Справа № 308/2247/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про накладення арешту у рамках кримінального провадження № 0000271, відомості про яке 16.08.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 212, 356 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного клопотання, яке погоджено з прокурором та матеріалів справи вбачається, що прокуратурою Закарпатської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості, що можуть свідчити про самовільне, всупереч установленому законом порядку, проведення будівельних робіт, ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) у значних розмірах, розпочато кримінальне провадження №0000271.

Слідчий вказує, що службові особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне виробничо-комерційне підприємство «С.В.-ПЛЮС» (ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056) уклали удавані договори суперфіцію № 1151 від 09.11.2018 та № 1250 від 11.12.2018 з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 щодо земельних ділянок кадастровий номер :22:001:0121 та кадастровий номер :22:001:0122, та без відповідних дозвільних документів здійснюють будівництво на них багатоквартирних будинків у АДРЕСА_1 , усупереч вимогам приписів ДАБК про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також вже розпочали реалізацію квартир у вказаних багатоквартирних будинках.

12.11.2019 прокуратурою області отримано відповідь від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради про те, що в період 21.10.2019 по 30.10.2019 спеціалістами Управління ДАБК проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єктах за вищевказаною адресою.

Слідчий зазначає,що перевіркою ДАБК встановлено, що замовниками ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не виконано попередні приписи ДАБК від 20.08.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а саме: на момент проведення перевірки виявлено, що будівельні роботи не зупинені. Замовником ОСОБА_4 на земельній ділянці з кадастровим №:22:001:0121 додатково влаштовано монолітні залізобетонні колони 8-го поверху та частково цегляні стіни 3-го, 4-го та 5-го поверху, а замовником ОСОБА_8 додатково влаштовано монолітній залізобетонний каркас 6-го поверху, частково цегляні стіни 2-го та 3-го поверху, а також додатково влаштовано монолітній залізобетонний каркас нової секції з 4-го по 5-й поверх на земельній ділянці з кадастровим №:22:001:0122. Більше того, дозвільні документи, що дають право виконувати будівельні роботи - відсутні.

Вказане дає підстави вважати, що вищевказане будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється самоправно.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ст. 356 КК України.

Водночас, незважаючи на відсутність дозвільних документів на проведення будівельних робіт, встановлено, що площа будівництва огороджена залізобетонним парканом, відсутній інформаційний стенд із зазначенням номеру дозволу на початок будівельних робіт, технічних характеристик об`єкта будівництва та його візуалізація, проте будівництво проводиться, у тому числі із залученням великої кількості будівельної техніки, баштових кранів та значної кількості незаконно оформлених працівників.

Також до перевірки вищевказаного об`єкту було залучено Управління Держпраці у Закарпатській області, проте 21.10.2019 до прокуратури надійшла відповідь про неможливість проведення інспекційного відвідування ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС» через відсутність уповноваженої особи за місцезнаходженням. При цьому, надати будь-які дозвільні--документи охоронники будівельного майданчику та особи, які здійснювали продаж квартир у зазначеному житловому комплексі, відмовились, а на територію будівельного майданчику не допустили.

Згідно містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 27.05.2019 №72/03-01/19 цільове призначення земельних ділянок з кадастровим номером :22:001:0121 та кадастровим номером :22:001:0122 - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Таким чином, ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС» (), громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , у порушення вимог ст. 1, 6, 25 Закону України «Про оренду землі», ст. 26, 29, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», без відповідних дозвільних та правовстановлюючих документів, здійснюють незаконні дії з будівництва на земельних ділянках у АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: :22:001:0121 та :22:001:0122) житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення, чим державним інтересам заподіяна значна шкода.

