Справа № 466/4516/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

законного представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001793 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 19.04.2017 року , близько 16 год., перебуваючи у приміщенні нежитлового будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, з сексуальних мотивів, попередньо увійшовши у довіру до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на той час не виповнилось 16 років, про що ОСОБА_4 було достеменно відомо, нехтуючи правом неповнолітнього на статеву свободу та статеву недоторканність, сказав останньому зняти весь одяг та вчинив щодо потерпілого розпусні дії сексуального характеру, які виразились у оголенні статевого органу неповнолітнього ОСОБА_6 , торканні його своїми руками та вступі в орогенітальний контакт.

У подальшому, ОСОБА_4 , який раніше вчиняв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КК України, 26.04.2017 р. з 15.25 год. до 16 год., перебуваючи у приміщенні готельного номеру № 301 готелю Експрес Вояж, що знаходиться в будинку № 65 по вулиці Джерельній у місті Львові, попередньо увійшовши у довіру до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на той час не виповнилось 16 років, про що ОСОБА_4 було достеменно відомо та запросивши ОСОБА_6 у вказаний номер, діючи з прямим умислом, повторно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, з сексуальних мотивів, нехтуючи правом неповнолітнього на статеву свободу та статеву недоторканність, сказав потерпілому зняти весь одяг та вчинив щодо нього розпусні дії сексуального характеру, які виразились у оголенні статевого органу неповнолітнього ОСОБА_6 , торканні його своїми руками, погладжуванні тулубу та вступі в орогенітальний контакт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив суду, що ніколи б не міг здійснити тих неправомірних дій, про які зазначено у обвинувальному акті, оскільки сам є батьком та самостійно виховує сина 2004 року народження . Зазначив, що дійсно періодично переглядає порносайти та випадково в соцмеражах натрапив на дописи неповнолітнього ОСОБА_6 , який вів непристойну переписку , фактично пропонуючи свої сексуальні послуги . Він був здивований вказаній обставині та хотів для себе вияснити, що ж спонукало дитину в такому віці шукати сексуальних партнерів через інтернет та в такий спосіб заробляти кошти. Лише з цією метою він почав переписуватись з потерпілим. При цьому на сайті була інформація про вік потерпілого, опубліковано його фото. Щоб переконати ОСОБА_6 відмовитись від такого роду занять, оскільки доля дитини була обвинуваченому не байдужа, він просив повідомити номер мобільного телефону, за яким можна було б ним спілкуватись. Проте потерпілий наполягав на спілкуванні лише через соцмережі та не хотів давати інших засобів зв`язку. Тому обвинувачений змушений був саме на вказаному сайті підтримувати зв`язок з потерпілим шляхом переписки на сексуальні теми , щоб домогтися зустрічі , в ході якої переконати потерпілого, що слід змінити своє життя. Обвинувачений також вказав, що не заперечує тієї обставини, що кілька разів зустрічався з ОСОБА_6 у м. Львові, проте такі зустрічі відбувалися лише в людних місцях, обмежувались усними розмовами, в ході яких він намагався позитивно вплинути на потерпілого та переконати, що йому не потрібно надавати сексуальні послуги за гроші . Кілька разів на вказаних зустрічах він пригощав ОСОБА_6 морозивом, іншими стравами, оскільки зі слів останнього знав, що у його сім`ї важке матеріальне становище. Що ж стосується подій 26.04.17 р., то обвинувачений зазначив, що його син давно мріяв побувати на концерті групи « Океан Ельзи» , проте квитки на концерт , що мав проходити у Львові,були дуже дорогі. Аналогічний концерт мав відбутись і у м. Ужгороді, де його знайомий придбав квиток для сина лише за 200 грн. Відтак, 26.04.17 р. обвинувачений о 7 год. 30 хв. прибув на залізничний вокзал, маючи намір їхати у м. Ужгород, щоб забрати квиток на концерт та передати його сину. Проте не зміг поїхати вранішнім поїздом, оскільки всі квитки були продані. В касі йому повідомили, що лише близько 19 год. буде інший прохідний потяг на Ужгород і квитки можна буде придбати за годину до його відправки . Гуляючи містом , він побачив готель «Експрес Вояж, куди вирішив зайти. Там він дізнався про те, що є вільні номери, тому винайняв номер, де мав намір відпочивати до 18 год. В цей час йому прийшло кілька СМС повідомлень від потерпілого, який виявив бажання зустрітись. Оскільки у обвинуваченого був вільний час, він погодився на зустріч, що відбулась біля торгового центру « Форум». В ході розмови він розповів потерпілому, що чекає на потяг до Ужгорода і на день винайняв номер в готелі, щоб відпочити. Дізнавшись про це, ОСОБА_6 сказав, що ніколи не був у готелі і йому цікаво було б подивитись. Відтак, вони разом пішли до готелю, де потерпілий з цікавістю оглянув номер та виявив бажання подивитись плазмовий телевізор. Обвинувачений запропонував йому чаю, в зв`язку з чим виходив з номера і просив працівників готелю допомогти заварити чай. У період перебування у готелі вони з потерпілим не закривались в номері, він не вчиняв щодо неповнолітнього ОСОБА_6 жодних неправомірних дій. Навпаки, у спілкуванні з потерпілим завжди намагався позитивно психологічно вплинути на дитину та переконати його в тому, що йому не слід надавати сексуальні послуги , оскільки його дуже турбувала доля хлопця. В той час, коли потерпілий у номері готелю дивився телевізор, до нього зателефонувала його мати і він мав намір піти, проте виявилось, що двері кімнати зачинені з боку коридору. Через деякий час двері відкрились і в номер готелю зайшли працівники поліції, які розвели його і потерпілого по різних кімнатах. Йому не відомо, з якою метою ОСОБА_6 заявив про те, що обвинувачений вчиняв щодо нього неправомірні дії сексуального характеру. Жодних доказів вказаним обставинам немає. Працівники поліції та експерти в повній мірі досліджували і приміщення кімнати, де знаходились вони з потерпілим , всі їх особисті речі, відбирали зразки біоматеріалу для проведення різного роду експертиз, проте всі результати досліджень суду не надавались, оскільки не містять доказів його винуватості. Він лише був не байдужим до долі дитини, що губила своє життя, та думав, що зможе переконати ОСОБА_6 у тому, що не слід пропонувати свої сексуальні послуги за винагороду. Натомість, з невідомих йому причин, потерпілий обмовив його перед працівниками поліції та судом. Просить визнати його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, така повністю і об`єктивно стверджується представленими стороною обвинувачення доказами.

