Справа № 487/3492/20
Провадження № 1-кс/487/4277/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000400 від 29.04.2020р. за ч. 3 ст. 369-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, визначивши розмір застави 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Першим слідчим відділом СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00400 від 29.04.2020 за ч. 3 ст. 369-2 КК України.
30.06.2020 р. в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 та 01.07.2020 його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено наявністю ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 , а також на свідків з числа співробітників Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, яким можуть бути відомі обставини зупинки та вилучення транспортного засобу, його зберігання.
Слідчий вважає, що лише обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню зазначеним у клопотанні ризикам.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, наполягав на його задоволенні.
Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, пояснивши, що ОСОБА_7 наполегливо просив допомогти йому вирішити питання з поверненням автомобіля, тому, щоб позбутися його, він повідомив ОСОБА_8 , що треба 700 доларів для вирішення питання, розраховуючи на те, що у ОСОБА_8 відсутні такі кошти, але останній продовжував наполегливо звертатися до нього. Дійсно, він отримав від ОСОБА_8 гроші, тому визнає вину частково. Він не має відношення до вилучення автомобіля у ОСОБА_8 , як і не мав впливу на вирішення питання про повернення транспортного засоб, а гроші збирався повернути ОСОБА_8 через деякий час, оскільки автомобіль і так би віддали ОСОБА_8 .
Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на необгрунтованість підозри і недоведеність ризиків, які грунтуються лише на припущеннях. Вважав, що в подальшому дії підозрюваного будуть прекваліфіковані, оскільки відсутні докази вимагання. Просив, взявши до уваги сімейний стан підозрюваного, застосувани запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1ст. 177 КПК України).
Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Так, судом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00400 від 29.04.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.04.2020 нарядом СРПП Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області у складі інспекторів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був зупинений автомобіль Volkswagen Passat, 2003 р.в. номер кузову № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_7 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , являвся його власником. На думку інспекторів, автомобіль мав номер кузову невстановленого зразка, а також за даними АІС «НАІС» VIN-код автомобілю не значився за ним.
Вказаний автомобіль був доставлений до Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, де в період часу з 12:20 год. по 12:53 год. слідчим СВ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 на підставі заяви-добровільної згоди власника транспортного засобу ОСОБА_7 був оглянутий в рамках огляду місця події.
На підставі протоколу огляду місця події від 07.04.2020 вказаний автомобіль слідчим було вилучено, опечатано та поміщено на штраф-майданчик Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 10А, та за вказаним фактом 07.04.2020 о 19:08 год. зареєстровано кримінальне провадження № 0000380 за ст. 290 КК України (знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу).
З огляду на те, що вказаним подіям передував факт зупинки зазначеного автомобілю 27.03.2020 нарядом СРПП Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області з тих самих підстав, проте без його вилучення та висловлення через інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Миколаївській області ДПП України ОСОБА_5 вимоги про надання неправомірної вигоди, яку ОСОБА_7 проігнорував, наведене свідчить про умисне створення відповідних умов, за яких ОСОБА_7 вимушений буде передати ОСОБА_5 неправомірну вигоду за вплив на працівників Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області з метою повернення ними вилученого транспортного засобу та не створення в подальшому перешкод у користуванні транспортним засобом.
Діючи умисно та з корисливих спонукань, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що за умови передачі неправомірної вигоди в розмірі 800 доларів США, він може здійснити вплив на прийняття працівниками Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області відповідного рішення.
Враховуючи той факт, що впродовж квітня-червня 2020 року питання повернення автомобілю або накладення на нього арешту в порушення вимог ст.ст. 16, 131, 167-168, 170-171 та 173 КПК України, Вітовським ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області так і не було вирішено, ОСОБА_7 однозначно зрозумів, що ненадання озвученої йому неправомірної вигоди потягне подальше порушення його майнових прав, у зв`язку з чим, вимушено погодився на пропозицію ОСОБА_5 , про що повідомив його 17.06.2020.
30.06.2020 близько 21:10 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кафе по вул. Михайла Грушевського, 132 в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області передав, а ОСОБА_5 , діючи умисно та з корисливих спонукань, усвідомлюючи, що одержує неправомірну вигоду за здійснення в інтересах ОСОБА_7 впливу на прийняття співробітниками Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області рішення про повернення вилученого транспортного засобу та нестворення в подальшому перешкод у користуванні ним, одержав в якості неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 21 000 грн. (що еквівалентно 800 доларам США), тим самим, довівши свій злочинний намір до кінця.
30.06.2020 року за підозрою у вчиненні злочину було затримано ОСОБА_5 , а 01.07.2020 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні, достатніми на даному етапі розслідування, доказами, це, зокрема, протоколи допиту в якості свідка ОСОБА_7 від 29.04.2020р., 18.06.2020р., 01.07.2020р., протокол огляду речей, предметів та документів від 19.06.2020р., протокол ідентифікації (огляду) та вручення грошових коштів від 30.06.2020р., протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.07.2020р., протокол освідування від 30.06.2020р., протокол обшуку від 01.07.2020р., копії матеріалів кримінального провадження №0000380 від 07.04.2020 за ст. 290 КК України.
Слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди. Санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає позбавлення волі на строк до восьми років, тому підозрюваний, з метою ухилення від кримінального покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Крім того, враховуючи наявність зв`язків підозрюваного з працівниками Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, він може знищити, сховати або спотворити будь-які речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Також підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 , працівників Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, яким можуть бути відомі обставини зупинення та вилучення зазначеного вище транспортного засобу. Підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину; працює на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України; раніше не судимий.
Таким чином, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.
Посилання підозрюваного і його захисника на наявність постійного місця проживання, сім`ї, малолітньої дитини, позитивну характеристику не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК).
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням наведеного, обставин кримінального правопорушення, яке є корупційним, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, майнового стану підозрюваного, наявності у нього на утриманні неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 131 820 гривень і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000400 від 29.04.2020р. за ч. 3 ст. 369-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24.08.2020 року включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".
Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 131 820 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:
-прибувати до слідчих Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та інших слідчих, які входять до групи слідчих з досудового розслідування кримінального провадження, кожного четверга;
-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 06.07.2020р.

Слідчий суддя ОСОБА_1