Провадження № 11-кп/4823/134/20
Категорія - ч.1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004419 від 27.07.2019 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2019 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з 27 липня 2019 року.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави - 14315 грн. 80 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Позов прокурора Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КНП «Чернігівська міська лікарня № 3» до обвинуваченого задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 в дохід місцевого бюджету м. Чернігова 6473 грн. 76 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.07.2019 року на особисті речі обвинуваченого, скасовано.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що при призначенні йому міри покарання судом 1 інстанції не в повній мірі враховано його щире каяття, те, що у нього не було прямого умислу на вчинення злочину. Він активно сприяв розкриттю злочину, після скоєного саме він викликав швидку медичну допомогу. Його дружина на суворості покарання не наполягала та просила призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вказує, що з приводу скоєного дуже жалкує та має бажання допомогти дружині, здоров`ю якої спричинив шкоду.

На думку апелянта, вказані вище обставини надають можливість суду призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 27.07.2019 року, близько 13 год. 55 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в ході сварки, що виникла з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій, наніс ОСОБА_8 один удар лезом ножа в ділянку живота, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної стінки з пошкодженням тонкої кишки, брижі тонкої та товстої кишки з заочеревинною гематомою, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили подану апеляційну скаргу задовольнити з викладених в ній підстав; потерпілу, яка погоджувалась зменшити строк покарання, однак не висловила погодження щодо застосування ст.75 КК України; думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду 1 інстанції обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав. Щиро каявся. В апеляційному суді стверджував, що умислу заподіяти тяжкі тілесні ушкодження своїй дружині у нього не було, про що свідчить виклик швидкої допомоги саме їм. Просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, врахувавши визнання вини, щире каяття.

Колегія суддів вважає, що суд і інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_6 в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 і висновки суду ґрунтуються на доказах, детально викладених у вироку, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку. Тому, дії обвинуваченого судом вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, тобто, умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Сам факт виклику ним швидкої допомоги потерпілій не свідчить про відсутність умислу на заподіяння тяжких ушкоджень. Такий факт, більш за все, може свідчити про відсутність умислу на вбивство, кваліфікацію якого обвинуваченому не вміняють.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що його обтяжують, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, сімейний та майновий стан, стан його здоров`я, висновки органу пробації, згідно яких виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства - і обґрунтовано дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, передбаченого санкцією інкримінованої статті, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів вказані апелянтом обставини, що пом`якшують покарання, та дані про його особу за своєю сутністю не є такими, що дають підстави для безумовного застосування положень ст. 75 КК України.

Судом 1 інстанції обґрунтовано зазначено, що наведені дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, не дають підстав зробити висновок про можливість виправлення Ромодана без реального відбування ним покарання, з чим погоджується і апеляційний суд.

Всі пом`якшуючі обставини, які встановлені судом, враховані при призначенні обвинуваченому покарання, тому твердження апелянта про неврахування судом першої інстанції таких обставин не заслуговують на увагу.

При всіх обставинах, що відносяться до кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, міра покарання, визначена обвинуваченому судом, не підлягає пом`якшенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4