Зокрема, показаннями допитаного в судовому засіданні в присутності психолога та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що він був зареєстрований в соцмережах , у фейсбуці та контакті, під своїм прізвищем . Крім того на його сторінці ним були виміщені його фото, надана правдива інформація про вік, адресу, місце навчання, дані про сім`ю ( брата та маму ) . Приблизно за рік до подій, що відображені у обвинувальному акті, йому прийшло повідомлення привітання на його сторінку в контакті від невідомого . На сторінці вказаної особи було одне фото та дані : ОСОБА_8 . Коли він відповів на просте привітання, між ними почалася переписка. Спершу не було жодних натяків на зустрічі чи інтимні стосунки, а звичайна переписка, у якій невідомий з`ясовував сімейні обставини потерпілого, запитував про його навчання, друзів, вподобання . Відповідаючи на ці запитання потерпілий був переконаний, що з ним від імені дорослої людини жартують його друзі по навчанню. Проте через кілька місяців переписка почала набувати інтимного характеру , невідомий наполягав на особистому знайомстві та призначив зустріч у центрі м. Львова. Йдучи на цю зустріч він був впевнений, що ніхто не прийде, бо це жарт, тому нікого з родичів не попереджав , що зустрічається з невідомим. В кінці літа 2016 р. вони вперше зустрілись з ОСОБА_4 біля ринку`Добробут» . Вони разом деякий час гуляли по центру, обвинувачений купив йому морозиво, дав гроші і просив нікому не говорити про їх спілкування. В ході зустрічі він задавав багато запитань про його життя, тілобудову, натякав на непристойні речі. Злякавшись, потерпілий зіслався на зайнятість та пішов. Повернувшись додому, він в той же день заблокував спілкування з ОСОБА_9 . Проте, через кілька місяців обвинувачений написав йому з нової сторінки, де його дані вже були зазначені « ОСОБА_10 » та було не його фото . Проте із змісту переписки у потерпілого не виникало сумнівів про те, що це пише обвинувачений. Він зрозумів, що немає змісту уникати спілкування з ним, оскільки ОСОБА_11 знає всі його особисті дані. В ході переписки ОСОБА_11 вже відверто ставив запитання сексуального характеру та спонукав до зустрічі. Оскільки потерпілий налякався і не хотів розізлити обвинуваченого, який міг повідомити про їх переписку рідних та вчителів, він погодився на зустріч. При черговій зустрічі, що відбулась 19.04. 2017 року, ОСОБА_11 повів його в район Високого замку. Там обвинувачений шукав місце для усамітнення з метою вчинення дій сексуального характеру , казав що потерпілий йому подобається як сексуальний чоловік. Він повів потерпілого в закинуту одноповерхову цегляну будівлю . Довкола не було жодних людей. Оскільки потерпілий боявся ОСОБА_12 , то підкорився його волі. У згаданому приміщенні, яке він в подальшому показав працівникам поліції, обвинувачений оголив його тіло, гладив його. В подальшому вступив з ним в орогенітальний контакт , при цьому мастурбував. Сексуальні дії тривали 8 -10 хвилин. В подальшому обвинувачений продовжував гладити його по тілу , розповідав, як він йому подобається. В кінці зустрічі обвинувачений дав йому 200 грн. і сказав нікому не говорити про те, що сталось. Відразу місця цього вони розійшлися у різні боки. Потерпілий швидко пішов додому, оскільки йому було неприємно після того, що з ним відбулось. Нікому з дорослих він не розповів про ті події, оскільки соромився і боявся ОСОБА_13 .

