Номер провадження: 11-сс/813/2119/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий - суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.12.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному проваджені №0003513, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2019 року,-
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.12.2019 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 16.01.2020 року включно, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда (в даний час - м. Кропивницького), громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 186 КК України,у кримінальному проваджені №0003513, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що інкримінованих злочинів у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , перевірений слідчим суддею та апеляційним судом під час застосування запобіжного заходу. Ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному правопорушенні та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення не зменшились.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 за місцем його реєстрації та фактичного мешкання, а саме по АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує вимоги тим, що підозра відносно ОСОБА_8 , є необґрунтованою, оскільки кримінальне провадження перебуває на початковому етапі розслідування, що в свою чергу не дає можливості здійснити певних висновків про винуватість або невинуватість особи у інкримінованому злочині. Ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені, оскільки ризик можливого переховуванні від органів досудового розслідування та суду не підтверджений доказами, а ризик можливого впливу на свідків, потерпілого відсутній, оскільки заяви щодо здійснення тиску на останніх не надходили. Вважає, що у органу досудового розслідування відсутні будь які докази, які б свідчили про наявність доказів того, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 15.09.2019 приблизно о 23:50 годині за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , знаходячись біля лавочки, розташованої по вул. Героїв Оборони Одеси, 88 в м. Одесі маючи протиправний та корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, підійшли до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 , та застосували до останнього, з метою подолання опору, предмет ззовні схожий на пістолет та фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього. В наслідок чого зірвали зі шиї неповнолітнього потерпілого та дістали з кишені належне останньому майно.

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши неповнолітнього ОСОБА_12 , майновий збиток на загальну суму 65499,86 гривень.

Крім цього, ОСОБА_8 , підозрюється у тому, що він 20.09.2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, за попередньої змовою з ОСОБА_10 , маючи противоправний та корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи на стежині у гідропарку «Лузанівка», по вул. Миколаївська дорога, в м. Одесі, застосував до потерпілого ОСОБА_13 фізичне насилля, яке не є небезпечним для здоров`я, яке виразилось в ударі в область голені лівої ноги, внаслідок якого ОСОБА_13 , впав та ОСОБА_8 , відкрито викрав належне йому майно на загальну суму 36900 гривень.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог закону, Конвенції та практики ЄСПЛ належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме: витягом з ЄРДР № 0003513 від 16.09.2019 року (а.с. 7), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.9-10), протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 , (а.с. 11-14), протоколом пред`явлення особи для впізнання (а.с. 15-18), протоколом допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с. 19-43), протоколом пред`явлення особи для впізнання відповідно, а саме свідку ОСОБА_17 (а.с. 44-46), протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , (а.с. 48-51).

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_8 , на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 25.10.2019 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КПК України.

23.10.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

25.10.2019 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

11.12.2019 року постановою в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_19 продовженого строк досудового розслідування до 3-х місяців, а саме до 16.01.2020 року, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій, зокрема, отримання результатів призначених експертиз.

З матеріалів провадження наданих апеляційному суду вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, не працевлаштований, утриманців не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких корисливих кримінальних правопорушень, пов`язаних з застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків та, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Існування зазначеного ризику також підтверджується поведінкою підозрюваного безпосередньо після вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування протиправних дій, яка свідчить про зникнення разом з іншими підозрюваними з місця вчинення правопорушення для уникнення від кримінальної відповідальності, що також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

В судовому засіданні, захисник вказав, що ОСОБА_8 , проживає в місті Кроповницький в будинку бабусі та працював неофіційно на будівництві. Крім цього зазначив, що ОСОБА_8 , також проживав разом з матір`ю за вищевказаною адресою, де остання орендує помешкання, однак на підтвердження зазначеного факту не надав апеляційному суду відповідних доказів, що не може бути прийняте апеляційним судом до уваги.

Разом з тим, відсутність у ОСОБА_8 , офіційного працевлаштування, відсутність відомостей про джерела його заробітку та підозри останнього у скоєні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень та поведінки підозрюваного на час його скоєння, апеляційний суд вважає, що існує певний ступінь ризику подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами провадження.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність неможливого застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо неможливості визначення підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави, виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки інкриміновані підозрюваним злочини у співучасті з іншими особами були вчинені з застосуванням насильства.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає доводи захисника в цій частині необґрунтованими, оскільки на даній стадії досудового розслідування тримання під вартою підозрюваного є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжких кримінальних правопорушень, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.12.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 та ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному проваджені №0003513, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2019 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4