ун. № 759/43/20
пр. № 1-кп/759/563/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008717 від 17.12.2019 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кишинів, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, з повною середньою освітою, неодруженого, дітей не має, який не працює, раніше судимий: вироком Кіровського районного суду міста Кіровоград від 19.02.2014 року за ч. 1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.07.2014 року застосовано ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та скорочено наполовину невідбуту частину покарання, звільнився з місць позбавлення волі 06.01.2016 року; вироком Дніпровського районного суду міста Києві від 06.09.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнений 09.10.2019 року з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуттям покарання, без зареєстрованого місця проживання в Україні та без постійного місця проживання у місті Києві,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 17 грудня 2019 року, приблизно о 01:30 годин, знаходячись біля буд. № 17 по вул. Доброхотова в м. Києві, будучі раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, відчуваючи потребу в грошових коштах, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою обернення майна на свою користь та покрашення свого матеріального становища, вважаючи, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «Кіа» моделі «Черато», державний номерний знак НОМЕР_1 , за допомогою заздалегідь заготовленої викрутки, розбив скло задніх правих дверей та через отвір, який утворився в склі, проник до салону автомобіля, де виявив та забрав належне потерпілому ОСОБА_5 майно, а саме: автомобільний зарядний пристрій, вартістю 150 гривень, портативний зарядний пристрій марки «Golf», вартістю 499 гривень, бездротові навушники марки «JBL», вартістю 1000 гривень, а всього майна на загальну суму 1649 гривень, сховавши його до кишень свого одягу. Після цього, почав вилазити через отвір у вікні дверцят автомобіля, щоб безперешкодно втекти з місця вчинення злочину, виконавши таким чином всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки в цей час був помічений та затриманий потерпілим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_8 , з наявним при ньому чужим майном, яке належить ОСОБА_5 та яке він намагався повторно таємно викрасти.

ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, висунутого проти нього в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, підтвердив викладені в ньому обставини та щиро розкаявся у вчиненому. Суду показав, що 17 грудня 2019 року, приблизно о 01:30 годин, він знаходився на вул. Доброхотова в м. Києві та побачив автомобіль марки «Кіа» моделі «Черато». Оскільки у нього не було грошей, вирішив вчинити крадіжку та за допомогою викрутки розбив скло в автомобілі, з якого у подальшому забрав зарядний пристрій, портативний зарядний пристрій та навушники. Згоден з сумою майна, яка зазначена в обвинувальному акті та яке намагався викрасти. У подальшому коли намагався вийти з автомобіля, був затриманий братом потерпілого, після чого була викликана поліція та складено протокол. Його затримали в той же день та 18 грудня 2019 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у висунутому проти нього кримінальному обвинуваченні визнав повністю, суд, розцінюючи його показання як об`єктивні, та такі, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, з`ясувавши правильність розуміння змісту цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції учасників судового провадження та роз`яснивши їм про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, розглянув справу за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитавши обвинуваченого, не досліджуючи інші докази по кримінальному провадженню, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працює, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

З урахуванням обставин справи, а також те, що майно було повернуто потерпілому, особи обвин уваченого, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд відповідно до ст. 65, 68 КК України вважає, що виправлення обвинуваченого, а також попередження можливості вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та призначає покарання у межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у виді трьох років позбавлення волі.

Обираючи покарання суд враховує, що раніше до обвинуваченого вже неодноразово застосовувалося покарання у виді позбавлення волі та перебуваючи у місцях позбавлення волі перший раз - 2 роки 3 місяця 12 днів, другий 3 роки 6 місяців 3 дні, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та вже через 2 місяця після відбуття останнього покарання, вчинив новий злочин. Тому з урахуванням також вищенаведених обставин, суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого покарання або меншого строку позбавлення волі буде неефективним для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_3 було затримано 17.12.2019 року та відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 18.12.2019 року, ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оскільки суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та для забезпечення кримінального провадження щодо виконання вироку, відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає необхідним залишити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

При залишенні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховую позицію Європейського суду з прав людини у рішенні від 04 червня 2015 року (остаточне 04 вересня 2015 року) по справі «Руслан Яковенко проти України», в якому Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити та національне законодавство України чітко передбачає, що суд, який постановляє вирок, повинен вирішити, який запобіжний захід застосовуватиметься до засудженого до набрання вироком законної сили. ( п. 46, п. 62)

Строк відбування покарання необхідно рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_3 , а саме з 17.12.2019 року.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме: автомобільний зарядний пристрій, портативний зарядний пристрій марки «Golf», бездротові навушники марки «JBL», які належать потерпілому ОСОБА_5 та передані йому на відповідальне зберігання, необхідно залишити останньому за належністю; металеву викрутку, яка була вилучена у ОСОБА_3 та є знаряддям вчинення злочину, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у місті Києві згідно квитанції № 452, необхідно знищити; газовий балончик з написом «Терен-4», предмет, ззовні схожий на ніж, одну пару рукавиць чорного кольору, зв`язку ключів із двох ключів, грошові кошти у сумі 33 гривні, дві запальнички, чохол для навушників, дріт до зарядки, чорний гаманець, дві пластикові картки, чохол до мобільного телефону, які є особистими речами ОСОБА_3 та зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у місті Києві згідно квитанції № 451, а також мобільний телефон марки «Айфон 7» в корпусі чорного кольору, два бездротових навушника, шнурки у кількості 3 штуки, які були вилучені у ОСОБА_3 , та знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у місті Києві згідно квитанції №453, необхідно повернути останньому за належністю.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання вироку, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_3 , а саме з 17.12.2019 року.

Речові докази: автомобільний зарядний пристрій, портативний зарядний пристрій марки «Golf», бездротові навушники марки «JBL», які належать потерпілому ОСОБА_5 та передані йому на відповідальне зберігання, залишити останньому за належністю; металеву викрутку, яка була вилучена у ОСОБА_3 та є знаряддям вчинення злочину, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у місті Києві згідно квитанції № 452, знищити; газовий балончик з написом «Терен-4», предмет, ззовні схожий на ніж, одну пару рукавиць чорного кольору, зв`язку ключів із двох ключів, грошові кошти у сумі 33 гривні, дві запальнички, чохол для навушників, дріт до зарядки, чорний гаманець, дві пластикові картки, чохол до мобільного телефону, які є особистими речами ОСОБА_3 та зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у місті Києві згідно квитанції № 451, а також мобільний телефон марки «Айфон 7» в корпусі чорного кольору, два бездротових навушника, шнурки у кількості 3 штуки, які були вилучені у ОСОБА_3 , та знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у місті Києві згідно квитанції №453, повернути ОСОБА_3 за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з дня отримання копії вироку.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1