Справа № 524/9468/19
Провадження № 1-кс/524/5102/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2019 року, слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши в залі суду в м. Кременчуці клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавськійобласті ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0004349 від 26.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004349 від 26.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 199 КК України. Клопотання погоджене з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що 26.12.2019 о 10:09 до Кременчуцького ВП від старшого оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області ОСОБА_6 надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Кременчук, просп. Свободи, 174, виявлено склад, в якому здійснюється торгівля алкогольними напоями сумнівного походження.

Відомості про дане кримінальне правопорушення 26.12.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004349, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, що є тяжким злочином.

З метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення його знаряддя, предметів, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметів, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інших речей, набутих кримінально протиправним шляхом або отриманих юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 26.12.2019 на підставі дозволу користувача приміщення, який є продавцем-касиром магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проведено огляд ангару № 20, який розташовано за адресою: проспект Свободи, 174, в м. Кременчуці, де організовано пункт реалізації горілчаної продукції, виготовленої без дотримання будь-яких передбачених державою стандартів, без контролю за технологією виробництва та без дослідження якісних характеристик готової продукції.

В ході проведеного огляду працівниками поліції виявлено та вилучено:

-пляшка горілки «Хортиця», об`ємом 0,5л, виробництва ТОВ «ГлобалСпірітс Груп», з акцизною маркою серії ААБВ 877407 - 1 шт.;

-пляшка горілки «Хортиця», об`ємом 0,5л, виробництва ТОВ «ГлобалСпірітс Груп», з акцизною маркою серії ААБВ 877395 - 1 шт.;

-пляшка горілки «Козацька рада», об`ємом 0,5л, виробництва ТОВ «Національна горілчана компанія», з акцизною маркою серії ААВЛ 157230 - 1 шт.;

-пляшка горілки «Козацька рада», об`ємом 0,5л, виробництва ТОВ «Національна горілчана компанія», з акцизною маркою серії ААВЛ 157231 - 1 шт.;

-пляшка горілки «Хлібний дар», об`ємом 0,5л, виробництва ТОВ «Національна горілчана компанія», з акцизною маркою серії АЛГЛ 131199 - 1 шт.;

-пляшка горілки «Хлібний дар», об`ємом 0,5л, виробництва ТОВ «Національна горілчана компанія», з акцизною маркою серії АЛГЛ 131228- 1 шт.;

-пляшка горілки «Medoff», об`ємом 0,5л, виробництва ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «Прайм», з акцизною маркою серії АААД 049277 - 1 шт.;

-пляшка горілки «Medoff», об`ємом 0,5л, виробництва ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «Прайм», з акцизною маркою серії АААД 049224 - 1 шт.

У подальшому згідно з постановою слідчого від 26.12.2019 ці речі визнано речовими доказами.

Оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно є доказом злочину, з метою збереження речових доказів, слідчий просив накласти арешт на вказані речі.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що були відсутні законні підстави для огляду приміщення магазину та вилучення відповідних товарів. Чому слідчим зроблено висновок, що ці товари сумнівного походження, не відомо. Такі товари привозять в магазин постачальники, з якими укладено відповідні угоди. Тому просив відмовити у задоволенні клопотання, так як воно є необґрунтованим.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують його доводи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні слідчий вказує на єдину підставу накладення арешту на вказане майно - необхідність збереження речових доказів.
Разом з цим, з матеріалів, якими слідчий обґрунтовує необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, не убачаються підстави вважати, що майно, вилучене під час огляду місця події має ознаки речових доказів у даному кримінальному провадженні, зокрема було предметом, знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, здобуте внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України.
Також, на підтвердження доводів клопотання щодо реалізації продукції сумнівного походження (горілки), яка вилучена у ході огляду, будь-яких доказів слідчим не надано.
Винесення постанови від 26.12.2019 про визнання вилученого майна речовими доказами, не може слугувати достатньою підставою для накладення арешту, оскільки вказана постанова не достатньо мотивована та не звільняє слідчого або прокурора від обов`язку доведення підстави та мети накладення арешту.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що підстави для накладення арешту не доведені, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 64-2, 167, 168, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0004349 від 26.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 28.12.2019 о 15 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1