Наступна його зустріч з обвинуваченим відбулась через короткий проміжок часу, біля торгового центру « Форум» , у м. Львові. Після події, що сталася на Високому Замку, ОСОБА_11 знову продовжував писати йому в інтернеті різні повідомлення сексуального характеру, пропонувати зустрітися, згадував про попередню зустріч. Зазначав, що хоче запропонувати відносини втрьох, що є ще один хлопець, який згоден зустрітись. Оскільки обвинуваченому були відомі всі дані про потерпілого, він і погодився знову зустрітись, бо боявся обвинуваченого. Між тим, на зустріч ОСОБА_11 прийшов один і запропонував пройтись. По дорозі він не пояснював куди саме вони йдуть, сказав, що там їм буде краще. Проте згодом виявилось, що вони прийшли в готель, де завчасно вже був заброньований номер . Готель знаходиться біля залізничного мосту, раніше потерпілий там ніколи не був. Вони пройшли в кімнату, де було ліжко, стіл, невеликий холодильник, телевізор. У номері також була ванна кімната, де була душова кабінка. Обвинувачений замкнув двері , зашторив вікно і включив гучно телевізор. Після цього він сказав потерпілому стати біля ліжка, де він оголив тіло потерпілого , погладжував, вступив з ним в орогенітальний контакт та при цьому мастурбував. Коли потерпілий відчув, що внаслідок задоволення почнеться сім`явиверження, то сказав обвинуваченому , що йде у туалет. Повернувшись з ванної кімнати він вдав, що до нього телефонує мама та повідомив обвинуваченого, що йому треба піти. Після того, що відбулось у кімнаті йому було неприємно залишатись з обвинуваченим. Проте двері готельного номеру не відчинялись, а з коридору невідома жінка повідомила, що зламався замок і вже викликано майстра для ремонту. Вона просила почекати. ОСОБА_12 напевно це насторожило, оскільки він просив потерпілого сказати, що він його рідний дядько, якщо хтось з працівників готелю буде запитувати про їх перебування в номері. Коли ж відчинились двері, то з працівниками готелю були поліцейські, на запитання яких спершу він і повідомив, що обвинувачений його родич. Але коли їх з ОСОБА_14 розвели по різних приміщеннях, він чесно зізнався про все, що з ним відбувалось та пояснив, що боїться обвинуваченого. Також потерпілий зазначив, що ці події відбувались давно, він хоче про них забути і жити новим життям. Зустрічався з обвинуваченим лише тому, що боявся його.

Суд вважає безпідставним твердження сторони захисту про те, що зазначені показання потерпілого слід визнати недопустимим доказом.

Так, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, що врегульовано ст. 84 КПК України. Відповідно до вимог ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Підставою для визнання вказаного доказу недопустимим, адвокат зазначає наступне. В ході судового розгляду , було задоволено клопотання прокурора про допит неповнолітнього потерпілого у режимі відеоконференцзв`язку з приміщення Личаківського районного суду м. Львова , з метою унеможливлення тиску на допитувану особу. Такий допит було проведено у закритому судовому засіданні 17.01.18 р. В подальшому прокурору, на підставі поданої заяви, було видано копію звукозаписів всіх судових засідань у даному провадженні. 20.12.2018 року прокурор звернулась з клопотанням про повторний допит потерпілого ОСОБА_6 , оскільки його показання не відображаються на технічному записі. З метою вирішення вказаного клопотання , в судовому засіданні були прослухані за участю сторін диски із записами допиту потерпілого і дійсно було встановлено, що з технічних причин запис показань ОСОБА_6 не відтворюється . Враховуючи викладене, судом було задоволено клопотання про повторний допит неповнолітнього потерпілого. Наведене , на думку захисту свідчить про порушення прав обвинуваченого, оскільки повторний допит потерпілого не передбачений КПК України.

Між тим, згідно зі статтею 129 Конституції України гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства. Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.

Частиною четвертою статті 107 КПК передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, окрім випадків, визначених у цій нормі (у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб). В даному випадку показання потерпілого, які були ним дані в судовому засіданні за участі як обвинуваченого , так і його захисника, з технічних причин не були відображені на записуючому пристрої.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63). Захищене статтею 6 ЄКПЛ право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Суд не вправі позбавити потерпілого права на дачу показань в судовому засіданні, яке передбачене вимогами ст. 56 КПК України . Клопотання ж сторони захисту , на думку суду , спрямоване саме на обмеження прав потерпілого. Крім того, показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , дані повторно, жодним чином не відрізняються від тих, які в присутності учасників судового розгляду були первинно ним озвучені. Відтак , відсутні підстави для визнання показань потерпілого недопустимим доказом.

Ставити ж під сумнів показання потерпілого щодо обставин вчиненого стосовно нього злочину ОСОБА_4 підстав немає, так як такі узгоджуються з показаннями інших свідків , заявлених стороною обвинувачення та дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами.

