Справа № 521/326/20
Провадження №522/1532/20
УХВАЛА
Іменем України
(повний текст)
03 липня 2020 року м.Одеса
Приморський районний суду міста Одеси у складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря- ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000515 року від 01.05.2017 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Алчевськ Луганської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України , -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Луганської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину, обвинуваченого ч.4 ст.190 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9
ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
представника потерпілого - ОСОБА_12 ,
УСТАНОВИВ:
Розглядаючи в порядку, передбаченому ч.3 ст.331 КПК України, питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до спливу продовженого строку, суд встановив наступне.
Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, посилаючись на те, що доведені під час досудового розслідування ризики не знизились та не відпали, а саме: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, який карається позбавленням волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, не одружений офіційно не працевлаштований. Викладене свідчить, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати.
Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_13 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт , посилаючись на наступне.

На теперішній час, ризики, передбачені ст.177 КПК знизились, обвинувачений не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню та пере6ховуватись від суду, скоювати інші злочини. ОСОБА_5 потребує постійного медичного обстеження у звязку з хворобою нирок, перебуває у цивільному шлюбі, працює таксистом, має постійне місце проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Таким чином, зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 ніяким чином не зашкодить встановленню всіх обставин по кримінальному провадженні.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання захисника, просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, вважаючи його необгрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що у продовженні строків триманняя під вартою ОСОБА_5 необхідно відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, суттєво зменшилися.

На цей час триває судовий розгляд. Обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання в м. Одесі, перебуває у цивільному шлюбі, працював таксистом, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Таким чином, на даній стадії провадження, з урахуванням всіх обставин справи та особу обвинуваченого, можливо змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, вважаючи, що зазначений запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може застосовуватися лише у тих випадках, коли прокурор у судовому засіданні зможе довести що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.

Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.

Крім цього, вищезазначений лист ВССУ посилається на правову позицію ЄСПЛ в рішенні у справі « Харченко проти України». Відповідно до п.71 якого практика тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, є порушенням пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, принципу верховенства права. Що відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» ( 974_433) ( Yeloyev v. Ukraine), №17283/02, п.50, від 06 листопада 2008 року).
Також практика ЄСПЛ встановлює, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але при цьому, Суд неодноразово зазначив, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою ( рішення у справі « Єчус проти Литви» ).
У своїх рішеннях ЄСПЛ також звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим та ризик його ухилення від слідства чи суду залишається єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. Проте згідно з п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зі спливом певного часу саме тільке існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому прокурор у своєму клопотанні має навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі « І.А. проти Франції)
Обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, нових ризиків, передбачено ст. 177 КПКУ, не встановлено.

На цей час не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права обвинуваченого на свободу, та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому суд також враховує, що іншів обвинувачені у даному кримінальному провадженні передбувають на свободі.

Керуючись Гл.18, ст.ст.1- 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Змінити запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.
Покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
1) не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 без дозволу суду у період часу із 22 години до 07 години щодоби;
2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
3)прибувати за викликом до суду.
4)утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими;
Ухвала судді припиняє свою дію 02.09.2020 року.
Звільнити обвинуваченого з під варти в залі суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Суддя:
Суддя:

03.07.2020