Справа № 161/8113/20 Провадження №11-сс/802/339/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0001836 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2020 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , звернулась до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: тканинний рюкзак синього кольору, термос чорного кольору та металевий шпатель, які були вилучені в ході проведення огляду місця події, від 21.05.2020, поблизу будинку № 10А по проспекту Відродженні у місті Луцьку Волинської області, на спортивну кофту чорного кольору із ілюстрацією черепа марки «Кроп», яка була вилучена в ході затримання ОСОБА_8 від 21.05.2020, під час проведення особистого обшуку, в приміщенні Луцького ВП ГУНП у Волинській області, що знаходиться за адресою: м. Луцьк вул.Грибоєдова, 2, Волинської області.

Клопотання умотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Луцького відділу поліції ГУ Національної поліції у Волинській області перебуває кримінальне провадження, що внесено до ЄРДР за №0001836, від 21 травня 2020 року, за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.05.2020 близько 05 години, неповнолітній ОСОБА_8 , перебуваючи на прилеглій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_11 та виразилось в умисному нанесенні йому одного удару кулаком руки в ділянку носа та ряду ударів ногами і кулаками рук в ділянку тулуба, відкрито викрав належне потерпілому майно, а саме: мобільний телефон, марки «Xiomi» вартістю 3000 гривень, матерчатий рюкзак, марки «Goldbe» вартістю 200 гривень, в якому містився будівельний лазерний рівень, марки «Bosh» вартістю 3000 гривень, будівельні шпателі в кількості 2 одиниці, вартістю по 50 гривень кожен, наждачний папір з тримачем вартістю 50 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 6350 гривень.

Під час проведення огляду місця події, від 21.05.2020 поблизу будинку №10А по проспекту пр. Відродження у місті Луцьку було вилучено тканинний рюкзак синього кольору, термос чорного кольору та металевий шпатель.

В ході затримання ОСОБА_8 від 21.05.2020, під час проведення особистого обшуку, в приміщенні Луцького ВП ГУНП у Волинській області, що знаходиться за адресою: м. Луцьк вул. Грибоєдова, 2, було вилучено спортивну кофту чорного кольору із ілюстрацією черепа марки «Кроп».

Постановою слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області, вищеперераховане майно, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просив задовольнити його клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 29.05.2020 клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на вищевказане майно, а саме, на тканинний рюкзак синього кольору, термос чорного кольору, металевий шпатель, а також на спортивну кофту чорного кольору із ілюстрацією черепа марки «Кроп».

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що стороною кримінального провадження, на підставі наданих та досліджених в судовому засіданні слідчим суддею доказів, доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно, оскільки є достатньо-ґрунтовні підстави вважати, що з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, враховуючи характер та обставини розслідуваного кримінального правопорушення, наявні у матеріалах клопотання фактичні дані, які дають достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, попередження можливого їх знищення, втрати або пошкодження, забезпечення їх правомірного утримання та дослідження органами досудового розслідування, проведення необхідних слідчих дій та судових експертиз, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити та накласти арешт на вказане майно.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно, зокрема, спортивну кофту чорного кольору із ілюстрацією черепа марки «Кроп» скасувати та ухвалити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт кофти, належної ОСОБА_8 , та зобов`язати слідчого негайно повернути кофту ОСОБА_8 . Стверджує, що ухвала слідчого судді в цій частині є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що спортивна кофта, яка вилучена у ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ст.98 КПК України не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні. Слідчий у заявленому клопотанні про арешт майна, а також слідчий суддя не зазначають, які саме сліди чи відомості, що містяться на кофті, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При вилученні кофти у ОСОБА_8 під час затримання, жодних слідів на кофті не було зафіксовано, також про це не зазначалось при впізнанні ОСОБА_8 потерпілим та про це останній не зазначав під час його допиту.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , який підтримував апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував доводи апеляції та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Законність та обґрунтованість накладення арешту на тканинний рюкзак синього кольору, термос чорного кольору та металевий шпатель, в апеляційній скарзі захисника не оспорюється, а тому апеляційним судом судове рішення у цій частині не перевіряється.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131, 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, а саме на спортивну кофту чорного кольору із ілюстрацією черепа марки «Кроп», яка визнана у встановленому законом порядку постановою слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 речовим доказом у кримінальному провадженні №0001836.

Про те, що особа, яка відкрито заволоділа майном потерпілого ОСОБА_11 , була одягнена у кофту із зображенням черепа, вказав сам потерпілий в ході його допиту (а.м.п.21-22).

Як вважає апеляційний суд, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно з ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

На думку апеляційного суду, вилучена у ОСОБА_8 кофта чорного кольору із ілюстрацією черепа марки «Кроп» підпадає під критерії речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, оскільки містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Тому, з огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у справі не вбачається.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2020 про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: