Провадження №11-кп/801/65/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про заміну призначеного покарання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2019р., якою відмовлено в задоволені клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Клопотання мотивоване тим, що суд має врахувати практику Європейського суду з прав людини, як джерело права при розгляді даного клопотання по суті, що передбачено КПК України та Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в частині визнання порушень його прав як людини і громадянина згідно ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.), ст. 28 Конституції України та замінити ОСОБА_6 призначене судом покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Суд першої інстанції, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, відмовив в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , так як ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2007 року за ч. 4 ст. 187, п.п. 6,12,13 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Ухвалою Верховного Суду України від 05.06.2007 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2007 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Наразі чинне кримінальне законодавство України, зокрема, стаття 82 КК України передбачає лише можливість заміни більш м`яким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Така заміна до призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі, не передбачена і можлива виключно на підставі ч. 2 ст. 87 КК України, що виходить за межі повноважень суду, інше законодавством України не передбачено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовільнити його клопотання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, передбаченим ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки він став на шлях виправлення, а відсутність процесуальних норм в Україні для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі є неконституційним та суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 з мотивів, зазначених в ній та просить її задовільнити, прокурора, який просить судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

За матеріалами провадження ОСОБА_6 вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2007 року засуджений за ч. 4 ст. 187, п.п. 6,12,13 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Ухвалою Верховного Суду України від 05.06.2007 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2007 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

За змістом поданого ОСОБА_6 клопотання, останній висуває вимоги про те, що призначене йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі, як воно визначено законодавством України та практикою його застосування, не відповідає міжнародним договорам, ратифікованим Україною, Конституції України, оскільки є занадто суворим, а тому він має право на пом`якшення міри покарання.

Згідно з положеннями ст. 82 КК України вбачається, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 82 КК заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Положеннями статті 51 КК України передбачено як окремі види покарань за вчинення злочинів, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Таким чином, зі змісту положення ст. 82 КК України вбачається, що законодавством не передбачено застосування наведених норм до осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.

Після засудження ОСОБА_6 до покарання у виді довічного позбавлення волі, законами України про кримінальну відповідальність покарання за злочин, вчинений останнім, не пом`якшувалося.

Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 74 КК України відсутні.

З огляду на посилання апелянта на порушення його права з підстав неврахування практики Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу, що це питання перебуває у площині законодавчого врегулювання, яке вимагає визначення підстав і строку за яких можлива заміна невідбутої частини покарання більш м`яким засудженим до довічного позбавлення волі.

Разом з тим, за нормами діючого законодавства механізму заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке стосовно засуджених до довічного позбавлення волі не передбачено.

Однак, законодавством передбачений інститут помилування. Так, ч. 1 ст. 87 КК України встановлена можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років, а згідно ч. 7 ст. 151 КВК України засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання.

Таким чином, на даний час КК України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд приходить до думки про обґрунтованість висновку суду першої інстанції, що можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким поширюється лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі на теперішній час з урахуванням діючого законодавства не може бути застосована.

Ніяких порушень норм матеріального та процесуального законодавства судом першої інстанції при прийнятті рішення по розгляду клопотання засудженого апеляційний суд не вбачає, а тому підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 419, 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2019р. про відмову в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну призначеного покарання без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4