У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" грудня 2019 р. м.Київ
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0010212 та додані до нього матеріали, -
В С Т А Н О В И В:
16.12.2019 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0010212, а саме: автомобіля марки «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 11.12.2019 року, приблизно о 17-00 годині, за адресою: м.Київ, проспект Броварський, 31/33, зупинено автомобіль марки Фольксваген Джетта, н.з. НОМЕР_2 , за підозрою в використанні завідомо підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
11.12.2019 року відповідно до ст.ст.104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, слідчим Дніпровського УП ГУНП у м.Києві за адресою: м.Київ, проспект Броварський, 31/33, у зв`язку з невідкладністю та першочерговістю слідчої дії, з метою відшукання і вилучення знарядь злочину, інших предметів, які можуть мати значення для встановлення істини по досудовому розслідуванню до винесення ухвали слідчого судді, було проведено огляд місця події, в присутності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено автомобіль марки «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , у якого під час перевірки транспортного засобу за єдиним державним реєстром транспортних засобів було встановлено, що номер, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , має ознаки підробки. З метою забезпечення збереження речових доказів, було вилучено: автомобіль марки «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , на автомобіль марки «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .
Фактична наявність в автомобіля марки «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво якого про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , має ознаки підробки надає органу досудового розслідування сукупність підстав та розумних підозр вважати, що номера вузлів та агригатів могло бути знищено, перероблено, підроблено або замінено, а відтак вказаний автомобіль може бути предметом кримінального правопорушення і на ньому можуть міститись сліди його вчинення.
На думку слідчого, в той же час, мотиви знищення, підробки або заміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу та/або свідоцтва про його реєстрацію дають можливість припускати можливість вчинення інших предикатних злочинів, зокрема незаконного заволодіння транспортним засобом, чи інших, перевірка та дослідження яких є обов`язком органу досудового розслідування.
Аналогічно, сукупність вказаних обставин вказує на можливість підроблення свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, серії НОМЕР_4 , а тому вказаний документ може бути предметом вчинення кримінального правопорушення.
Будь-яких інших документів, якими б можливо підтвердити право на законне володіння вказаним транспортним засобом також не надано, що ставить під сумнів право на законне володіння транспортним засобом.
Враховуючи те, що в разі несвоєчасного арешту вилученого майна, зацікавлені особи можуть знищити, зіпсувати, приховати або відчужити майно, яке має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені на стадії досудового розслідування виникла необхідність забезпечення арешту та вилучення автомобілю марки «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , з метою проведення судової криміналістичної експертизи, та з метою з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, а саме з`ясування, чи піддавався зміненню первинний заводський ідентифікаційний номер кузову вищевказаного автомобіля, якщо так, то яким був первинний номер вказаного транспортного засобу, який спосіб змінювався ідентифікаційний номер кузова даного автомобіля, та встановлення чи відповідає свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу України, якщо ні, то яким способом воно виготовлене, чи піддавалося змінам первісний зміст документу, якщо так, то яким способом змінено первісний зміст документу, які можуть бути використаний органами досудового розслідування як доказ у вказаному кримінальному провадженні, для встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, слідчий просить суд клопотання про накладення арешту задовольнити.

В судове засідання слідчий та прокурор, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду, не з`явився, про причини неявки суд не повідомили.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом своєчасно та належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі та заперечення проти нього.
Слідчий суддя розглянув дане клопотання у відсутність осіб, що не з`явилися, однак повідомлялися судом належним чином про час і місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомили, оскільки відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб не перешкоджає розгляду клопотання, проти чого не заперечували присутні прокурор та представник.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судом було встановлено, що 12.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (кримінальне провадження №0010212).
11.12.2019 року було проведено огляд місця події, в присутності ОСОБА_4 , в ході якого було вилучено: автомобіль марки «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , на автомобіль марки «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .
Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Аналіз вимог чинного міжнародного та національного законодавства свідчить про те, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п.42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
На підставі п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Аналіз зазначених вимог чинного законодавства свідчить, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.
Зокрема, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст.170 КПК Ук раїни, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, а саме з метою збереження речових доказів.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався у клопотанні слідчий.
Зокрема, доводи слідчого про відповідність вилученого майна, критеріям передбаченим ст.98 КПК України, не є безумовною підставою для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.
Разом з тим, за положенням ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, у межах даного кримінального провадження за участю ОСОБА_4 не проведено жодної слідчої дії, про підозру не оголошувалося, в порядку ст.208 КПК України не затримувався, а відповідно і процесуального статусу у розумінні КПК України останній не набув.
Також згідно з наданої представником власника майна інформації про результати перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в Головному сервісному центрі МВС України наявна інформація вказаний транспортний засіб.
Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах, які додані до клопотання слідчого, відсутні будь-які докази, що майно вилучене під час огляду 11.12.2019 року є предметом кримінального правопорушення, то існування правової підстави для його арешту з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується та свідчить про формальність звернення з клопотанням до слідчого судді.
Таким чином, матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Із урахуванням викладеного, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна необхідно відмовити.
Відповідно до вимог ч.1 ст.169 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення власнику всього тимчасово вилученого майна.
Згідно з ч.2 ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.7, 16, 94, 98, 131-132, 167-175, 309, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0010212 відмовити.
Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення власнику ОСОБА_4 всього тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Jetta», він-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Копію ухвали негайно після її постановлення але не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити сторонам кримінального провадження.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1