Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1637/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000275 від 03.06.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селець Народицького району Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, з угодою про визнання винуватості,

В С Т А Н О В И В:

Згідно наказу № 140-к директора ДП «Словечанське лісове господарство» від 26.09.2014 ОСОБА_6 було призначено на посаду майстра лісу лісового обходу № 11 Велідницького лісництва та наказом № 135-к від 03.06.2019 останнього переведено на посаду лісника лісового обходу № 10 Велідницького лісництва.

З прийняттям на вказану посаду із ОСОБА_4 укладено договір про повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну з вини працівника та ознайомлено з посадовою інструкцією лісника, відповідно до якої він прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження матеріальних цінностей та зобов`язаний дбайливо ставитися до переданих йому на збереження матеріальних цінностей і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей.

Попри це, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду лісника лісового обходу № 10 Велідницького лісництва ДП «Словечанське лісове господарство», будучи матеріально-відповідальною особою за збереження та охороною ввіреного майна в період з червня 2019 року по лютий 2020 року, маючи досвід роботи для виявлення ознак незаконних рубок дерев, можливості для залучення працівників лісової охорони та правозахисних органів до припинення самовільних рубок, затримання правопорушників, арешту та затримання в лісі й на шляху з лісу лісопродукції та сировини, тобто маючи можливості для забезпечення охорони ввіреного майна, неналежно виконував покладені на нього обов`язки, зокрема, не проводив перевірки стану охорони лісу в усіх кварталах, в тому числі і в кварталі № 96 Велідницького лісництва ДП «Словечанське лісове господарство», що передано під охорону лісового обходу №10; лісові масиві регулярно не обходив; лісопорушників, фактів вчинення самовільних рубок в лісі та ознак, що вказують на проведення в лісі незаконних рубань не виявляв та свідомо їх приховував, про факти вчинення самовільних рубок чи ознак самовільних рубок на ввіреному під охорону обході та необхідність залучення працівників лісової охорони і правоохоронних органів для охорони ввіреного майна не інформував.

Неналежне виконання ОСОБА_4 обов`язків з охорони ввіреного майна призвело до того, що протягом листопада 2019 року - лютого 2020 року невстановлені досудовим слідством особи здійснили самовільну рубку 159 дерев породи «сосна» в кварталі № 96 відділів 10, 11, 16, 15, 22, 25 та в кварталі № 95 відділів 20, 23, які являються територією обходу № 10 Велідницького лісництва ДП «Словечанське лісове господарство», знаходиться на території Нововелідницької сільської ради Овруцького району Житомирської області та є лісовим заказником місцевого значення «Словечанський кряж», що створений рішенням Житомирської обласної ради XXIII скликання від 17.09.1998 і відповідно до ст. З Закону України «Про природно-заповідний фонд» відноситься до території природно-заповідного фонду України, чим спричинено шкоду ДП «Словечанське лісове господарство» на загальну суму 409613 грн., що є тяжкими наслідками.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ст.197 КК України, як невиконання та неналежне виконання своїх обов`язків по зберіганню та охороні дорученого для зберігання майна, якими спричинено тяжкі наслідки.

16 червня 2020 року між прокурором Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду разом з обвинувальним актом. За умовами вказаної угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та сприяти розслідуванню кримінального провадження.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

З урахуванням особистих даних ОСОБА_4 , обставин, що пом`якшують покарання, сторони узгодили вид та міру покарання, передбачені санкцією ст.197 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у невиконанні та неналежному виконанні своїх обов`язків по зберіганню та охороні дорученого для зберігання майна, якими спричинено тяжкі наслідки, ствердив добровільність укладення угоди і просив її затвердити, погодився на призначення узгодженого покарання.

Прокурор та захисник обвинуваченого вважали наявними підстави для затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 , беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч.2 ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості. Потерпілих у даному провадженні немає.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ст. 197 КК України. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу винного, та його щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання.

Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, свої права, зазначені в п.1 ч.4. ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, що передбачені ст.476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 , та призначення покарання, узгодженого сторонами.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473 - 476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 червня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000275 від 03.06.2020, укладену між прокурором Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1