Справа № 529/199/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,-

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Нелюбівка Диканського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх, військовозобов`язаного, працюючого трактористом в СТОВ "Андріївка", раніше не судимого, стосовно якого обвинувальний акт про вчинення ним злочину, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України, та угода з прокурором про визнання винуватості надійшли до суду, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили 07 листопада 2017 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 130 ч. 1, 130 ч. 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Крім цього, постановою Диканського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2020 року, яка набрала законної сили 25 лютого 2020 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Незважаючи на зазначені вище постанови Диканського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2017 року та від 14 лютого 2020 року, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи реальну можливість їх виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, умисно, діючи з єдиним умислом, направленим на ухилення від виконання постанов суду, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, систематично продовжував керувати транспортними засобами.

Так, 19 квітня 2019 року о 10 год. 30 хв. по вул. Ювілейна в с. Андріївка Диканського району Полтавської області обвинувачений ОСОБА_4 , без посвідчення водія, умисно невиконуючи постанову Диканського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили 07 листопада 2017 року, якою його позбавлено права керування транспортними засобами строком на три роки, керував трактором МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час чого був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області у зв`язку із порушенням пункту 2.1 Правил дорожнього руху України та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП.

Крім цього, 19 січня 2020 року о 16 год. 00 хв. по вул. Шкільна в с. Нелюбівка Диканського району Полтавської області обвинувачений ОСОБА_4 , без посвідчення водія, умисно невиконуючи постанову Диканського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили 07 листопада 2017 року, якою його позбавлено права керування транспортними засобами строком на три роки, керував мотоциклом МТ-11, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час чого був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області у зв`язку із порушенням пункту 2.1 Правил дорожнього руху України та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП.

Крім цього, 10 березня 2020 року о 17 год. 55 хв. в с. Нелюбівка Диканського району Полтавської області обвинувачений ОСОБА_4 , без посвідчення водія, умисно невиконуючи постанову Диканського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2020 року, яка набрала законної сили 25 лютого 2020 року, якою його позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, керував автомобілем ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під час чого був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області у зв`язку із порушенням пунктів 1.3, 1.5, 2.1 Правил дорожнього руху України та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 3 КУпАП.

В ході досудового розслідування прокурор та обвинувачений уклали угоду про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за фактом умисного невиконання постанов суду, які набрали законної сили, тобто за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України, у якій зазначені сторони угоди, формулювання підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням відповідної статті і частини Кримінального кодексу України.

В угоді вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому. У цій угоді про визнання винуватості зазначене узгоджене між прокурором і обвинуваченим покарання у виді штрафу у розмірі 500 /п`ятсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 /вісім тисяч п`ятсот/ грн 00 коп, а також згода сторін на його призначення та наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглянувши у відкритому підготовчому засіданні угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого та його захисника, міркування прокурора про її затвердження, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність її вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене ними покарання за наступних підстав.

Відповідно до положень п. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, пояснень прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника угода про визнання цим обвинуваченим винуватості укладена з ініціативи самого обвинуваченого щодо вчинення ним злочину середньої тяжкості.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме: ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення, яке вірно кваліфіковано за ст. 382 ч. 1 КК України, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого і його захисника та міркувань прокурора в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, у матеріалах справи відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз, що підтвердив у суді і сам обвинувачений ОСОБА_4 , у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення цим обвинуваченим злочину, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України, що дають об`єктивні підстави для визнання ним винуватості у його скоєнні.

Судом встановлено, що прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 узгоджено, що за вчинене цьому обвинуваченому повинно бути призначене покарання у виді штрафу у розмірі 500 /п`ятсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 /вісім тисяч п`ятсот/ грн 00 коп, та в суді надали згоду на призначення саме такого покарання, яке відповідає санкції ст. 382 ч. 1 КК України та засадам призначення покарання, визначеним у загальній частині КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до твердого переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинене цим обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 382 ч. 1 КК України, ст. ст. 314 ч. 3 п. 1, 394 ч. 4, 395, 468 - 470, 472 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 березня 2020 року між прокурором ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України та за вчинення цього кримінального правопорушення призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі 500 /п`ятсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 /вісім тисяч п`ятсот/ грн 00 коп.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви про це.

Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд обвинуваченим з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий: