У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2020 Справа №607/5068/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, адвоката ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, в кримінальному провадженні №0000235 та клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час із покладенням відповідних обов`язків, -

встановив:
Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із заступником начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, в кримінальному провадженні №0000235.

У клопотанні слідчого вказано наступне: «Слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235 від 11 червня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1, 2ст. 309, ч.2 ст.345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин у м. Тернопіль особам, схильним до їх вживання.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року№ 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року № 62/95 ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188, постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, незаконно придбав порошкоподібну речовину блакитного кольору, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та яка, згідно Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (із наступними змінами та доповненнями), відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку надалі незаконно перевіз та передав ОСОБА_4 для зберігання з метою збуту по місцю його проживання, а саме у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_7 , 13 листопада 2019 року, близько 15.20 год., з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, перебуваючи у приміщенні квартири, що по АДРЕСА_1 , маючи в наявності незаконно придбану з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 0,1724 грама, незаконно збув її ОСОБА_8 (анкетні дані змінено), за що отримав від останньої грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_4 , який раніше вчинив злочин, передбачений ст. 307 КК України, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці, ОСОБА_4 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року № 62/95 ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188, постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року№ 770 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, незаконно придбав речовину, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та яка, згідно Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (із наступними змінами та доповненнями) відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку зберігав без мети збуту при собі.

23 січня 2020 року під час проведення огляду одягу, у який одягнений, та речей, які мав при собі ОСОБА_4 , виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, та яку ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, незаконно зберігав без мети збуту при собі.

У вчиненні зазначених кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тернопіль, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , якому 24 січня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309.

25 січня 2020 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25.01.2020 року ЄУН № 607/1369/20 щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого закінчується о 21.30 год. 23 березня 2020 року.

Достатніми підставами обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень є зібрані у кримінальному провадженні матеріали, найбільш вагомими серед яких є:

- заява ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) від 11.06.2019 року про вчинення кримінального правопорушення;

- покази свідка ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) від 11.06.2019 року про обставини вчинення кримінального правопорушення;

- покази свідка ОСОБА_8 (анкетні дані змінено) від 13.11.2019 року про обставини вчинення кримінального правопорушення;

- висновок експерта від 11.12.2019 року № 2.1-854/19, згідно якого: порошкоподібна кристалічна речовина блакитного кольору містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до психотропних речовин, обіг яких заборонено; маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в перерахунку на діючу речовину становить 0,1724 грама;

- результати проведення НС(Р)Д контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 13.11.2019 року, яким підтверджено обставини вчинення кримінального правопорушення.

- результати проведення НС(Р)Д аудіо-, відеоконтроль особи від 11.12.2019 року, яким підтверджено обставини вчинення кримінального правопорушення.

- огляд речей, в які був одягнений, та речей, які мав при собі ОСОБА_4 , від 23.01.2020 року, яким підтверджено обставини вчинення кримінального правопорушення;

- висновок експерта від 24.01.2020 року № 2/1-80/20, згідно якого кристалоподібна речовина бірюзового кольору містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваних кримінального правопорушення.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року п. 175 зазначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

23 березня 2020 року закінчується строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, внаслідок особливої складності провадження, так як у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, а саме:

1. Долучити до матеріалів кримінального провадження відповіді на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України від 28.02.2020 року, 03.03.2020 року, 05.03.2020 року та від 06.03.2020 року.

2. Розглянути клопотання про тимчасові доступи до речей і документів, які перебувають на розгляді в слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду, та, у випадку їх задоволення, провести відповідні заходи забезпечення, долучити відповідні матеріали до кримінального провадження, провести їх огляд (аналіз).

3. Розглянути клопотання про примусове відібрання взірців для проведення експертизи, яке перебуває на розгляді в слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду, та, у випадку їх задоволення, провести примусове відібрання зразків папілярних узорів пальців рук і призначити судові дактилоскопічні експертизи. Висновки судових експертиз долучити до матеріалів кримінального провадження.

4. Долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судових комп`ютерно-технічних, дактилоскопічних експертиз та експертиз зброї, матеріалів, речовин та виробів, відео-, звукозапису, а також висновок криміналістичного дослідження транспортного засобу, проведення яких призначено та триває.

5. З урахуванням проведених вищезазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, додатково допитати підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

6. Виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальних дії, у проведенні яких виникне необхідність.

Виконання зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій необхідні для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також для збирання додаткових доказів.

