ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6505/20 (1-кс/638/1578/20) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1227/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001592 від 23.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2020 року задоволено клопотання клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001592 від 23.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190 КК України.
Згідно ухвали застосовано стосовно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком до 12 год. 15 хв. 31.07.2020 та визначено суму застави у розмірі 3 500 000грн, при внесенні якої, ОСОБА_10 вирішено з-під варти звільнити і покласти на нього обов`язки: 1) прибувати до слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області із встановленою ним періодичністю чи за викликом; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На зазначену слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_11 посилається на необґрунтованість та недоведеність підозри ОСОБА_10 . Разом з цим, на думку захисника, ані слідчий у своєму клопотанні, ані прокурор в судовому засіданні не довели факту та не надали жодних доказів існування у провадженні ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не буде достатнім для забезпечення підозрюваним належної процесуальної поведінки. Зазначає, що підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватись відсутні. Стверджує, що слідчим суддею не надано оцінки тому, що підозрюваний має зареєстроване місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, одружений, є інвалідом II групи, пенсіонер, раніше не судимий, має низку хронічних захворювань, що потребує постійного нагляду медиків відповідної кваліфікації, що з цілком очевидних причин неможливо забезпечити в умовах слідчого ізолятора. Крім того захисник зазначає, що суддею було безпідставно визначено такий розмір застави, який більш ніж в п`ять з половиною разів перевищує межі, визначені законом і який за визначенням є непомірним для його підзахисного.
08.07.2020 до суду апеляційної інстанції надійшли заяв про обрання стосовно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки від : ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .
В судове засідання апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі у зв`язку з хворобою.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_10 , згідно розписки, наданої ДУ «Харківський слідчий ізолятор», відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, думку прокурора та захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2020 року за відсутністю підозрюваного та його захисника - адвоката ОСОБА_11 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, з урахуванням вищенаведених обставин, не перешкоджає проведенню розгляду, оскільки ці особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Захист підозрюваного ОСОБА_10 здійснюють адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які з`явилися в судове засідання суду апеляційної інстанції та висловили доводи щодо відсутності будь-яких ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, хоча підтримали апеляційні доводи та вимоги захисника ОСОБА_11 щодо обрання за наслідками будь-якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, а також прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга та заяви про обрання стосовно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки - не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001592 від 23.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190 КК України.
02.06.2020 о 12-15 год. ОСОБА_10 затримано в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України.
03.06.2020 о 12-12 год. слідчим вручено ОСОБА_10 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 27 ч.2 ст. 15 - ч.4 ст. 190 КК України.
03.06.2020 о 17-30 год. копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надана підозрюваному ОСОБА_10 .
03.06.2020 слідчий поліції ОСОБА_20 звернулася до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 .
В обґрунтування клопотання слідчий ОСОБА_20 посилалася на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_10 та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, з конфіскацією майна. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, може переховуватись від слідства та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілу; також існує ризик того, що підозрюваний може вчинити новий злочин чи продовжити той, у якому підозрюється. Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_21 від 24.04.2020, протоколом допиту свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , протоколами додаткового допиту потерпілої ОСОБА_21 від 06.05.2020 та 13.05.2020, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, - відеоконтроль особи від 30.04.2020, протоколами про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, протоколом огляду місця події від 02.06.2020.
Враховуючи тяжкість покарання за злочини згідно пред`явленої підозри, а також те, що ОСОБА_10 в м. Харкові реєстрації та місця мешкання не має, і разом з цим те, що інкриміновані кримінальні правопорушення мають зухвалий та цинічний характер, внаслідок чого існує суспільний інтерес, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
З огляду на викладене, ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2020 року задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано стосовно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком до 12 год. 15 хв. 31.07.2020 та визначено суму застави у розмірі 3 500 000грн, при внесенні якої, ОСОБА_10 вирішено з-під варти звільнити і покласти на нього обов`язки: 1) прибувати до слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області із встановленою ним періодичністю чи за викликом; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 , слідчий суддя слушно зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190 КК України. Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_10 , сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурором, слідчим та судом об`єктивно враховано відомості про особу підозрюваного, який є уродженцем с. Обіходи, Коростенського району, Житомирської області, громадянином України, українцем, пенсіонером, особою з інвалідністю другої групи, який працює в ПрАТ «Тайга», має вищу освіту, невійськовозобов`язаний, одружений, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2 , раніше не судимого. Натомість слідчий суддя, враховуючи на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такі висновки цілком грунтюються на законі.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Докази, надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілу; продовжити кримінальне правопорушення або вчинити інше. Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190 КК України.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою з визначенням застави, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень слідчого та підозрюваного, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальноїсправи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вирішуються під час розгляду кримінального провадження по суті. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, захисникам та підозрюваному належить роз`яснити, що доводи пов`язані з неможливістю перебування під вартою внаслідок наявності захворювання, які виключають застосування такого запобіжного заходу, повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти відповідні клопотання.
Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд апеляційної інстанції враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо надмірного розміру застави, визначеного судом в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України, є необґрунтованими, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_10 , особливо тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190 КК України, і застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи ОСОБА_10 .
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків. Твердження та вимоги захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , щодо обрання ОСОБА_10 за наслідками апеляційного розгляду будь-якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою - не грунтуються на нормах ч.2 ст. 177 КПК України, внаслідок чого колегія суддів не може погодитися з їх обґрунтованістю.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Не ставлячи під сумнів відомості, що зазначенні в заяві про обрання стосовно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки від ОСОБА_13 , а саме відомостей стосовно його попередніх місць роботи та посад, колегія суддів не вважає їх достатніми для виконання приписів, передбачених ч.1 ст. 180 КПК України, а тому ця особа не може вважатися такою, що заслуговує на особливу довіру. За таких обставин, вказана заява не підлягає задоволенню.
Щодо заяв, наданих в судовому засіданні апеляційного суду від ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , про взяття особи на особисту поруку, колегія суддів зазначає, що ці заяви не підлягають задоволенню, оскільки деякі з них є родичами а решта поручителів, які зобов`язуються взяти підозрюваного на особисту поруку є підлеглими підозрюваного за місцем роботи.
Крім того, зазначені особи не пояснили завдяки яким заходам вони можуть своєчасно та ефективно вплинути на підозрюваного з метою належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків та дотримання процесуальних прав. Не ставлячи під сумнів добропорядність вищезазначених громадян, колегія суддів не може вважати їх особами, які заслуговують на особливу довіру, відповідно до ч.1 ст. 180 КПК України.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 392, 404, 405, п.1 ч.3 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Заяви щодо взяття на поруки ОСОБА_10 на підставі ст. 180 КПК України залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді