04.05.20№ 336/1738/20
Пр. № 1-кп/336/541/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2020 2 року колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 ,

- обвинуваченої за ч. ст. 149 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

1 квітня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 149 КК України.

На підставі обвинуваального акту призначене підготовче засідання, в яке зїявмилисяч прокурор, потерпіла, законний представник неповнолдітньої потерпілої, обвинувачена, її захисниук.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що на підставі обвинувального акту належить призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, в яке необхідно викликати прокурора, неповнолітню потерпілу, її законного представника, обвинувачену, її захисника адвоката ОСОБА_10 і поки не викликати свідків обвинувачення.

На стадії досудового розслідування відносно обвинуваченої застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 15 травня 2020 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, проти задоволення якого заперечує сторона захисту, про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою до шістдесяти днів, мотивуючи його наявністю ризиків ухилення обвинуваченої від суду, продовження зайняття протиправною діяльністю, а також незаконного впливу на потерпілу і свідків обвинувачення.

Обвинувачена і захисник в обгрунтування заперечень зазначають, що ризики, на які посилаєиться прокурор, повністю відсутні, про що свідчать дані про особу обвинуваченої.

Виправдання ризику незаконного випливу на потерпілу і свідків, самого по собі ілюзорного, оскільки його припущення не має під собою жодного підґрунтя, до того ж спростовується:

- по-перше, процесуальною позицією обвинуваченоїх, яка зводиться до повного визнання вини;

- по-друге, віддаленістю проживання обвинуваченої, яка мешкає в іншому населеному пункті, що фізично перешкоджає такому впливу, особливо в умовах оголошеного вдержаві карантину, за умови якого пересування громадян за межами житла у відсутність поважних підстав для цього обмежено.

Ризики ухилення обвинуваченої від суду, продовження зайняття протиправною діяльністю заявлені стороною обвинувачення заявлені на тлі будь-яких обїєктивних передумов для цього доказами чого є особа обвинуваченої, яка вперше приятгується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, виховвує двоїх малолітніх дітей, позбавлених піклування батька черерз смерть останнього.

У звьязку з викладеним захисник і обвинувачена просять про відмову в задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

В силу ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Як випливає із змісту рішення Конституційного Суду України у справі № 1-р/2017, від 23.11.2017 року, запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

За змістом положень кримінального процесуального законодавства продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути зумовлено тим, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання не на користь особи, яка його заявила, суд виходить з того, що прокурором не доведено наявність жодного з тих ризиків, на які він посилається в своєму клопотанні.

І хоча інкриміноване обвинуваченій кримінально каране діяння віднесено законом України до особливо тяжких злочинів, суд приймає означене рішення, виходячи з міркувань індивідуалізації заходів забезпечення кримінального провадження, які, як і покарання, мають бути застосовані щодо конкретної особи за конкретне кримінальне правопорушення.

Тому не дивлячись на значний суспільний інтерес, застосування найбільш суворого заходу забезпечення кримінального провадження не може мати ознак свавільності та бути продиктоване лише міркуваннями тяжкості злочину та суворості покарання, що припускається.

Окрім наведених міркувань, відмовляючи в задоволенні клопотання, суд враховує порушення прокурором процедури його заявлення, яка в силу ст. 315 КПК України повинна здійснюватися за правилами, встановленими розділом П КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 194, 314, 395 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Призначити на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 149 КК України, судовий розгляд, який відбудеться у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя о 14-00 годині 12 травня 2020 року.

Викликати в судове засідання потерпілу, законного представника неповнолітньої потерпілої, захисника, обвинувачену.

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Звільнити ОСОБА_9 з під варти в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3