ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/161/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/187/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
аз участі прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщення Оріхівського районного суду Запорізької області,
підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)»,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новополтавка Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 27.07.1977 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі;
2) 14.06.1978 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 81 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі;
3) 20.02.1991 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 141 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі;
4) 14.02.1995 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 222 КК України 1960 року до 1 року позбавлення волі;
5) 22.10.1997 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 144, ч. 3 ст. 198-2, ст. 42 КК України 1960 року Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки із конфіскацією майна;
6) 19.12.2001 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 198-2, ст. 42 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі;
7) 06.06.2003 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
8) 23.12.2008 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 7 років з конфіскацією майна;
9) 24.10.2018 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 187 КК України та на підставі ч. 1 ст. 71 КК призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 років 11 місяців. 29.10.2018 звільнений з Запорізького СІЗО по відбуттю строку покарання;
10) 23.12.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 00 год. 20 хв. 20 березня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин.
21 січня 2020 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_10 ОСОБА_11 , маючи умисел направлений на напад з метою заволодіння чужими майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, зайшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_12 , де шляхом злому вхідних дверей вказані особи проникли до приміщення будинку.
Виконуючи свою роль та діючи на досягнення злочинного результату із застосуванням насильницьких дій, які є небезпечними для життя та здоров`я особи, по відношенню до потерпілого, ОСОБА_11 схопив ОСОБА_12 обома руками за шию та почав її стискати, після чого, наніс удар по тулубу, від якого останній впав на живіт, а ОСОБА_7 , діючи в межах спільного злочинного умислу, завдав декілька ударів ногами в область тулуба ОСОБА_12 . При цьому нападники стали вимагати грошові кошти у потерпілого, чим подолали опір та волю останнього.
Усвідомлюючи, що потерпілий не матиме змоги чинити будь-який опір, ОСОБА_10 почав обшукувати приміщення будинку, де в одній із кімнат заволодів грошовими коштами в сумі 11 200 грн. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 та ОСОБА_7 вивели з приміщення будинку потерпілого ОСОБА_12 на подвір`я, де останній, самостійно звільнившись від вчинення зазначених насильницьких дій, покинув територію свого домоволодіння, направившись до сусіднього будинку аби повідомити до поліції про вчинений злочин.
Надалі, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , покинули місце вчинення кримінального правопорушення з отриманими незаконним шляхом грошовими коштами та в подальшому були затримані співробітниками поліції із зазначеним майном.
21.01.2020 р. відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до реєстру досудових розслідувань за № 10000119.
21.01.2020 р. о 00 год. 20 хв. ОСОБА_7 було фактично затримано, про що об 11 год. 40 хв. складено протокол.
Того ж дня ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, існування ризиків, зазначених у клопотанні, а також дійшов до висновку про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі адвокат заперечує наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Зокрема зазначає, що у органу досудового розслідування відсутня будь-яка інформація, що ОСОБА_7 якимось чином намагався вплинути на свідків у кримінальному провадженні. В матеріалах справи відсутні також дані, які б свідчили про наміри ОСОБА_7 переховуватися від слідства та суду.

Стверджує, що суд першої інстанції не встановив ризик переховування підозрюваного від слідства, враховуючи наявність постійного місця проживання в м. Запоріжжі.

Зазначає, що судом не наведено обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а також слідчим суддею не визначено розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання, повнолітньої доньки, яка навчається, захворювання бронхіальної астми, проходження лікування від алкоголізму, за доводами захисника є обставинами, які свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити ухвалу, якою відносно ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, та встановити мінімальний розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного і захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора щодо законності ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали справи і провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 193 КПК України перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доведеність обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, таким чином взявши до уваги усі обставини, які відповідно до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею доказами, що містяться в матеріалах провадження, та в апеляційній скарзі не заперечуються.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст. 177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як обґрунтовано зазначив слідчий суддя, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступень можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Такі ризики слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, або вже вчинював такі дії, як посилається апелянт, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Так, відомості про неодноразові судимості за вчинення умисних злочинів, у тому числі корисливих злочинів проти власності, у сукупністю із даними про відсутність у ОСОБА_7 джерела легального доходу, свідчать про високий ризик продовження підозрюваним злочинної діяльності.

Обґрунтована підозра у вчиненні злочину під час іспитового строку за попереднім вироком, відомості про неодноразові попередні судимості підозрюваного, відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, зокрема утриманців, вказують на існування ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Довід апелянта про те, що слідчий суддя не встановив наявність такого ризику, є безпідставним та суперечить змісту ухвали.

Не стосуються даного кримінального провадження доводи захисника про відсутність даних, що ОСОБА_7 буде впливати на свідків, потерпілого або перешкоджати будь-яким чином встановлювати істину у справі, адже такі про таки ризики не зазначалося у клопотанні, наявність цих ризиків слідчий суддя не встановлював.

Наявність у підозрюваного повнолітньої доньки не можна вважати сталим соціальним зв`язком, який був би здатним утримати ОСОБА_7 від неналежної процесуальної поведінки чи якось зменшити встановлені ризики.

Наведені вище обставини у своїй сукупності разом із тяжкістю можливого покарання свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до п. 1.1 розділу Х Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року, у слідчих ізоляторах функціонує медична частина, а тому наявність у підозрюваного бронхіальної астми, на що вказує захисник, не виключає можливості тримання підозрюваного під вартою.
Не визначення розміру застави слідчим суддею як альтернативного запобіжного заходу узгоджується із вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, адже ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
За наведеного доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 323/161/20