Дата документу 05.03.2020 Справа № 554/1134/20
Провадження №1-кс/554/2392/2020
УХВАЛА
іменем України
05 березня 2020 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого першого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 24 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001161 від 21 листопада 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в якій заявник просить поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови від 24 грудня 2019 року слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, про відмову у визнанні потерпілим; скасувати постанову від 24 грудня 2019 року слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, про відмову у визнанні потерпілим в межах кримінального провадження №0001161 від 21.11.2019 року.

На обґрунтування вимог скарги адвокат вказав, що на підставі заяви ОСОБА_4 та ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 14 серпня 2019 року внесено відповідні відомості та відкрито п`ять кримінальних проваджень, зокрема, і провадження під №0001161 від 21 листопада 2019 року за ч.2 ст.370 КК України.

Представником ОСОБА_4 подано до слідчого клопотання про визнання останнього потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Відправлення отримано адресатом 11 грудня 2019 року. Адвокатом ОСОБА_3 07 лютого 2020 року поштою отримано постанову слідчого від 24 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання, яка вмотивована тим, що в клопотанні не наведено обґрунтування спричинення ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди, не долучено доказів на підтвердження спричинення такої шкоди.

Заявник вважає зазначену постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим не наведено жодних очевидних обставин, які б свідчили про відсутність завданої йому шкоди вказаним кримінальним правопорушенням. В заяві ОСОБА_4 про вчинені кримінальні правопорушення викладені фактичні обставини вчинення злочинів та шкода, яка завдана йому.

02 березня 2020 року ухвалою суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для подання скарги на рішення слідчого задоволено та поновлено строк для звернення до суду зі скаргою, поданої в порядку ст.303 КПК України.

У судове засідання заявник повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги. Адвокат у поданій заяві просив розглядати скаргу за його відсутності та без участі заявника, вимоги поданої скарги підтримав повністю, просив задовольнити.

Із урахуванням процесуальних строків, які визначені для розгляду скарги, а також волевиявлення заявник та його представника і їх неявки до суду, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу за відсутності заявника та його адвоката.

Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого слідчим кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з таких підстав.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001161, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України.

Як вбачається з матеріалів скарги та кримінального провадження, на адресу Територіального державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 09 грудня 2019 року, у якому він просив, зокрема, про визнання ОСОБА_4 потерпілим та проведення допиту вказаної особи у процесуальному статусі потерпілого за участі представника ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0001161 від 21 листопада 2019 року.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 24.12.2019 року відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.

Відповідно до положень ст.303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.

Із змісту ч.5 ст.55 КПК України вбачається, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом з тим, ч.5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

За змістом оскаржуваної постанови слідчого, заявником передчасно ініційовано питання про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні у розумінні вимог КПК України; не наведено обґрунтування спричинення ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди, не долучено жодних документів та не вказано джерела отримання доказів на підтвердження спричинення такої шкоди.

Відповідно до ст.110 КПК України у постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

Суд вважає, що висновки в оскаржуваній постанові відповідають фактично встановленим обставинам та цим обставинам надана правильна правова оцінка, згадана постанова є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.

Разом з тим, судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001161, внесеному до ЄРДР 21.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України, триває.

Отже, на момент винесення слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 постанови про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , органом досудового розслідування не було здобуто достатньо доказів того, що ОСОБА_4 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Таким чином, наявність постанови про відмову у визнанні потерпілим не перешкоджає в подальшому визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за наявності для цього відповідних підстав.

Зі змісту абз.2 п.12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова від 24 грудня 2019 року є обґрунтованою та на даному етапі досудового розслідування винесена відповідно до вимог КПК України. При цьому, слідчий суддя також виходить з того, що відповідних належних та допустимих доказів заявником та його представником при розгляді даної скарги також не надано, інші дані в матеріалах провадження відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні вимог скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого першого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 24 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001161 від 21 листопада 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1