Так, в судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_7 пояснила, що точної дати не пам`ятає, проте у 2017 р. їй зателефонувала невістка та повідомила, що її внук ОСОБА_15 затриманий поліцією . Коли вона прийшла , то дізналась, що внук перебував у номері готелю з дорослим мужчиною і про обставини їх переписки. Свідок про таке чула вперше в житті , тому була в шоковому стані. Її син, батько ОСОБА_15 , помер . Невістка сама виховує двох синів . У вихованні та утриманні дітей їй допомагають її брат , який живе в Чехії, і два бабці. Станом на 2017 р. невістка хворіла, перебувала в лікарні. Проте, матеріально діти не були ні в чому обмежені, проте ніколи при собі не мали значних коштів. Дві бабці постійно опікувались дітьми, готували, по мірі можливості купляли все необхідне, цікавились їх навчанням. Брат матері купив їм комп`ютер ,телефони. Вона постійно контролювала внуків. Зокрема, ОСОБА_15 їй розповідав про своїх друзів, з якими навчався, ходив до них в гуртожиток. Він був дуже самостійний, оскільки рано втратив батька. Не було нарікань на нього і в навчанні. Як виявилось, внук не все їй розповідав , а лише при спілкуванні в поліції та в подальшому, коли він показував де зустрічався з обвинуваченим та які непристойні дії щодо нього вчиняв дорослий чоловік , вона дізналась про обставини даної справи.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомила, що вона є матір`ю потерпілого. У 2017 році, у період, коли вона перебувала у лікарні, до неї зателефонували з телефону її сина та повідомили, що він затриманий в номері готелю з дорослим мужчиною , та запитали чи названа особа не може бути їх родичем . Вона заперечила будь-які родинні чи дружні зв`язки з названим чоловіком. Після цього вона відразу зателефонувала до педагога сина, яка повідомила, що він у той день був на навчанні, проте останнім уроком була фізкультура і їй невідомо,чи він був присутній. Їй кілька разів телефонували з поліції, проте оскільки вона не могла прибути на виклик, то подзвонила свекрусі, яка і була представником неповнолітнього ОСОБА_15 . Вона, як мати, була шокована тим, що їй в подальшому повідомили. Вона постійно займалась вихованням дітей : відвідувала з ними театри, кіно, возила відпочивати на море, цікавилась їх життям. У дітей був комп`ютер, проте вона не досліджувала на які сайти вони заходять та з ким спілкуються. Коли вона захворіла, то діти стали самостійніші і вона не мала змоги їх повністю контролювати. Вже після затримання, син їй розповідав, що спершу, коли йому в інтернеті написав невідомий, він думав, що з ним жартують його друзі, тому підтримував переписку , думаючи , що це гра . В подальшому, коли вони з обвинуваченим вперше зустрілись, син сказав, що злякався,бо у того є всі правдиві дані про місце проживання та навчання сина. При довірливому спілкуванні син дав почитати їй всю переписку між ним та обвинуваченим , розповів де і за яких обставин відбувались їх зустрічі, розповів які саме розпусні дії щодо вчиняв ОСОБА_4 . Вказав, що раніше не розповідав про ці обставини, оскільки не хотів її турбувати та боявся обвинуваченого, який мав всю інформацію про нього.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 повідомила, що працює у готелі Експрес Вояж, що знаходиться по вулиці Джерельній, 65 у м. Львові. Точної дати вона не пам`ятає, проте весною 2017 року в готель зайшов невідомий їй чоловік, який повідомив, що бажає зняти номер до вечора. Крім того повідомив, що номер знімає, щоб відпочити з сином, який на той час ніби-то був у кіно. Свідок повідомила, що у разі заселення дитини, слід буде надати документ і на неї. Невідомий зазначив, що пізніше надасть документи сина . Близько 15 год. свідок зауважила, що вказаний чоловік зайшов у готель з неповнолітнім хлопчиком та швидко пройшов у знятий ним номер. При цьому їй здалося, що мужчина і хлопчик намагались так зайти в приміщення, щоб їх не помітили. Вона запитала у співробітників готелю, що у той день працювали, чи показував невідомий комусь з них документи що стверджують, що він є батьком хлопчика. Почувши у відповідь , що такі документи ніхто не перевіряв, вона засумнівалась у словах чоловіка. ЇЇ здивувало і те, що невідомий не просив ніяких додаткових речей для дитини , як це зазвичай буває, коли люди заселяються з неповнолітніми дітьми , зокрема, рушників, кружок . Спершу вона підійшла до дверей номера і прислухалась. З кімнати голосно лунав звук телевізора . Проте згодом вона почула стогін, ніби хтось займався сексом. Щоб перевірити свої здогадки, вона вийшла на вулицю і побачила, що вікна кімнати, яку зняв невідомий зашторені. Всі ці обставини навели її на думку, що невідомий їй дорослий чоловік вчиняє протиправні сексуальні дії щодо дитини. Тому вона по телефону викликала поліцію, а щоб особа не змогла втекти, підперла зі сторони коридору двері кімнати стільцем, що заблокувало вихід з номера. Коли через хвилин 40 приїхали працівники поліції та зайшли в номер, там дійсно перебував , як пізніше виявилось, обвинувачений ОСОБА_4 , який спершу пояснював, що неповнолітній хлопчик, що перебуває з ним у номері є його племінником. Потім зазначав, що це його похресник. Працівники поліції викликали хлопчику психолога та повідомили рідних. Деякий час хлопець сидів у службовому кабінеті працівників готелю, де розповідав, що у нього хвора мати. Сказав, що мужчина, який був з ним у готельному номері не є його родичем, а вони познайомились в мережі інтернету . В подальшому вже з дитиною та обвинуваченим вона не спілкувалась.

