Справа №577/2767/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/215/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 17 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 16 квітня 2004 року Конотопським міськрайонним судом Сумської обл., за ст. ст. 185 ч. 3; 69 КК України до 2 років позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Сумської області, від 29 червня 2004 року, відповідно до ст. ст. 75; 104 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом 2 років іспитового строку;

2) 28 жовтня 2004 року Конотопським міськрайонним судом Сумської обл., за ст. ст. 185 ч. 3; 289 ч. 2; 70; 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

3) 14 червня 2011 року Конотопським міськрайонним судом Сумської обл., за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, 1 грудня 2014 року умовно достроково звільнений від відбування покарання за ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області, від 24 листопада 2014 року, на не відбутий строк покарання 4 місяці 10 днів,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2 186 ч. 2; 185 ч. 2; 289 ч. 2 КК України, з призначенням покарання:

за ст. ст. 15 ч. 2 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

за ст. 289 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж до 15 грудня 2019 року.

Визначено рахувати строк відбуття покарання з моменту затримання ОСОБА_7 , з 28 серпня 2019 року.

На підставі ст. ст. 5; 72 ч. 5 КК України, в редакції Закону України № 838 VІІІ, від 26.11.2015 р., ОСОБА_7 зараховано у строк покарання час попереднього ув`язнення з 28 серпня 2019 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 500 грн. матеріальної шкоди;

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 5000 грн. матеріальної шкоди;

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на суму 966,86 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 обвинувачений за ст. ст. ст. ст. 15 ч. 2 186 ч. 2; 185 ч. 2; 289 ч. 2 КК України за наступних обставин.

10 травня 2015 року, близько 15 00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Конотоп на перехресті вулиць «Деповська» та «Вишнева» в районі «Рибгосп» біля дачного кооперативу, помітив на землі пульт дистанційного керування від автомобільного замка «Allicator» з ключем від нього, а неподалік розташований автомобіль марки «Део Ланос», реєстраційний № НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 .

Підібравши вказані ключі, ОСОБА_7 відчинив багажне відділення автомобіля звідки, діючи таємно, викрав електродриль марки «Ferm FPD 13/500», вартістю 219 грн. та зарядний пристрій для акумулятора марки «УЗ П 6/12 6,3 Ресурс 1», вартістю 500 грн., після чого покинув місце події.

12 травня 2015 року, близько 12 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в особистих справах у м. Конотоп, Сумської обл., по пр. Миру неподалік магазину «Фіалка», побачив велосипед марки «Ардіс Либідь», належний ОСОБА_11 , який вирішив викрасти.

ОСОБА_7 , користуючись відсутністю ОСОБА_11 , відвівши від приміщення магазину велосипед марки «Ардіс Либідь», належний ОСОБА_11 , вартістю 971 грн., почав на ньому рухатися у напрямку до магазину «Фокстрот». В цей час ОСОБА_11 , помітивши дії ОСОБА_7 , почала за ним бігти та кликати на допомогу, а ОСОБА_7 , не звертаючи на дії ОСОБА_11 , продовжував втікати на велосипеді, однак був зупинений ОСОБА_12

8 липня 2015 року, близько 3 00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщення гаража по вул. Ногіна, буд. 7а у м. Конотоп, Сумської обл., помітив мотоцикл марки «КМЗ ДНЕПР 112», реєстраційний № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 та яким на законних підставах володіє та користується ОСОБА_10 .

У цей час у ОСОБА_7 виник умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, реалізовуючи який, ОСОБА_7 взяв мотоцикл за кермо та відкотив його з місця стоянки в бік району «Жилмасив» у м. Конотоп, Сумської обл., яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши тим самим ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 5080 грн.

У поданих апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в яких, не оспорюючи висновки суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, ставляться питання про пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання, ставить питання про пом`якшення призначеного йому покарання, шляхом застосування ст. 69 КК України.

Захисник свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, належним чином не врахував його особу, а саме те, що ОСОБА_7 на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем фактичного проживання, працює у м. Києві, близько 4-х років проживає однією сім`ю з жінкою, утримуючи її сім`ю.

На думку захисника, суд безпідставно не застосував до ОСОБА_7 положення ст. 69 КК України, відповідно до якої, з урахуванням встановлених судом обставин, що пом`якшують ОСОБА_7 покарання, є підстави для висновку про можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , шляхом відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та думку захисника ОСОБА_8 про підтримку апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що суд на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. ст. ст. ст. 15 ч. 2 186 ч. 2; 185 ч. 2; 289 ч. 2 КК України. Вказані висновки суду сторонами судового провадження не оскаржуються, у тому числі і обвинуваченим ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_8 у їх апеляційних скаргах.

Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються то колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів у межах апеляційних вимог, не знаходить підстав для сумніву в законності вказаних висновків суду, приймаючи при цьому до уваги відсутність підстав для прийняття рішення з покращенням становища обвинуваченого ОСОБА_7 у частині перекваліфікації його дій.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 щиро кається у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочинів, у той же час ОСОБА_7 є неодноразово раніше судимим.

Суд першої інстанції прийняв до уваги, що відповідно до досудової доповіді Конотопського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі і щодо окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню ОСОБА_7 повторних кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що визначені судом ОСОБА_7 покарання, як за кожне кримінальне правопорушення, так і за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, виходячи з ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особи ОСОБА_7 , повністю відповідає характеру цих кримінальних правопорушень та особі ОСОБА_7 , який є раніше судимим.

За таких обставин колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційних скарг про те, що суд призначив ОСОБА_7 занадто суворе покарання.

Доводи апеляційної скарги з приводу необхідності застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, колегія суддів знаходить не обґрунтованими, оскільки повне визнання ОСОБА_7 вини, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, виходячи з особи обвинуваченого ОСОБА_7 , істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і не доводить можливість його виправлення, шляхом призначення більш м`якого покарання ніж визначеного санкціями ст. ст. 15 ч. 2 186 ч. 2; 185 ч. 2; 289 ч. 2 КК України.

З огляду на викладене, враховуючи, що призначене судом ОСОБА_7 покарання є таким, що відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особі ОСОБА_7 та таким, що буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного судом ОСОБА_7 покарання, а відповідно, не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку суду та задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 17 жовтня 2019 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з часу отримання ним копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4