КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

17 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу із взяття під варту на домашній арешт.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено без змін та продовжено йому строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на шістдесят діб, тобто до 25 червня 2020 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що оскільки обвинувачений не працював на момент затримання та не має офіційного джерела доходу, у зв`язку з чим може продовжити вчиняти інші, або аналогічні кримінальні правопорушення з метою здобуття коштів на існування, як себе так і своєї родини.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, усвідомлення обвинуваченого невідворотності покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінують, може призвести до того, що він, не маючи стійких позитивних соціальних зв`язків, буде намагатись уникнути суду та перебувати тривалий час у розшуку, а також обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, так як йому відомі їх анкетні дані, у зв`язку з чим, на даний час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_5 , у тому числі і домашній арешт, суд вважає недостатнім.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю (електронного браслету) за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, як зазначає апелянт, прокурором взагалі не наведено ніяких вмотивованих доводів та не надано доказів щодо обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Як вважає апелянт, на теперішній час будь-яких ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_5 не існує, або такі відпали взагалі, оскільки досудове розслідування по кримінальному провадженню закінчено та матеріали розглядаються судом, тобто всі докази органом досудового розслідування зібрані, а отже їх знищення чи приховування вже не можливе; щодо незаконного впливу на учасників процесу з метою зміни останніми показів даний ризик є недоведеним та бездоказовим, так як справа слухається протягом тривалого часу, і за цей час ні ОСОБА_5 , ні будь-хто за його проханням не звертався до потерпілих з проханням змінити покази, незважаючи на те, що в матеріалах кримінального провадження зазначені адреси проживання потерпілих та їх телефони, а щодо впливу на свідків, то вони давали показання на досудовому слідстві, і у суду є можливість переконатися за допомогою запитань прокурора, чи змінили вони показання, і якщо так, то чому саме.

Доводи суду про те, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, продовжить скоювати кримінальні правопорушення або перешкоджатиме розгляду кримінальної справи, на думку апелянта, є необґрунтованими та безпідставними, відсутні будь-які факти чи документи на підтвердження доводів прокурора, які суд мав би навести в ухвалі.

Крім того, як вказує апелянт, в ухвалі суду не обґрунтовано неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, так як судом перераховані формальні посилання на нібито наявність ризиків, можливість вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, які судом не проаналізовані, при цьому в ухвалі відсутні будь-які посилання на конкретні докази, які підтверджують наявність вищевказаних обставин.

Як звертає увагу апелянт, ОСОБА_5 має тверді соціальні зв`язки, знаходиться у шлюбі, має малолітню дитину, старих батьків, які живуть в м. Києві, постійне місце проживання, у зв`язку з чим, зазначені судом ризики переховування від правосуддя є маловірогідними, а твердження щодо побоювання суворості покарання за інкримінований злочин декларативним твердженням, не підтвердженим жодним фактом та документом.

Також, як зазначає апелянт, в ухвалі суду не надана оцінка тому, чому суд вважає неприпустимим застосувати цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю, і чому суд прийшов до висновку, що цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного обвинуваченого.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про поважні причини свого неприбуття, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що його неявка не перешкоджає проведенню розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, та просив залишити її без задоволення; перевіривши надані в копіях матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року в частині продовження строку тримання обвинуваченогопід вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є незаконною, не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наведених в апеляційній скарзі підстав, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Подільського районного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року, оскільки суд апеляційної інстанції вважає її законною та обґрунтованою.
При цьому, незважаючи на доводи апеляційної скарги про те, що прокурором взагалі не наведено ніяких вмотивованих доводів та не надано доказів щодо обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б давали підстави для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на те, що на теперішній час будь-які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_5 не існують або такі відпали взагалі, а також про те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні звязки, одружений, має малолітню дитину, старих батьків, які живуть в м. Києві, постійне місце проживання, у зв`язку з чим, ризики переховування від правосуддя є маловірогідними, колегія суддів не може погодитися з тим, що обвинувачений утримується під вартою без достатніх на то підстав або без вмотивованого рішення суду, з огляду на таке.
У рішеннях Європейського суду з прав людини, в тому числі тих, на які посилається апелянт, зазначається не лише про те, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя, не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, а й про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції, враховуючи конкретні обставини даної судової справи, цілком правомірно виходив з того, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у звязку з чим визнав за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Наведені в апеляційній скарзі дані про особу обвинуваченого, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до нього іншого, більш мякого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
У зв`язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на шістдесят діб, тобто до 25 червня 2020 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на шістдесят діб, тобто до 25 червня 2020 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/2098/2020

Категорія: ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1