Зазначені процесуальні дії не було проведено раніше, внаслідок складності провадження та в цей час проводилися першочергові, невідкладні слідчі дії для встановлення обставин вчинення злочину, а необхідність у проведенні деяких слідчих дій виникла лише після проведення першочергових та невідкладних слідчих дій.

Метою продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , згідно з вимогами пунктів 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час, з урахуванням положень ст. 178 КПК України, а саме: вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, його майновий стан, в ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у продовженні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підставою продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та інших правопорушень, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність вищезазначених ризиків.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються, в тому числі, за ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тобто злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) застосовується судом як джерело права.

Обґрунтовуючи необхідність продовження підозрюваному виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати, правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні по справах «Москаленко проти України», від 20.05.2010, «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, враховуючи викладені вище обставини, з метою уникнення покарання ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, маючи паспорт громадянина України для виїзду закордон, що в умовах дії угоди про безвізовий режим, укладеної між Україною та країнами Європейського союзу, дозволяє безперешкодно виїхати за межі України, ОСОБА_4 , розуміючи наслідки, які спричиненні його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, шляхом виїзду за межі України або на територію України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та тривалий час не повертатися до місця постійного проживання.

Як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

В ході досудового розслідування допитано свідків, інших підозрюваних, проведено судові експертизи, показання та висновки яких мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні. Враховуючи те, що ОСОБА_4 проживає у м. Тернопіль та має широке коло друзів та знайомих, він не перебуваючи під вартою, як особисто, так і через третіх осіб, може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та експертів у даному кримінальному провадженні, які проживають в м. Тернопіль та Тернопільській області, з метою надання ними неправдивих показів, висновків або їх зміни щодо обставин вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки, інші підозрювані та експерти ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування або вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні не одного, а декількох кримінальних правопорушень, вчинених упродовж тривалого проміжку часу. За таких обставин ризик перешкоджанню кримінальному провадженні, вчинення нових злочинів продовження злочинної діяльності, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності.

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991 ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ у справі «Сельчук проти Туреччини» від 24.04.1998 визначено, що підставою виникнення ризику вчинення нових правопорушень може бути попереднє притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, належним чином виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні за № 0000235 від 11.06.2019 року, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати свідків, інших підозрюваних та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані обставини, в цілому, свідчать про наявність вищезазначених ризиків та неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою.

У зв`язку із закінченням 23.03.2020 року строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду про його застосування, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливим спробам переховування від органу досудового розслідування, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних та експертів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків».

Захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час із покладенням відповідних обов`язків.

У клопотанні захисника ОСОБА_5 зазначено «У провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області знаходиться кримінальне провадження що №0000235 від 11.06.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309, ч.2 ст.345 КК України.

24 січня 2020 року ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду №607/1369/20 від 25 січня 2020 року за клопотанням слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці з 23 березня 2020 року та визначити заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 420400 гривень.

Оскільки фінансовий стан ОСОБА_4 є достатньо складним, останній не мав змоги здійснити оплату застави, а тому фактично взятий під варту без альтернитовного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обви нувачу ється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10 ) наявність повідомлення особі про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В наслідок того, що строк тримання під вартою закінчується, вважаємо, що на даний час, відпала потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, а тому він повинен бути змінений іншим більш м`яким запобіжним заходом, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_4 тримається в Чортківському слідчому ізоляторі (далі - СІЗО), з «23» січня 2020 року у зв`язку з чим під час провадження досудового розслідування на протязі двох місяців обмежений прав та свобод, що є порушенням принципу поваги до свободи особистості.

В даний час відпали будь-які ризики зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

По-перше, ОСОБА_4 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, більш того місцем його проживання є АДРЕСА_2 .

По-друге, ОСОБА_4 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь- які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені та накладено на них арешт;

По-третє, ОСОБА_4 немає потреби незаконно впливати на свідків, експерта так як, під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та зроблений висновок експерта, а анкетні дані свідка взагалі змінено і він не знає її особистості.

По-четверте, ОСОБА_4 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

По-п`яте, ОСОБА_4 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, немає підстав в даний час стверджувати, про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.І ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

Однак, враховуючи те, що деякі з ризиків можуть мати місце під час судового розгляду, однак вони не можуть впливати на доцільність саме тримання під вартою, і можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно до ст. 181 ч.1 та ч.2 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Водночас з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України установлено карантин (постанова Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 р. № 211).

