Справа № 361/16/20
Провадження № 1-кп/361/379/20
В И Р О К
Іменем України

05 лютого 2020 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю потерпілого ОСОБА_4
за участю обвинуваченого ОСОБА_5
за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 28 грудня 2019 року, укладеною між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003002 від 26.10.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Биков, Бобровицького району, Чернігівської області, громадянина України, українця, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не інваліда, не депутата, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України,

В С Т А Н О В И В:
І . Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав наступальну осколкову ручну гранату РГД-5 та уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2, які приніс до себе додому, що за адресою: АДРЕСА_1 , чим незаконно розпочав зберігати бойові припаси.
Крім того, 26 жовтня 2019 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_5 разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 перебував у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає його донька ОСОБА_8 , зять ОСОБА_4 та неповнолітні внуки.
У подальшому, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпочався словесний конфлікт, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин. Після цього ОСОБА_5 дістав із кишені куртки, в яку був одягнений, наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є бойовим припасом і яка придатна для здійснення вибуху, та почав погрожувати привести її в дію і таким чином підірвати дану гранату разом із ОСОБА_4 .
Наведені погрози ОСОБА_4 , сприйняв як такі, що загрожують його життю і здоров`ю, а також реально можуть бути приведені до виконання оскільки усвідомлював те, що ОСОБА_5 тримає в руках предмет схожий на бойову гранату, приведення в дію якого здатне загрожувати його життю.
В подальшому, ОСОБА_5 відійшов на один метр від ОСОБА_4 та тримаючи наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є бойовим припасом в лівій руці, правою рукою вийняв кільце із гранати, тим самим привівши її до бойової готовності, після чого відбіг на середину подвір`я домоволодіння ОСОБА_9 та кинув гранату собі під ноги, внаслідок чого відбувся вибух від якого сам ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження згідно довідки КНП «Броварська БКЛ» БРР БМР тілесні ушкодження у вигляді проникаючого осколкового поранення черевної порожнини та осколкове поранення стегна обох ніг.
ІІ. Статті (частина статті) закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається ОСОБА_5 .
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, умисні дії ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоювання здійснення цієї погрози.

ІІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

28 грудня 2019 року між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.
Угоду укладено між прокурором Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 .
Відповідно до угоди сторони погодились на призначення ОСОБА_5 наступного покарання: за ч. 1 ст. 129 КК України обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 1 ст. 263 КК України позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторонами узгоджено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. При цьому, на підставі ст. 75 КК України, сторони погодились на звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки та покладення на ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
IV. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Суд доходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , виходячи з наступного.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив затвердити угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України та показав, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження такої угоди.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 вважає можливим затвердження угоди та винесення на її підставі вироку.

Прокурор у судовому засіданні угоду підтримав, зазначивши, про її добровільність, просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Згідно зі ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 437 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.
З пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений погодився на призначення йому узгодженого покарання.
Умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

VІІ. Мотиви призначення покарання.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому, узгодженого сторонами покарання.
Відповідно до угоди сторони погодились на призначення ОСОБА_5 наступного покарання: за ч. 1 ст. 129 КК України обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 1 ст. 263 КК України позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторонами узгоджено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. При цьому, на підставі ст. 75 КК України, сторони погодились на звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки та покладення на ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались.
Речові докази у даному кримінальному проваджені - відсутні.

Питання щодо процесуальних витрат у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 118, 124, 314, 349, 368, 374, 468-469, 473, 474,475 КПК України, 12, 50, 65-67, 75-76 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003002 від 26.10.2019 року укладену між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.
Зобов`язати ОСОБА_5 відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України в період іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 5024 (п`ять тисяч двадцять чотири) гривні 32 (тридцять дві) копійки за проведення судово-вибухотехнічної експертизи № 14-443/, 11-1/358 від 26.12.2019 року.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1