В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 1-кп/308/22/20 (справа № 308/154/20), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001076 від 29 жовтня 2019 року про обвинувачення,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сімер, Перечинського району, Закарпатської області, громадянина України, в порядку ст. 89 КК України, раніше не судимого, не одруженого, з загальною середньою освітою, старшого солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: - АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, і проходячи її на посаді заступником командира бойової машини - навідником оператором 3 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько - штурмового взводу 1 гірсько - штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби без поважних на те причин о 15 год. 00 хв., 24.07.2018 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та був відсутній по 23.08.2018, а вільний час, що з`явився у зв`язку із відсутністю на військовій службі, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків по військовій службі.
Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувальний акт надійшов до суду із угодою про визнання винуватості від 27.12.2019 року, яка була укладена між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участі захисника ОСОБА_5 . Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні.
Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки, якщо протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
ОСОБА_4 згоден на призначення цього покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом під час судового засідання у відповідності до ч. 4 ст. 474 КПК України було з`ясовано в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
На всі запитання ОСОБА_4 відповів «так».
Після роз`яснення ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, судом встановлено, що ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України за обставин викладених вище, цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки невиконання ним угоди, передбачені ст. 476 КПК України і наслідки умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 389-1 КК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
У якості даних, які характеризують особу обвинуваченого суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Сімер, Перечинського району, українець, громадянин України, з загальною середньою освітою, не одружений, дітей не має, раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання характеризується добре, на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам закону.
Захисник обвинуваченого також наполягала на її затвердженні.
Обвинувачений ОСОБА_4 погодився на призначення узгодженої міри покарання та наполягав на затвердженні угоди судом.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 27.12.2019 року і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
На підставі ст. 75 КК України суд також дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому слід звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання терміном на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України слід покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 27 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001076 від 29 жовтня 2019 року, укладену між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участі захисника ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1