№703/4693/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2020 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі колегії:
головуючий ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0001400 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, маючого двох малолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
ОСОБА_6 , 26 серпня 2019 року близько 20 години 00 хвилин, після вживання спиртних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння смерті, діючи з прямим умислом, наніс 2 удари дерев`яним макогоном по голові ОСОБА_8 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, а саме: перелому кісток склепіння і основи черепа, ділянки забиття мозкової речовини на випуклій поверхні лівої і правої скроневих часток головного мозку, забиття речовини головного мозку у товщі обох його півкуль, субдуральної гематоми над лівою півкулею головного мозку, епідуральної гематоми над правою півкулею головного мозку, субарахноїдальних крововиливів на випуклих поверхнях правих лобної і тім`яної часток головного мозку, крововиливів на внутрішній поверхні мяких тканин голови, в проекції ран тім`яної області справа та області лобу справа, синця лобно-тімяної області справа, суцільного синця на повіках правого ока, які згідно висновку експерта від 15.11.2019 року №05-6-02/278 за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останньої.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, пояснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що в той день з 26 на 27 серпня 2019 року він вживав спиртні напої разом зі своїм товаришем ОСОБА_9 у себе в домоволодінні. Вжив близько літру горілки, після чого заснув. Коли ОСОБА_6 прокинувся, ОСОБА_9 повідомив йому, що приходила ОСОБА_8 і порпалася у його речах. Перевіривши кармани своїх шортів, ОСОБА_6 помітив відсутність 300 грн. Після чого пішов у сусіднє домоволодіння де проживала потерпіла (за адресою АДРЕСА_2 ). Зайшовши у будинок, який був відчиненим, обвинувачений побачив потерпілу, яка сиділа на дивані, взяв макогон, що знаходився у кімнаті і наніс їй два удари по голові. Після скоєного ОСОБА_6 повернувся до свого будинку, вжив дві чарки горілки та ліг спати. Згодом йому повідомили, що потерпіла померла.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 доведена «поза розумним сумнівом» і знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.
Мотиви призначення відповідного покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (прокурор просив призначити обвинуваченому покарання на строк - 7 років 6 місяців позбавлення волі, обвинувачений та захисник просили призначити мінімальний строк покарання);

відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття);

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (мотив неприязні відносини, мета позбавлення особи життя), спосіб (нанесення декількох ударів потерпілій твердим тупим предметом в ділянку голови), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (смерть потерпілої);
наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного спяніння;
поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, яка була пасивною, зокрема обвинувачений активно не сприяв слідству у встановленні обставин справи;

особу обвинуваченого, який визнав свою вину, щиро розкаявся, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на лікуванні у КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської міської ради» з 1983 року по теперішній час не перебував, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є розлученим, згідно висновку судово-психіатричного експерта №303 від 11.09.2019 року був осудним на час вчинення злочину та на момент досудового розслідування.

Аналізуючи покази обвинуваченого, матеріали, що характеризують його особу, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 скоїв особливо тяжкий злочин, внаслідок неприязних відносин з потерпілою, що спровокувала можлива девіантна поведінка ОСОБА_8 , яка на думку обвинуваченого поцупила у нього кошти, і він вирішив її покарати. До того ж суд приймає до уваги, що обвинувачений на час скоєння злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим був збуджений, дратівливий, поводився агресивно, а тому кожну ситуацію перебільшував та викривляв для себе.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений живе у суспільстві, де життя кожної людини є найвищою цінністю, і ніхто не в праві сам його позбавляти, а тим паче чинити самосуд і кару.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі. Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Визначене судом покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Адже, справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Цивільний позов не заявлено. Потерпілі відсутні.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Майнова шкода не завдана.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про речові докази: оскільки державним обвинувачем суду не надано постанови про визнання об`єктів, предметів, речей, тощо речовими доказами, суд не вирішує наразі долю останніх.
Згідно ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28.08.2019 року, ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був в подальшому продовжений.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 слід залишити без змін, та продовжити строк його дії до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 09 березня 2020 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд
з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 залишити без змін, та продовжити строк його дії до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 09 березня 2020 року включно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , рахувати з дня його затримання, тобто з 27.08.2019 року.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днівз дня проголошення вироку.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2