, що вони знали про передачу в оренду приміщення кафе та що Заколодяжний збиравсь здати кошти до каси підприємства.

Доводи прокурора про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України спростовується матеріалами кримінального провадження, а сам по собі витяг із ЄРДР та заява потерпілого про вчинення відносно нього злочину не можуть бути доказом та свідчити про те, що ОСОБА_7 вчинив саме вказаний злочин.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або із порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі прокурора заявлено клопотання про повторне дослідження доказів, зокрема, витягу з реєстру, протоколу прийняття заяви ОСОБА_15 , статуту, наказів, постанов про відібрання зразків голосу, постанови і протоколу про відібрання зразків та ін., яким на його думку, судом першої інстанції не дано належної оцінки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначені прокурором в апеляційній скарзі докази, досліджені судом першої інстанції в повному обсязі та без порушень, що підтверджується і змістом апеляційної скарги прокурора, оскільки в ній відсутні посилання на такі обставини, а тому їх повторне дослідження, за таких обставин, порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.7 ч.1 п.3, п.15 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та викликати певні сумніви в упередженості суду.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що після допиту всіх свідків, заявлених у кримінальному провадженні, та дослідження всіх письмових доказів, прокурором не заявлялось жодних клопотань щодо повторного допиту та додаткового з`ясування обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду справи.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не наведено будь-яких обґрунтувань, які б вказували та те, що докази сторін обвинувачення та захисту були судом першої інстанції досліджені не повністю або з порушеннями, колегія суддів вважає, що підстави для повторного дослідження доказів та задоволення клопотання сторони обвинувачення відсутні.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що його доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та встановленими судом обставинами кримінального провадження у судовому рішенні.

Суд апеляційної інстанції не дає іншу оцінку цим доказам, крім протоколу огляду місця події від 24.09.2018 року.

Так, є безпідставними доводи прокурора про допустимість як доказу - протоколу огляду місця події від 24.09.2018 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 (т.2 а.п.17-20).

За ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 209 КПК особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Момент затримання - це короткий, точно визначений через дату у годинах і хвилинах у координатах певного місця відрізок часу, з якого особа через застосування до неї сили, або через підкорення наказу фактично позбавляється свободи пересування і змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Момент затримання уповноваженою службовою особою повинен бути точно зазначений у протоколі затримання, оскільки він має вирішальне значення, з одного боку, для обчислення як строку затримання, а з іншого - для захисту затриманою особою своїх прав, свобод та законних інтересів.

З матеріалів провадження вбачається, що вже перед початком огляду працівники поліції володіли необхідною і достатньої інформацією про особу підозрюваного.

З показань обвинуваченого слідує, що він перебував під контролем працівників правоохоронного органу того дня не пізніше ніж, коли було розпочато огляд, і, таким чином, з цього часу був «затриманим» у значенні статті 209 КПК.

За змістом ч.1 ст.237 КПК України огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Проведення обшуку особи під час проведення огляду положеннями ст.237 КПК України не передбачено.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону обшук особи може проводитись в двох випадках: відповідно до ч.3 ст.208 КПК України під час затримання особи та відповідно до ч.5 ст.236 КПК України під час обшуку житла або іншого володіння особи.

Так, з протоколу огляду місця події від 24.09.2018 року вбачається, що біля кафе в с. Чкалове було зупинено ОСОБА_7 , та проведено його огляд, під час якого в сумці ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено грошові кошти.
З огляду на вимоги ст.209 КПК України ОСОБА_7 , являється особою, що фактично була затримана уповноваженою службовою особою.
Однак, у матеріалах провадження відсутній протокол затримання ОСОБА_7 , складений відповідно до вимог ст.208 КПК України.
Оцінюючи, як доказ, зазначений вище протокол огляду місця події, з огляду на його недопустимість, суд враховує, що замість огляду місця події, слідчий фактично провів затримання та обшук ОСОБА_7 (про це вказано в п. 36 реєстру матеріалів досудового розслідування т. 1 а.п.9,10), без складання відповідних процесуальних документів до внесення відомостей до ЄРДР, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і це тягне за собою визнання, як недопустимих похідних доказів, договору, протоколів освідування, висновків експертиз дослідження банкнот, вилучених під час огляду місця події та цих речових доказів.
На думку колегії суддів, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України та він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та вважає що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку визнавши ОСОБА_7 невинуватим та виправдавши його в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України у зв`язку з недоведеністю.

Тобто суд першої інстанції прийняв в цій частині рішення яке повністю відповідає вимогам ст.ст.7, 8, 9 КПК України.

Також, згідно ч.3 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути кримінальне провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, Суд не встановив.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, п.1 ч. 1 407, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції залишити без задоволення, а вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)