При цьому інкубаційний період нового коронавірусу триває від 2 днів до 2 тижнів (офіційний сайт МОЗ України: https://moz.gov.ua/article/news/7-poshirenih-pitan-pro-novij- koronavirus).

Під час інкубаційного періоду, коли людина уже заразилася вірусом, але ще добре почувається і немає жодних зовнішніх симптомів хвороби, збудник може виділятися й передаватися іншим (офіційний сайт МОЗ України: https://moz.gov.ua/article/health/skilki-chasu- ljudina-jaka-hvorie-na-virusnu-infekciju-mozhe-zaraziti-inshih). Відтак, зрозуміти, що особа заражена коронавірусом C0VID-19 в межах інкубаційного періоду є складно. Тому на перший погляд здорова людина без явних ознак вираженості симптомів захворювання вже може бути зараженою, а збудник коронавірусу C0VID-19 може виділятися й передаватися іншим.

В Україні станом на 20.03.2020 р. зафіксовано шість нових випадків інфікування коронавірусом COVID-19. Крім того, має місце 1 (один) летальний випадок - смерть людини (офіційний сайт МОЗ України: https://moz.gov.ua/article/news/operativna-informacija-pro- poshirennja-koronavirusnoi-infekcii-2019-ncov-).

Людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. З Конституції України).

Крім того, Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня до 3 квітня 2020 р. встановити особливий режим роботи судів України. Також встановлений особливий режим роботи Чортківського СІЗО та інших установ.

Після спливу певного проміжку часу судового розгляду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застави в такому розмірі, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді застави необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Застава може бути виправдана тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України»),

З метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема в тому числі і ОСОБА_4 .

А тому, доцільність саме такого запобіжного заходу полягає в тому, що ОСОБА_4 до моменту затримання неофіційно працював, має постійне місце проживання, до підозрюваний повинен забезпечувати матеріально родину, а також є необхідність з`являтися до суду за викликом, тому домашній арешт можливо застосувати в певний період часу за місцем проживання його сім`ї».

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 пояснив, що клопотання сторони обвинувачення підтримує повністю, оскільки ризики які слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати надалі, досудове розслідування продовжено до шести місяців ухвалою слідчого судді від 20 березня 2020 року.

Щодо клопотання сторони захисту заперечив посилаючись на його безпідставність.

Захисник ОСОБА_5 пояснив, що підтримує подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу посилаючись на те, що із часом ризики які були лягли в основу ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перестали існувати.

Також захисник ОСОБА_5 зазначив, що немає підстав вважати що обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного та виконання ним свої процесуальних обов`язків.

Заслухавши доводи сторін, проаналізувавши клопотання сторони захисту та сторони обвинувачення, оцінивши долучені до них додатки - матеріали, а також, пояснення і надані докази, слідчий суддя приходить до висновку.

Відповідно до статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2020 року ОСОБА_4 обрано та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Водночас, ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Зокрема підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування або вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні не одного, а декількох кримінальних правопорушень, вчинених упродовж тривалого проміжку часу. За таких обставин ризик перешкоджанню кримінальному провадженні, вчинення нових злочинів продовження злочинної діяльності, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що пояснення сторони захисту спростовуються матеріалами, які додано до клопотання і доводами сторони обвинувачення про реальне існування ризиків, що у свою чергу дає підстави вважати, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

З метою забезпечення завдання кримінального провадження та належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування, виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального правопорушення, вчинення іншого злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків із врахуванням особи підозрюваного ОСОБА_4 його стану здоров`я, сімейного стану, соціальних зв`язків, віку, матеріального стану, слідчий суддя приходить до переконання про доцільність продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись статтями 8,129 Конституції України, 23, 94, 177, 183, 309 КПК України, -

постановив:
В задовленні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час із покладенням на нього відповідних обов`язків відмовити.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 задовільнити, ОСОБА_4 продовжити дію строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці до 22 травня 2020 року.

ОСОБА_4 продовжити дію строку внесення застави в розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 420400 (чотириста двадцять тисяч чотириста) гривень, яку можна внести до постановлення ухвали про зміну чи скасування запобіжного заходу.

Після внесення застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти і з цього часу на нього покладаються обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк два місяці до 22 травня 2020 року.

ОСОБА_4 роз`яснити, що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, строк дії ухвали закінчується 22 травня 2020 року в 21 год. 30 хв.

Копію ухвали надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України для вручення ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1