ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1639/20 Справа № 324/1118/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

обвинуваченої

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 березня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 березня 2020 року обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 16 травня 2020 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення суд, врахувавши тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , обставини провадження, а також особу обвинуваченої, яка міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працевлаштована, постійного джерела доходів не має, посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не припинили існувати.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувавши до її підзахисної більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на недотримання судом вимог ст.ст. 331, 177, 178, 194 КПК України. На переконання захисника, суд неналежно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строків тримання під вартою, та необґрунтовано дійшов висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою. На переконання захисника, прокурором не було доведено ані існування цих ризиків, ані неможливість застосування до обвинуваченої альтернативного запобіжного заходу, а також адвокат вважає, що саме лише тяжкість інкримінованого обвинуваченій злочину не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційному суді захисник ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали контрольного провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Висновки суду І інстанції про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильними, а доводи апеляційної скарги захисника безпідставними.

Суд І інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе відповідно до глави 18 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Так, судом І інстанції встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на період розгляду кримінального провадження та ОСОБА_7 може: переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який передбачає покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштована, постійного джерела доходу не має.
Беручи до уваги дані ризики апеляційний суд також звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Суд І інстанції врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінивши тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 в разі визнання її винною, відсутність міцних соціальних зв`язків, а також вказав, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дають підстави для задоволення клопотання прокурора, що на переконання апеляційного суду не дає підстав для призначення більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_9 , про який просить захисник в апеляційній скарзі.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 березня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4