Справа № 369/6232/19
Провадження №1-кс/369/1952/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Києво Святошинського ВП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження №0000190 від 05.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області з клопотанням погодженим з прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юрист 1 класу ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000190 від 05.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
Свої вимоги слідчий мотивує тим, що 05.05.2019 приблизно 03 год. 00 хв., не встановлена на даний час особа, із застосуванням невстановленої зброї, здійснила постріл у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя смт. Баришівка, майора поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, який знаходиться на терасі ресторану «Маестро», розташованого в смт. Баришівка по вул. Київській Шлях, 46 а.
Під час досудового розслідування, з метою розшуку встановлення особи причетної до вчинення злочину та доказів по кримінальному провадженні було проведено ряд необхідних слідчих дій. В ході яких згідно рапорту оперативного співробітника, а саме: старшого оперуповноваженого Київського обласного управління ДБР НП України майора поліції ОСОБА_6 від 14.05.2019 року було надано інформацію, що за адресою: АДРЕСА_1 можуть знаходитися речі, предмети, які можуть бути використанні, як доказ у вказаному кримінальному провадженні та знаряддя вчинення злочину.
В зв`язку з чим з метою врятування майна, яке може бути використане, як доказ у вказаному кримінальному провадженні та знаряддя вчинення злочину життя ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст.ст. 233, 234 КПК України, 14.05.2019 року слідчий, оскільки мав місце невідкладний випадок, до постановлення ухвали слідчого судді здійснив обшук житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
У ході проведення обшуку даного квартирного приміщення АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: один предмет ззовні схожий на патрон калібру 7.62 який поміщено до спеціального пакету №04824510.
14.05.2019 року вилучені речі на підставі ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У даному випадку вказане майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використаний для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.
У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 131-132, 170-171 КПК України, Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, ст. 41 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органам дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 ГПУ, МВС України, ДПАУ СБУ, ДСАУ,
На підставі викладеного, просив суд розглянути та задовольнити дане клопотання, по матеріалам кримінального провадження за № 0000190 від 05.05.2019.
Винести ухвалу про задоволення клопотання та накласти арешт на наступне: один предмет ззовні схожий на патрон калібру 7.62, який поміщено до спеціального пакету №04824510.
У судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про день час та місце слухання справи повідомлені належним чином, до суду направили заяви про слухання справи у їх відсутності в яких вимоги клопотання підтримали, просив суд задовольнити його у повному обсязі.
Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 05.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки слідчому судді не подано доказів легалізації здійсненого обшуку в порядку, встановленому КПК України, відтак результати такого обшуку є недопустимими.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170- 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Києво - Святошинського ВП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000190 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1