Свідок ОСОБА_18 , що був допитаний в ході судового розгляду пояснив, що у 2017 у день, коли він був на патрулюванні біля стадіону «СКА», точної дати не пам`ятає за плином часу, їх бригада отримала повідомлення про те, що на території готелю були виявлені можливі дії по розбещенню неповнолітнього. Їх бригада прибула у готель «Експрес Вояж, що знаходиться по вулиці Джерельній, 65 у м. Львові. Працівники готелю розповіли їм про свої підозри , показали двері номеру, де можливо відбувались неправомірні дії. Постукавши у двері кімнати, вони зайшли у приміщення, в якому був невідомий чоловік та неповнолітній хлопець. Вони обоє були одягнуті, проте виглядали схвильованими. Свідок звернув увагу на те, що у номері готелю було велике двоспальне ліжко, постіль на якому була зім`ята. Дорослий чоловік , коли йому було запропоновано пояснити причини перебування в одному номері з неповнолітнім зазначав, що вони зайшли відпочити. Також обоє плутались у поясненнях зазначаючи спершу що неповнолітній хлопець є племінником мужчини, згодом, що це хрещений батько та похресник. Коли вказаним особам було запропоновано перейти в різні приміщення, було встановлено особу обвинуваченого. В подальшому, на прохання працівників поліції хлопець зателефонував до своєї матері і остання на запитання поліцейських повідомила, що їй не відомий мужчина на прізвище ОСОБА_19 , з яким її син перебував у готелі, вони не перебувають у жодних родинних відносинах. Після цього хлопець повідомив, що познайомився з ОСОБА_4 на порносайті в інтернеті та показав у своєму телефоні непристойну переписку сексуального характеру з обвинуваченим . Відтак,була викликана оперативна група з відділу поліції , а їх бригада забезпечувала охорону місця події до приїзду опергрупи.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.1 ст. 156 КК України стверджується також наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами, що досліджувались в ході судового розгляду .

Зокрема, відповідно до рапорту, зареєстрованого в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області 26.04.2017 за № 10909, о 15.49 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_17 про те, що по вул.Джерельній у м.Львові один із постояльців готелю Експрес Вояж привів у свій номер малого хлопця, вона підозрює, що це може бути педофіл, у подальшому вказаний постоялець був затриманий (том 2 а.с.1). Відомості аналогічного змісту містяться у письмовій заяві ОСОБА_17 від того ж дня, із зазначенням анкетних даних про особу, яка зняла номер як ОСОБА_4 (том 2 а.с.2).

Протоколом огляду місця події - готельного номеру № 301 у готелі Експрес Вояж, проведеного 26.04.2017 р. з 16.40 год. по 19.30 год. стверджено, що вказаний номер розташований на 2 поверсі будівлі, складається з жилої кімнати розмірами 6 на 5 метрів та ванної кімнати розмірами 4 на 3 метри, у першій з яких виявлено одне двоспальне ліжко та розпочату пляшку об`ємом 0,25 л від коньяку марки Шустов. (том 2 а.с.6-10). Дозвіл на огляд готелю надано працівником готелю ОСОБА_17 ( т. 2 а.с. 5). ОСОБА_4 був затриманий 26.04.2017 р. , що стверджується протоколом затримання особи ( а.с. 11-12, т. 2 ).

Під час проведення із потерпілим ОСОБА_6 слідчого експерименту останній детально та послідовно вказав на обставини вчиненого стосовно нього злочину. Зокрема, на відеозаписі до протоколу , потерпілий показав нежитлову закинуту будівлю з червоної цегли,в районі Високого Замку ( вул. Лемківська, 11 ) , де 19.04.2017 р. близько 16 год. обвинувачений вчиняв розпусні дії щодо нього . Крім того, на відеозаписі зафіксовано пояснення потерпілого щодо вказаних подій та подій ? що мали місце 26.04.2017 р. у приміщенні готелю (протокол від 29.04.2017 в томі 2 на а.с.22-27 ).

