Провадження № 1-кс/947/7768/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України, в рамках кримінального провадження №0001254 від 30.04.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2020 року в провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшли матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , поданої в порядку ст. 303 КПК України в рамках означеного кримінального провадження.

04.06.2020 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси відкрито провадження за матеріалами даної скарги, здійснено виклик в судове засідання учасників кримінального провадження (особу, яка подала скаргу та прокурора).

Прокурор в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, що підтверджується телефонограмою, не з`явилася, про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомила, клопотань про відкладення розгляду даної скарги не заявляла.

Від особи, яка подала скаргу надійшла заява, в якій така особа розгляд даної скарги просила проводити за її відсутності, вказавши, що подану скаргу підтримує у повному обсязі.

Оскільки відповідно до вимого ч. 3 ст. 306 КПК України неявка в судове засідання з розгляду скарги належним чином повідомленого прокурора не перешкоджає такому розгляду, в свою чергу від особи, яка подала скаргу надійшла заява про розгляд поданої нею скарги за її відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даної скарги за відсутності означених учасників кримінального провадження.

Як вбачається зі змісту поданої скарги, 30.04.2020 року слідчим СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0001254 за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_4 , який просив вжити заходів до невстановленої особи, яка приблизно з 04.06.2019 року до цих пір, зловживаючи довірою, заволоділа правом на користування майном, що належить компанії «Джервойс Холдінг Інк.», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 172/1.

30.04.2020 року громадянину ОСОБА_4 видано пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, й в цей же день останнього в якості потерпілого було допитано.

25.05.2020 року прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 прийнято оскаржувану на теперішній час постанову про відмову у визнанні потерпілим, якою громадянину ОСОБА_4 відмовлено у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0001254 від 30.04.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись з вказаною постановою прокурора від 25.05.2020 року, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах громадянина ОСОБА_4 звертається до слідчого судді з даною скаргою, в якій просить:

1) постанову прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 процесуального керівника у кримінальному провадженні №0001254 від 30.04.2020 року, розпочатого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про відмову ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим скасувати.

2) зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 - процесуального керівника у кримінальному провадженні №0001254 від 30.04.2020 року, розпочатого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України вжити процесуальних дій відповідно до ст. 55 КПК України щодо залучення ОСОБА_4 у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0001254 від 30.04.2020 року.

Таким чином, дослідивши наявні у слідчого судді матеріали даної скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, 30.04.2020 року за заявою громадянина ОСОБА_4 слідчим СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було внесено відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001254.

Того ж дня (30.04.2020 року) громадянину ОСОБА_4 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також проведено його допит в якості потерпілого, чим підтверджується та обставина, що громадянин ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 55 КПК України набув процесуального статусу потерпілого в рамках кримінального провадження №0001254 від 30.04.2020 року.

Про обґрунтованість доводів даної скарги щодо набуття громадянином ОСОБА_4 процесуального статусу потерпілого в рамках такого кримінального провадження свідчать також долучені до даної скарги ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2020 року та ухвала Одеського апеляційного суду від 26.05.2020 року, якими:

1) задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_4 про накладення арешту на відповідні об`єкти нерухомості (ухвала слідчого судді від 13.05.2020 року);

2) залишено без змін ухвалу слідчого судді від 13.05.2020 року про арешт майна (ухвала Одеського апеляційного суду від 26.05.2020 року).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 від 25.05.2020 року, вивченням матеріалів кримінального провадження №0001254 від 30.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України встановлено очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, в зв`язку з чим прокурором прийнято вказану постанову про відмову громадянину ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим в рамках означеного кримінального провадження.

Відтак, на теперішній час, слідчому судді належить встановити, чи ґрунтується оскаржувана постанова прокурора від 25.05.2020 року про відмову у визнанні потерпілим на вимогах закону, в зв`язку з чим, вирішивши вказане питання, надати належну правову оцінку наявності/відсутності правових підстав для задоволення поданої адвокатом ОСОБА_3 скарги.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 110 КПК України.

В свою чергу, згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Слідчий суддя зазначає, що прокурором вимоги ч. 3 ст. 110 КПК України при прийнятті оскаржуваної постанови від 25.05.2020 року щодо процесуальної форми свого рішення в цілому були дотримані, між тим, прокурором не було дотримано відповідних вимог закону в частині своєчасності прийняття такого процесуального рішення, що в свою чергу потягло за собою прийняття процесуального рішення, яке не передбачено нормами Кримінального процесуального закону.
Так, слідчий суддя зазначає, що нормами ч. 5 ст. 55 КПК України дійсно передбачено процесуальну можливість слідчого та прокурора прийняте рішення про відмову у визнанні відповідної особи потерпілим в рамках конкретного кримінального провадження.
Між тим, вимогами означеної норми закону (ч. 5 ст. 55 КПК України) передбачено вказану процесуальну можливість слідчого, прокурора при дотриманні двох ключових умов, а саме:
1) коли особа ще не набула відповідного процесуального статусу потерпілого в рамках кримінального провадження;
2) коли в слідчого, прокурора на момент подачі заяви про кримінальне правопорушення наявні очевидні та достатні підстави вважати, що така заява подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті (ч. 1 ст. 55 КПК України).

Зокрема, про вірність вказаного тлумачення ч. 5 ст. 55 КПК України свідчить п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, який передбачає можливість звернення до слідчого судді з скаргою на рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Разом з тим, як вбачається з обставин даного кримінального провадження, прокурором не було дотримано означених вимог Кримінального процесуального закону, оскільки було прийнято відповідне процесуальне рішення про відмову у визнанні потерпілим особи, яка такий процесуальний статус в рамках відповідного кримінального провадження на момент прийняття оскаржуваного рішення вже мала.

Зокрема, як вбачається з обставин даного кримінального провадження, 30.04.2020 року від громадянина ОСОБА_4 прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України; на підставі такої заяви внесено відповідні відомості до ЄРДР (№0001254 від 30.04.2020 року); з огляду на внесення відомостей до ЄРДР ОСОБА_4 видано пам`ятку про процесуальну права та обов`язки потерпілого та проведено його допит у вказаному процесуальному статусі; в подальшому задоволено його клопотання про арешт майна, й відповідне рішення залишено без змін.

Викладене, на думку слідчого судді, безумовно свідчить про те, що прокурором при прийнятті оскаржуваної постанови від 25.05.2020 року не було дотримано вимог закону, а тому така постанова прокурора підлягає скасуванню слідчим суддею (п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України).

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що в даному випадку, оскільки прокурором фактично прийнято процесуальне рішення, яким громадянина ОСОБА_4 позбавлено процесуального статусу потерпілого у спосіб, який не передбачено нормами Кримінального процесуального закону, з огляду на завдання слідчого судді (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України), які зводяться до судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, в цілях відновлення порушеного права, задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_3 , й крім скасування постанови прокурора від 25.05.2020 року, зобов`язати прокурора (процесуального керівника) повторно видати громадянину ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в рамках кримінального провадження №0001254 від 30.04.2020 року (п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 55, 56, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України, в рамках кримінального провадження №0001254 від 30.04.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Постанову прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 від 25.05.2020 року про відмову у визнанні потерпілим громадянина ОСОБА_4 скасувати.

Зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 повторно видати громадянину ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в рамках кримінального провадження №0001254 від 30.04.2020 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1