Провадження № 1-кс/947/8403/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001656 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, 12.06.2020 о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_5 спільно із невстановленою слідством особою, знаходились на вул. Писарєва біля будинку № 10 в м. Одесі де побачили раніше незнайомого ОСОБА_6 , який в правій руці тримав свій мобільний телефон. В цей момент у ОСОБА_5 та невстановленої досудовим слідством особи виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 , який вони визначили предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний намір, визначивши об`єкт свого злочинного посягання, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 та невідома особа, наздогнали ОСОБА_6 та застосував до нього насильство, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось у тому, що ОСОБА_5 наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_6 , а невстановлена особа нанесла потерпілому удар в область потиличної частини голови, від вказаного удару останній упав на землю. В подальшому, ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа, умисно, з корисливих мотивів, оглянули кишені потерпілого, звідки відкрито викрали майно, а саме: гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 245 гривень, банківська карточка Raiffeisen Bank Aval НОМЕР_1 , банківську картку Ощадбанк НОМЕР_2 , банківську карточку Приватбанк НОМЕР_3 , паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_6 та портативний зарядний пристрій Nomi вартістю 500 гривень. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 та невстановлена особа, заподіяли ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 745 гривень.

Заволодівши вказаним майном потерпілого, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим слідством особа з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , обгрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинено за попередньою змовою групою осіб.

12.06.2020, в ході проведення огляду місця події від 12.06.2020, а саме місцевість території по вул. Писарєва, 10 в м. Одесі було виявлено та вилучено банківська карточка Raiffeisen Bank Aval НОМЕР_1 , банківську картку Ощадбанк НОМЕР_2 , банківську карточку Приватбанк НОМЕР_3 та портативний зарядний пристрій Nomi

12.06.2020 вищевказані предмет визнано речовими доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання.

Таким чином, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами.

Так, оскільки тимчасово вилучене майно може бути об`єктом ймовірних кримінально-протиправних дій, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, слідчий суддя вважає, що такі речі відповідають категорії речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, в зв`язку з чим наявна необхідність в забезпеченні збереження такого майна.
За таких обставин, враховуючи правові підстави для арешту майна, можливість використання як доказів вилучених речей в рамках кримінального провадження, з огляду на засади розумності та пропорційності арешту майна завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого клопотання.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001656 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України задовольнити.
Накласти арешт на наступні предмети: банківська картку Raiffeisen Bank Aval НОМЕР_1 , банківську картку Ощадбанк НОМЕР_2 , банківську картку Приватбанк НОМЕР_3 , без права на відчуження, з правом розпорядження та користування майном потерпілим ОСОБА_6 .
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1