Оглядом мобільного телефону Номі І451 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , належного ОСОБА_4 , встановлено, що при відкритті на вказаному телефоні мобільного браузера завантажується сторінка в соціальній мережі Вконтакті під іменем ОСОБА_20 (id417870144), прив`язана до номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , при відкритті сторінки під іменем ОСОБА_15 виявлено обліковий запис під іменем ОСОБА_21 ( ОСОБА_22 ). Перейшовши за посиланнями Повідомлення, виявлено приватні діалоги з різними особами, зокрема і з особою ОСОБА_21 протягом періоду з 20 по 26 квітня 2017 р. (том 2 а.с.54-94). Аналізом спілкування, яке велось у зазначеному діалозі встановлено, між обвинуваченим та потерпілим проходила переписка інтимного характеру. При цьому, саме ОСОБА_4 в наполегливій формі домагався зустрічей з потерпілим . Також на а.с. 55,57,59 т. 2 у згаданій переписці містяться записи обвинуваченого , в яких він 20 , 21 та 22 квітня 2017 року нагадує неповнолітньому ОСОБА_6 про розпусні дії, які вчиняв щодо потерпілого напередодні . Відтак, показання потерпілого щодо обставин злочину , що мав місце щодо нього з боку обвинуваченого 19.04.2017 року , стверджуються вказаними власноручними записами, виконаними ОСОБА_23 та не суперечать його показанням в судовому засіданні про те, що до 26.04.2017 року він неодноразово зустрічався з ОСОБА_6 , проте не пам`ятає точних дат.

Крім того, з тексту згаданої переписки вбачається, що наступна зустріч між обвинуваченим та потерпілим з метою здійснення дій по розбещенню неповнолітнього, має відбуватись саме в готелі, де обвинувачений пропонує забронювати номер . При цьому за надані сексуальні послуги ОСОБА_4 пропонує оплату неповнолітньому потерпілому.

Також у спілкуванні згадується, що ОСОБА_21 вчиться у коледжі (том 2 а.с.72), що співрозмовнику відомо про його вік (том 2 а.с.81), а також номер мобільного телефону НОМЕР_4 , належного особі під ім`м (ніком) ОСОБА_20 .

У ході зазначеного огляду телефону, використовуючи засоби всесвітньої мережі Інтернет, встановлено, що вказаний номер телефону закріплений у соціальній мережі Фейсбук за обліковим записом ОСОБА_24 у соціальній мережі Одноклассники - за обліковим записом ОСОБА_25 . Вказаний мобільний телефон Номі І451 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ,був добровільно виданий слідчому ОСОБА_4 26.04.2017 р., що стверджується його власноручною заявою ( т. 2 а.с.13 ).

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів , опис речей і документів ( т. 2 а.с. 183-187) сім карта з 1СС кодом ,вилучена з мобільним телефоном ОСОБА_4 , використовується «ПатКиївстар» та відповідає абонентському номеру ОСОБА_4 .

Під час огляду мобільного телефону Самсунг, належного неповнолітньому ОСОБА_6 , встановлено, що у ньому знаходиться сім-картка оператора Водафон із абонентським номером НОМЕР_5 . При вході на вказаному телефоні до соціальної мережі Вконтакті відкривається обліковий запис ОСОБА_21 із НОМЕР_6 , до якого прикріплений номер мобільного телефону НОМЕР_7 (том 2 а.с.109-122).

Показання потерпілого в частині інтимної переписки у мережі інтернет та неодноразових зустрічей з ОСОБА_4 не суперечать показанням самого обвинуваченого про те, що у встановлений у обвинувальному акті час між потерпілим і ним мали місце дописи про його ( обвинуваченого ) сексуальну орієнтацію та особисті зустрічі. При цьому, суд вважає надуманими, такими що спрямовані на уникнення відповідальності посилання ОСОБА_4 у судовому засідання на те, що такого змісту переписку він змушений був вести саме для того, щоб ОСОБА_26 погодився на особисту зустріч, в ході якої обвинувачений мав намір переконати потерпілого не надавати сексуальний послуг за грошову винагороду.

У ході проведення огляду сторінки у соціальній мережі Вконтакті з id336309886 (обліковий запис ОСОБА_21 ) виявлено ряд приватних переписок сексуального характеру з різними особами. ( т. 2 а.с. 123-166).

В підтвердження показань потерпілого про передачу йому ОСОБА_4 коштів купюрами по 100 грн. і 200 грн., на підставі заяви його представника , ОСОБА_7 ( т. 2 а.с. 14) про добровільну видачу , вказані грошові кошти були передані від потерпілого слідчому, та в подальшому визнані речовими доказами у справі.

Не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, що стверджують винуватість ОСОБА_4 : результат алкотестеру « Драгер» ( а.с. 4 т. 2 ) та заява ОСОБА_7 про добровільну видачу одягу та білизни ОСОБА_6 , що також були предметом судового дослідження.

За клопотанням сторони обвинувачення предметом дослідження були також копія постанови про відмову в порушення кримінальної справи від 16.04.2008 р. ОСОБА_27 ( доньки колишньої дружини обвинуваченого ) , яка скаржилась на неправомірну поведінку сексуального характеру щодо неї зі сторони вітчима, ОСОБА_4 ( т .2 а.с. 28- 29) та протокол огляду портативного персонального комп`ютера ( т. 2 а.с. 167-176 ) , який був вилучений в ході проведення обшуку у будинку, де проживає обвинувачений ( протокол від 27.04.17 р. , т. 2 а.с. 16-20). Згідно згаданого протоколу на комп`ютері виявлено історію переглядів в мережі інтернет порнографічного характеру. Наведене не є прямим доказом винуватості особи у вчиненні кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_6 , проте, на думку суду, свідчить про сексуальні вподобання обвинуваченого , поряд з іншим, саме до неповнолітніх осіб.

