Єдиний унікальний номер 317/18/20
Провадження № 1-в/317/12/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Запорізького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про застосування покарання за наявності декількох вироків відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Октябрськ Актюбенського району Казахстану, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого:

01.10.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 198 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням 1 рік,

21.11.2019 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням 2 роки,-

ВСТАНОВИВ:

За вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2019 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Начальник Запорізького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з клопотання у якому просить вирішити питання про порядок виконання вироків відносно ОСОБА_5 . Своє клопотання мотивував тим, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2019 ОСОБА_5 призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Вирок відносно засудженого надійшов на виконання 18.11.2019 та того ж дня засудженого поставлено на облік.

02.01.2020 до Запорізького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області надійшла на виконання копія вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2019, згідно якого ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2019 відносно ОСОБА_5 врахований не був.

У судове засідання з`явився представник органу пробації ОСОБА_4 , який клопотання підтримав, просив вирішити питання про порядок виконання вироків.

У судове засідання з`явився прокурор ОСОБА_3 , який висловив думку про доцільність спільного виконання вироків.

У судове засідання засуджений ОСОБА_5 не з`явився, у заяві від 19.02.2020 просив розглянути клопотання за його відсутності на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника органу пробації, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

01.10.2019 вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_5 засуджено за ст. 198 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Крім того, 21.11.2019 вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

На час ухвалення останнього за часом вироку, Ленінському районному суду м. Запоріжжя не було відомо про існування вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2019, тож він не був врахований Ленінським районним судом м Запоріжжя.

Разом з тим, остаточне покарання за вироками мало бути визначено за ч. 4 ст. 70 КК України.

У відповідності до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.1990, у порядку виконання вироку не підлягають розгляду питання, які зачіпають суть судового рішення та погіршуються становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються кваліфікації правопорушення, визначення покарання та вирішення цивільного позову. Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України не було вирішено.

Зі змісту ст.6 параграфу 1 Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року слідує, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata (вирішена справа), тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Відповідно до цього принципу жодна сторона не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повторний перегляд порушеного питання не може розглядатися як прихована апеляція, і сама можливість двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду, (п. п. 51, 52 у справі «Науменко проти України» М 41984/98, рішення від 09.11.2004).

Виходячи із вищенаведеного, доцільним є саме самостійне виконання обох вироків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Запорізького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про застосування покарання за наявності декількох вироків відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Визначити порядок виконання вироків наступним чином: вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2019 за ст. 198, ст. 75, 76 КК України та вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2019 за ч. 2 ст. 186, ст. 75, 76 КК України відносно ОСОБА_5 виконувати самостійно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1