Справа № 128/65/20
УХВАЛА
Іменем України

31 січня 2020 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
за участю:
представника КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» ОСОБА_5
особи щодо якої розглядається заява ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву завідувача відділення №4 КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» лікаря психіатра І-ї категорії ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні із посиленим наглядом, чоловічому №1, активний тип суспільної небезпеки відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява завідувача відділення №4 КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» лікаря психіатра І-ї категорії ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні №4 для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом, змішаному відносно ОСОБА_6 .

Подана заява мотивована тим, що хворий ОСОБА_6 перебуває на лікуванні в КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» відповідно до ухвал Вінницького міського суду від 18.06.2019 року та Вінницького районного суду Вінницької області від 30.09.29019 року. Діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, помірний психопатоподібний дефект.

На основі огляду комісії лікарів - психіатрів № 2 від 10.01.2020 року хворий ОСОБА_6 на теперішній час представляє суспільну небезпеку та потребує вирішення питання про продовження застосованих примусових заходів медичного характеру у відділенні №4 для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом, змішаному, в зв`язку з чим завідувач відділення №4 КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» лікар психіатр І-ї категорії ОСОБА_5 просить задовольнити заяву.

23.01.2020 року КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» надано суду висновок комісії лікарів - психіатрів № 4 від 20.01.2020 року, згідно якого на підставі наявності параноїдної симптоматики, емоційної нестійкості, відсутності розуміння ставлення до захворювання та скоєного суспільно небезпечного діяння, агресивності, нанесення тілесних ушкоджень медперсоналу та порушення режиму відділення (втеча пацієнта), неусвідомлення пацієнтом необхідності прийому антипсихотичного лікування, ОСОБА_6 за своїм психічним станом у теперішній час становить суспільну небезпеку для оточуючих, виявляє активний тип суспільної небезпеки, а тому потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом у відділенні із посиленим наглядом, чоловічому №1, активний тип суспільної небезпеки.

В судовому засіданні представник КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» ОСОБА_5 просила змінити відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у відділенні із посиленим наглядом, чоловічому №1, активний тип суспільної небезпеки .

Особа щодо якої розглядається заява ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даної заяви, пояснив, що не здійснював втечі з відділення, режиму не порушував. У супроводі фельдшера був направлений на консультацію до лікаря дерматолога в КНП «Вінницький обласний клінічний шкірно венерологічний центр ВОР». Скориставшись тим, що фельдшер відволіклася, розмовляючи по телефону, він вийшов з холу лікарні на вулицю, пішов до свого друга, перевдягнувся та попрямував грати в комп`ютерний клуб, де пізно ввечері, біля 22 год., був затриманий працівниками поліції, які наділи на нього кайданки та доставили в смт. Березина. Після того лікарі йому зробили уколи та прив`язали до ліжка. Тому, перебуваючи весь цей час в кайданках він не наносив нікому ніяких тілесних ушкоджень, так як не міг це зробити фізично.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даної заяви, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 фактично не скоїв втечі із закладу, де перебував на лікуванні, а даний випадок стався по причині недбалого ставлення до своїх обов`язків медичного персоналу КНП «ВОПЛ № 2 ВОР». Також, представником лікарні не надано належних доказів нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень медичному персоналу їхнього закладу, а посилання у висновку № 4 від 20.01.2020 року на дані обставини, як агресивність її підзахисного, є безпідставними. На її думку, перебування ОСОБА_6 в кайданках та утримання прив`язаним до ліжка, фактично розцінює як тортури та порушення прав людини.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення даної заяви.

Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника КНП «ВОПЛ № 2 ВОР», врахувавши думку адвоката, ОСОБА_6 , прокурора, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №2 від 10.01.2020 року, ОСОБА_6 має діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, помірний психопатоподібний дефект, а тому потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги у відділенні №4 для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом, змішаному.

На підставі вказаного медичного висновку завідувач відділення №4 КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» лікар психіатр І-ї категорії ОСОБА_5 , 13.01.2020 року звернулася до суду із заявою про продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги у відділенні №4 для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом, змішаному відносно ОСОБА_6

23.01.2020 року КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» надано суду висновок комісії лікарів - психіатрів № 4 від 20.01.2020 року, згідно якого на підставі наявності параноїдної симптоматики, емоційної нестійкості, відсутності розуміння ставлення до захворювання та скоєного суспільно небезпечного діяння, агресивності, нанесення тілесних ушкоджень медперсоналу та порушення режиму відділення (втеча пацієнта), неусвідомлення пацієнтом необхідності прийому антипсихотичного лікування, ОСОБА_6 за своїм психічним станом у теперішній час становить суспільну небезпеку для оточуючих, виявляє активний тип суспільної небезпеки, а тому потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом у відділенні із посиленим наглядом, чоловічому №1, активний тип суспільної небезпеки.

Вказаний висновок був підтриманий в судовому засіданні завідувачем відділення №4 КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» лікарем психіатром І-ї категорії Т.Ф. Мороз.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

За таких обставин, враховуючи, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів, а суду до висновку комісії лікарів-психіатрів № 4 від 20.01.2020 року - не надано відповідної заяви, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви завідувача відділення №4 КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» лікаря психіатра І-ї категорії ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні №4 для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом, змішаному відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Керуючись ст. ст. 17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, ст. 95 КК України, ст. ст. 376, 512, 514, 516 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви завідувача відділення №4 КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» лікаря психіатра І-ї категорії ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні №4 для примусового лікування психічно хворих зі звичайним наглядом, змішаному відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1