За клопотанням сторони захисту судом були допитані у якості свідків також ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та неповнолітній ОСОБА_32 .

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_28 повідомила, що вона є матір`ю обвинуваченого. У неї є троє синів, і саме син ОСОБА_33 їй найбільше допомагає . Син проживає у належному їй будинку в с. Великі Передримихи і самостійно виховує дитину, оскільки його дружина покинула їх і своїм сином не цікавиться . Протягом двох років свідок живе у будинку перестарілих, проте двічі на місяць приїздить додому, постійно спілкується з сином та внуком. Син повністю займається господарством, піклується про свою дитину, що є інвалідом дитинства. Їй відомо, у чому обвинувачується ОСОБА_33 , проте вона у такі звинувачення не вірить.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_29 суду повідомила, що знайома з ОСОБА_4 близько 4 років. Вони разом працювали на АС. Він був охоронцем, а вона прибиральницею. Нічого негативного сказати про обвинуваченого не може, оскільки він завжди поводився ввічливо, культурно. Знає з позитивного боку і його сина. В подальшому, за клопотанням захисника обвинуваченого, було проведено додатковий допит вказаного свідка. В ході додаткового допиту свідок повідомила, що протягом двох років підтримує з ОСОБА_14 інтимні стосунки. Він гарно до неї відноситься та не має жодних дурних звичок. Знайома вона і з сином обвинуваченого, оскільки по два рази в тиждень приїздить до них, готує, пере, прибирає. Іноді залишається ночувати. Оскільки їй на попередньому допиті не ставили запитань щодо вказаних обставин, вона і не повідомляла, що є співмешканкою ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_30 зазначив, що знає обвинуваченого понад 10 років. Вони є сусідами і хоча спілкуються не дуже часто, проте свідкові відомо, що ОСОБА_11 сам виховує сина, веде все господарство. Іноді до них приїздить мати обвинуваченого. Характеризує обвинуваченого лише позитивно, оскільки ніколи не бачив його в неадекватному стані, не чув жодних нарікань на нього від сусідів.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_31 зазначила, що вона є колишньою дружиною обвинуваченого та матір`ю їх спільного сина ОСОБА_34 . У шлюбі вони перебували у період з 2002 по 2008 рр. На даний час вони теж підтримують хороші стосунки, оскільки саме з ним проживає дитина. Син завжди доглянутий, ходить в школу. Кожні вихідні вона спілкується з сином, який приїздить до неї у м.Львів. ОСОБА_35 є інвалідом дитинства, оскільки у нього лише одна нирка. За спільним рішенням батьків дитина проживає саме в селі з батьком , оскільки вони з ОСОБА_14 вирішили, що так буде краще для дитини, зважаючи на його стан здоров`я. На даний час син навчається у 9 класі, після закінчення якого має намір поступити в коледж у м. Львові, тоді і буде проживати у неї. Свідок зазначила, що ОСОБА_11 є хорошим батьком та вона не вірить у ті звинувачення, які йому висунуті. Між тим, з підстав ст. 63 Конституції України, відмовилась в судовому засіданні давати показання відносно подій, що стались між ОСОБА_4 та її донькою від першого шлюбу у 2008 р. та щодо причини розірванню шлюбу з обвинуваченим.

В ході судового розгляду, за клопотанням сторони захисту, було допитано і неповнолітнього сина обвинуваченого ОСОБА_36 , який пояснив, що батько його дуже хороша людина. Він постійно проживає з батьком, іноді їздить до матері, яка живе у м. Львові. Його бабуся проживає у будинку для перестарілих,бо потребує допомоги лікарів, але теж періодично приїздить до них в село. Крім того, до батька періодично приходить жінка, тьотя ОСОБА_37 , яка допомагає йому по господарству, іноді ночує. Батько завжди до нього дуже добре відноситься, всім забезпечує. До них приходять гості, його друзі спілкуються з батьком. Свідкові відомо у чому обвинувачують його батька, проте він не вірить цьому, вважає, що його оговорюють.

Показання зазначених свідків, на думку суду , не є доказами непричетності ОСОБА_4 до скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, у розумінні ст.84 КПК України. Вказані особи лише дають свою суб`єктивну характеристику поведінці обвинуваченого , яку вони спостерігали у повсякденному житті. Між тим, про обставини інтимного життя , зокрема неприродній потяг до неповнолітніх дітей чоловічої статі, зазвичай не повідомляються навіть найближчим людям , оскільки такі неправомірні дії викликають суспільний осуд.

Враховуючи викладене, суд приходить до наступного висновку . Кожна дитина має право бути почутою та висловлювати свої думки. Заяви та свідчення дитини не повинні вважатися недійсними або ненадійними лише через її вік.

