Справа № 396/747/20
Провадження № 1-кс/396/178/20
УХВАЛА
В обґрунтування клопотання вказує, що 28.05.2020 року надійшло повідомлення до чергової частини Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, про те, що по вул. Курчатова, за межами м. Новоукраїнка Кіровоградської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , перевозив на автомобілі "Москвич" АЗЛК синього кольору з д.н.з. НОМЕР_1 з номером кузову НОМЕР_2 спили деревини, без відповідних на те документів.
28 травня 2020 року слідчим слідчого відділення Новоукраїнського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 проведено огляд місця події, а саме ділянка вулиці Курчатова поза межами міста Новоукраїнка Кіровоградської області, де знаходився автомобіль марки «АЗЛК» 2138, синього кольору, 1977 року випуску, з державним номерним знаком НОМЕР_1 .
В ході огляду вказаного автомобіля у середині транспортного засобу виявлено двадцять сім стовбурів (фрагментів) зрізів деревини різної довжини та діаметру, а також бензинову пилку торгової марки «Беларусмаш» моделі ББП 6100.
Вказаний автомобіль, бензопила, стовбури (фрагменти деревини) визнано речовим доказом по кримінальному провадженні та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Оскільки вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення їх зберігання та використання як речового доказу у справі, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні просила задовольнити клопотання про арешт майна з підстав викладених в клопотанні.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підримав клопотання слідчого.
ОСОБА_8 , який являється власником автомобіля «АЗЛК» 2138, синього кольору, 1977 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , для розгляду клопотання не з`явився з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Заслухавши думку прокурора, слідчого та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно до п.п. 1-4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.ч 1,2 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у справі.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Речові докази, поміщено до камери зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області.
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, строки подання клопотання про арешт вилученого майна, яке було вилучено в ході огляду місця події 28.05.2020 року, що підтверджується протоколом огляду місця події (а.с.7-12, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно: автомобіль марки ««АЗЛК» 2138, синього кольору, 1977 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_8 , жит. АДРЕСА_2 ; двадцять сім стовбурів (фрагментів) зрізів деревини та бензинову пилку торгової марки «Беларусмаш» моделі ББП 6100 із забороною користування та розпорядження ним до скасовування арешту у встановленому Законом порядку з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, забезпечення повноти досудового розслідування у кримінальному провадженні, проведення експертиз і забезпечення доказів у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчого СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки ««АЗЛК» 2138, синього кольору, 1977 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_8 , жит. АДРЕСА_2 ; двадцять сім стовбурів (фрагментів) зрізів деревини та бензинову пилку торгової марки «Беларусмаш» моделі ББП 6100 із забороною права користування та розпорядження до скасування арешту в установленому законом порядку.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Повний текст ухвали суду буде складено 01.06.2020 року та оголошено учасникам провадження 01.06.2020 року о 16.55 годині.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суд протягом 5 днів з часу її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1