Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/460/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 190 КК УкраїниДоповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000339 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 березня 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично відбуває покарання у виправній колонії №86 УДПтС України в Вінницькій області, громадянина України, українця, освіта професійно-0технічна, раніше судимого:
- 30.05.2005 року Хмельницьким районним судом за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ст.70 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 25.11.2005 року Хмельницьким районним судом за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі;
- 05.04.2007 року Хмельницьким районним судом за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 06.03.2012 року Хмельницьким районним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі;
- 24.07.2012 року Хмельницьким районним судом за ч.1 ст.187, ч. 2. ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі;
- 15.03.2019 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі;
засуджений за ч.3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.03.2019 року, та покарання, призначеним цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді шести років позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 24 серпня 2015 року по 13 квітня 2017 року та з 13.09.2019 року по 16.03.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зараховано в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 27.07.2018 року по 02.08.2018 року та з 01.12.2018 року по 12.09.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Зазначений злочин ОСОБА_8 вчинив за таких обставин:

16.12.2014 року ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами держателів платіжних карт шляхом несанкціонованого їх списання через системи оn-line платежів. Розуміючи, що для досягнення свого злочинного умислу йому потрібні спільники на роль яких підшукав ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , який в свою чергу до даної протиправної діяльності залучив ОСОБА_11 . В результаті, будучи об`єднаними єдиним умислом, між ними були розподілені злочинні функції наступним чином: собі ОСОБА_9 відвів роль здійснювати телефонні дзвінки потенційним потерпілим та в шахрайський спосіб довідуватись в них реквізити банківських карток відкритих на їх ім`я; ОСОБА_8 доручено підшукати особу, яка б мала доступ до мережі Інтернет та могла здійснити операції по переказу коштів в системі оn-line платежів iPay.ua. В свою чергу ОСОБА_8 , через ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підшукав ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого не ставив до відома про дійсність своїх злочинних намірів; Переведення грошових коштів здобутих злочинним шляхом у готівку відводилось ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які відповідно вказівкам ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , повинні будуть здійснити відповідні операції з зазначеними коштами.
Так, діючи у відповідності до узгодженої всіма учасниками злочинної змови плану 16.12.2014 року о 8 год. 50 хв. ОСОБА_9 зателефонував на мобільний телефон НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_14 та представившись працівником служби безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк», тим самим повідомив неправдиву інформацію, яку потерпілий сприйняв за дійсну. В подальшому ОСОБА_9 зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_14 отримав відомості, щодо реквізитів банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , а саме строку дії карти, CVV код, після цього, вказані реквізити повідомив ОСОБА_15 , а той в свою чергу став консультувати ОСОБА_13 , який в цей час знаходився за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 та користувався комп`ютерною технікою підключеною до мережі Інтернет (провайдер ТОВ «Воля-Кабель»). Останній чітко діючи за вказівкою ОСОБА_15 здійснив доступ до web-ресурсу iPay.ua, де заповнив поля для проведення транзакцій реквізитами вказаними йому ОСОБА_15 . В результаті чого, на номер мобільного телефону ОСОБА_14 з банківського номеру НОМЕР_3 надійшли «смс» повідомлення з восьмизначними одноразовими паролями. Будучи введеним в оману ОСОБА_14 продиктував їх ОСОБА_9 , а він в свою чергу ОСОБА_15 , той відповідно ОСОБА_13 . Останній не будучи обізнаним про факт неправомірного зняття коштів фактично здійснив транзакції про їх списання з карткового рахунку потерпілого ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на картковий рахунок № НОМЕР_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснивши дві операції: о 9 год. 11 хв. на суму 2905 грн. та о 9 год. 15 хв. на суму 2905 грн. Також, на картковий рахунок № НОМЕР_5 ОСОБА_11 , здійснивши дві операції: о 9 год. 26 хв. на суму 2905 грн. та 9 год. 29 хв. на суму 1205 грн. Також, одна операція по поповненню мобільного номеру НОМЕР_6 на суму 298 грн. 08 коп. В подальшому вказані грошові кошти було знято готівкою ОСОБА_10 в банкоматі за адресою АДРЕСА_3 та ОСОБА_11 в банкоматі за адресою АДРЕСА_4 , якими вони розпорядились відповідно до вказівок ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також на власний розсуд. ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 завдали своїми умисними протиправними діями потерпілому ОСОБА_14 , матеріальної шкоди на загальну суму 10 218 грн. 08 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного суду та призначити йому більш м`яке покарання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він на протязі досудового та судового слідства свою вину у вчиненому злочині визнавав повністю, активно сприяв розкриттю злочину та надавав послідовні показання, щиро розкаявся.
А тому, на думку апелянта, вирок районного суду по відношенню до нього є надто суворим.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст. 190 КК України,оскільки він в суді першої інстанції вину визнав повністю та пояснив суду, що дійсно 16.12.2014 року він попередньо домовившись з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , розподілили свої функції та скоїли злочин відповідно до обставин зазначених в обвинувальному акті, просив суд не карати його суворо та щиро каявся.

Дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч.3 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відносяться до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення,розмір заподіяних збитків, особу винуватого, який за останнім місцем відбування покарання характеризуються негативно, та вчинив корисливий злочин під час відбування покарання, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 190 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про призначення йому більш м`якого покарання колегією суддів не можуть бути враховані, оскільки він має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості починаючи з 2005 року, в той же час він на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий умисний злочин під час відбування покарання, заподіяні збитки не відшкодував. При цьому за останнім місцем відбування покарання характеризуються негативно.

Також колегією суддів не можуть бути враховані доводи ОСОБА_8 про те, що він на протязі досудового та судового слідства свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину та надавав послідовні показання, щиро розкаявся, оскільки обставина - щире каяття вже врахована при призначенні покарання обвинуваченому, останньому призначено покарання ближче до мінімального.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючої обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті закону, буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів, як ним, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 наполягає на призначенні йому більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 березня 2020 року стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4