Водночас ст. 94 КПК України на суд покладено обов`язок оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Показання потерпілого , зважаючи на їх послідовність та обґрунтованість не можуть свідчити про їх неправдивість та бажання обмовити обвинуваченого . Також суд оцінив їх у сукупності з іншими доказами , зокрема показаннями свідків та наявними у судовому провадженні письмовими доказами.

Показання ж обвинуваченого про те, що знайомство та зустрічі з неповнолітнім потерпілим були спрямовані ним саме на виховні бесіди з метою переконання ОСОБА_6 припинити надавати сексуальні послуги за гроші , суд розцінює як метод захисту та спосіб уникнення відповідальності за скоєне.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілого , його законного представника, дослідивши письмові докази, показання свідків, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст.156 КК України як вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Призначаючи обвинуваченому покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, виховує сина ОСОБА_36 , 2004 р.н. - інваліда з дитинства, та піклується про перестарілу матір, ОСОБА_28 , 1938 р.н. Проте судом враховується і те , що ОСОБА_4 ніде не працює . Крім того, як зазначала у своїх показаннях ОСОБА_28 , вона має ще двох синів, які надають їй допомогу та у яких існує обов`язок по її утриманню . Неповнолітній син обвинуваченого отримує опіку та піклування від своєї матері , з якою перебуває у постійному контакті, про що обоє зазначили в судовому засіданні.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 12.05.2017 р. , ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового або будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (том 2 а.с.30-31).

Досудовою доповіддю, складеною стосовно ОСОБА_4 працівниками Шевченківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації, констатовано високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та наявності небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб (том 1 а.с.75-77).

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, у ході судового розгляду не встановлено. Жодного каяття у скоєному обвинуваченим не висловлено, що свідчить про повне ігнорування ним суспільних цінностей. Злочин, який вчинив обвинувачений , має надзвичайно руйнівний вплив на емоційне благополуччя потерпілого. Наслідки того, що пережила дитина, можуть відбитися навіть на її дорослому житті.

Між тим, відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи є посяганнями на особистість і пов`язані з грубими порушеннями норм суспільної моралі, тому кримінальним законодавством за їх вчинення передбачено суворе покарання.

Статеві злочини характеризуються аморальністю та цинічністю дій винних осіб, принижують честь і гідність потерпілої особи та можуть завдати значної шкоди здоров`ю. Особливо небезпечні статеві злочини проти неповнолітніх, оскільки вони посягають на їх статеву недоторканність та нормальний статевий розвиток та часто призводять до глибоких душевних травм у потерпілих осіб, штовхають їх до аморального способу життя.

Крім того, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд враховує вчинення злочину повторно.

При призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд вважає, що достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.1 ст. 156 КК України, у виді позбавлення волі , оскільки виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, а поведінка та вподобання обвинуваченого свідчать про те, що він може нести загрозу іншим неповнолітнім .

У строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк його затримання (попереднього ув`язнення) з 26 по 28 квітня 2017 року тривалістю 3 (три) дні, з урахуванням вимог ч. 5 ст.72 КК України в редакції на час вчинення злочину, із розрахунку один день затримання за два дні позбавлення волі.

Дія запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту, на час ухвалення вироку закінчилась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до обвинувального акту, витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні складають 395,48 грн., однак не уточнено за проведення якої саме експертизи, а також така експертиза не використана стороною обвинувачення у доказуванню, тому такі витрати відшкодуванню з обвинуваченого не підлягають.

Долю речових доказів у справі слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, зокрема мобільний телефон марки Номі І451 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , ноутбук марки Emachines моделі Е528 чорного кольору з маркуванням LXND10C0040511FDA42500, презерватив Контекс, труси, належні обвинуваченому ОСОБА_4 , - повернути ОСОБА_4 ; нижню білизну, спортивні штани, футболку синього кольору, куртку сірого кольору, безрукавку синього кольору, мобільний телефон марки Самсунг, грошові кошти в купюрах номіналом 200 грн. серії ЕВ № 0912668 та номіналом 100 грн. серії ЗВ № 7046410, які знаходяться на відповідальному зберіганні у законного представника потерпілого ОСОБА_7 , - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять ) років.

У строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 зарахувати строк затримання з 26 по 28 квітня 2017 року, тривалістю 3 (три) дні, із розрахунку один день затримання за два дні позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки Номі І451 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , ноутбук марки Emachines моделі Е528 чорного кольору з маркуванням LXND10C0040511FDA42500, презерватив Контекс, труси, належні обвинуваченому ОСОБА_4 , - повернути ОСОБА_4 ; нижню білизну, спортивні штани, футболку синього кольору, куртку сірого кольору, безрукавку синього кольору, мобільний телефон марки Самсунг, грошові кошти в купюрах номіналом 200 грн. серії ЕВ № 0912668 та номіналом 100 грн. серії ЗВ № 7046410, які знаходяться на відповідальному зберіганні у законного представника потерпілого ОСОБА_7 , - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Львова , а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1