ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1556/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/447/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах
УХВАЛА
іменем України

21 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бахас-Байрам Альпійського району Марійської області, Туркменістан, громадянина України, раніше судимого 08.12.2005 року Суворовським районним судом м. Херсона за ст. 186 ч. 2, 342 ч.2, 345 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; 26.02.2010 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ст. 185 ч. 2 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 12.07.2010 року по відбуттю строку покарання, 16.01.2013 року Суворовським районним судом м. Херсона за ст. 190 чс.2, 185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.05.2014 року на підставі акту амністії про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 за час відбування покарання має 2 стягнення, одне з яких накладено 17.09.2019 року, які знято в законному порядку, проте негативно характеризують особу засудженого, є особою неодноразово судимою за вчинення умисних злочинів, зараз відбуває покарання також за вчинення умисних злочинів, зокрема і тяжкого злочину, звільнявся від відбування покарання законом про амністію, проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Крім того, засудженому ОСОБА_7 у 2019 році адміністрацією колонії було відмовлено у внесенні щодо нього подання до суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді його клопотання не в повній мірі врахував, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, задовільно характеризується, стягнення зняті в установленому законом порядку, він працевлаштований, з представниками адміністрації установи виконання покарань тактовний та ввічливий, на виховні заходи реагує вчасно, усвідомив протиправність своєї поведінки та продовжує працювати над собою та прагне приносити користь суспільству.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 01.08.2017 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. В строк відбування покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 19.03.2017 по 12.09.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання 26.09.2020 року.
З досліджених судом першої інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.03.2017 року, характеризується посередньо, у Державній установі «Північна виправна колонія № 90» відбуває покарання з 22.09.2017 року, працевлаштований, має 4 заохочення та 2 стягнення.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки за весь строк відбування покарання має лише 4 заохочення: по 2 заохочення у 2018 та у 2019 році. При цьому, поряд з заохоченням мав стягнення, характеризується посередньо, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, звільнявся від покарання на підставі акту амністії, однак через незначний проміжок часу знову продовжив злочинну діяльність. Тобто застосування державою поблажливої норми у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405 , 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2020 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання ОСОБА_5
Ухвала набрала законної сили 21.05.2020 року