Вказує, що у даному кримінальному провадженні слід призначити ряд судових експертиз, у тому числі будівельно-технічну з метою встановлення факту та характеру допущених при проведенні будівельних робіт порушень, виявлених у тому числі працівниками ДАБК.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням виявлено достатньо даних, які можуть свідчити про незаконність проведення будівельних робіт у м.Ужгород, вул. Тиводара Легоцького, 78, 33 (кадастровий номер земельної ділянки: :22:001:0121 та :22:001:0122), у зв`язку з чим, виникла необхідність у накладені арешту на вищевказані земельні ділянки, а також розташованих на них об`єктів будівництва, будівель, споруд, тимчасових архітектурних форм, інших об`єктів незавершеного та завершеного будівництва.

Метою накладення арешту згідно процесуальних норм п.п. 1,4 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

На підставі наведеного слідчий просить постановити ухвалу про арешт земельних ділянок, які розташовані у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером :22:001:0121 та кадастровим номером :22:001:0122, які належать землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачам згідно договорів суперфіцію ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, а саме шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна.

Прокурор в судовому засіданні внесене клопотання підтримав та просив його задовольнити.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 заперечив щодо задоволення клопотання про накладення арешту на земельні ділянки та об`єкти нерухомості та зазначив, що земельні ділянки за кадастровими номерами :22:001:0121 та :22:001:0122, згідно договорів суперфіцію № 1151 від 09.11.2018 року та № 1250 від 11.12.2018 року, передані в користування громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
Зазначені договори є чинними, жодною стороною чи державою в судовому порядку не оскаржуються. Вказані земельні ділянки знаходяться у приватній власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СВКП «С.В.-ПЛЮС». Вказує, що на земельних ділянках також розташоване належне ТОВ «СВКП «С. В.-Плюс» нерухоме майно, а саме адміністративний будинок та побутові приміщення загальною площею 310, 60 кв.м., який знаходиться за адресою м. Ужгород, вулиця Тиводара Легоцького, 78/33, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з ДРРПНМ - 101 (копія технічного паспорту та витягу з ДРРПНМ № від 01.04.2019р. додаються, далі - «Будівля»). Вказане нерухоме майно жодним чином не відноситься до розслідуваного кримінального провадження, проте, запропоноване стороною обвинувачення формулювання щодо накладення арешту на майно фактично призводить до обмеження володіння, користування та розпорядження і таким нерухомим майном. Вказує, що на відсутність претензій в органі місцевого самоврядування (Ужгородської міської ради) щодо ТОВ «СВКП «С.В.-Плюс», ОСОБА_4 та Третьої особи підтверджується листом № 58/03-17 від 17.01.2020 року.
Також зазначає, що станом на 09.04.2020р., в розпорядженні третьої особи знаходяться наступні документи:
-Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (в порядку внесення змін до раніше виданих МУО № 72/03-01/19 від 27.05.2019р.) № 165/03-06/19 від 27.11.2019р.. які були видані ОСОБА_4 щодо будівництва багатоквартирних житлових будинків з приміщеннями комерційного призначення (копія додається);
-Експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом «Будівництво двох багатоквартирних житлових будинків (будівля літ. А. будівля літ. Б) з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_2 » № 28/01-1 1/19/А від 28.1 1.2019р.. виданий ОСОБА_4 (копія додається);
-Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (в порядку внесення змін до раніше виданих МУО № 71/03-01/19 від 27.05.2019р.) № 166/03-06/19 від 27.11.2019р.. які були видані ОСОБА_8 щодо будівництва багатоквартирних житлових будинків з приміщеннями комерційного призначення (копія додається);
-Експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_2 » № 28/02-11/19/А від 28.11.2019р., виданий ОСОБА_8 (копія додається);
-Довідка Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 197-АД від 27.11.2019р., яка видана ОСОБА_4 , з якої вбачається, що проектованим житловим будинкам по АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :22:001:0121, згідно адресного плану міста присвоєна поштова адреса АДРЕСА_2 (копія додасться);
-Довідка Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 196-АД віл 27.11.2019р., яка видана ОСОБА_8 , з якої вбачається, що проектованому житловому будинку по АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :22:001:0122, згідно адресного плану міста присвоєна поштова адреса АДРЕСА_2 (копія додається).
Також пояснює, що згідно відповідної постанови Управління ДАБК, до гр. ОСОБА_4 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень 00 копійок. Вказане стягнення було сплачено до відповідного бюджету. Аналогічна ситуація спостерігається у межах накладеного адміністративного стягнення щодо громадянки ОСОБА_8 постанова Управління ДАБК від 06.11.2019р. під № 115.

У зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні внесеного клопотання.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного висновку.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000271 від 16.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 212, 356 КК України, в ході якого досліджуються обставини того, що службові особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне виробничо-комерційне підприємство «С.В.-ПЛЮС» (ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС»), уклали удавані договори суперфіцію № 1151 від 09.11.2018 та № 1250 від 11.12.2018 з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 щодо земельних ділянок кадастровий номер :22:001:0121 та кадастровий номер :22:001:0122, та без відповідних дозвільних документів здійснюють будівництво на них багатоквартирних будинків у АДРЕСА_1 , усупереч вимогам приписів ДАБК про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також вже розпочали реалізацію квартир у вказаних багатоквартирних будинках.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчий в клопотанні посилається на те, перевіркою ДАБК встановлено, що замовниками ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не виконано попередні приписи ДАБК від 20.08.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а саме: на момент проведення перевірки виявлено, що будівельні роботи не зупинені. Замовником ОСОБА_4 на земельній ділянці з кадастровим №:22:001:0121 додатково влаштовано монолітні залізобетонні колони 8-го поверху та частково цегляні стіни 3-го, 4-го та 5-го поверху, а замовником ОСОБА_8 додатково влаштовано монолітній залізобетонний каркас 6-го поверху, частково цегляні стіни 2-го та 3-го поверху, а також додатково влаштовано монолітній залізобетонний каркас нової секції з 4-го по 5-й поверх на земельній ділянці з кадастровим №:22:001:0122. Більше того, дозвільні документи, що дають право виконувати будівельні роботи - відсутні.

Вказане дає підстави вважати, що вищевказане будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється самоправно.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ст. 356 КК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, зземельні ділянки за кадастровими номерами :22:001:0121, загальною площею 0,4505 га, та :22:001:0122 загальною площею 0,2095 га, що розташовані за адресою м. Ужгород, вул. Тиводара Легоцького, 78,33, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, належать на праві приватної власності ТОВ «Спільне Виробничо Комерційне Підприємство «С.В. - Плюс».
Слідчим суддею встановлено, що земельна ділянка за кадастровими номерами :22:001:0121 на підставі договору суперфіцію від 09.11.2018 року зареєстрованого в реєстрі за №1151, передана в користування гр. ОСОБА_4 .
Згідно договору суперфіцію від 11 грудня 2018 року зареєстрованого в реєстрі за №1250 земельна ділянки за кадастровим номером :22:001:0122, передана в користування гр. ОСОБА_8 .
Чинність вказаних договорів учасниками судового розгляду не оспорюються.
Також, адвокатом на спростування доводів прокурора щодо здійснення забудови земельних ділянок за відсутності дозвільних документів надано наступні документи:
-Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (в порядку внесення змін до раніше виданих МУО № 72/03-01/19 від 27.05.2019р.) № 165/03-06/19 від 27.11.2019р.. які були видані ОСОБА_4 щодо будівництва багатоквартирних житлових будинків з приміщеннями комерційного призначення;
-Експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом «Будівництво двох багатоквартирних житлових будинків (будівля літ. А. будівля літ. Б) з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_2 » № 28/01-1 1/19/А від 28.1 1.2019р.. виданий ОСОБА_4 ;
-Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (в порядку внесення змін до раніше виданих МУО № 71/03-01/19 від 27.05.2019р.) № 166/03-06/19 від 27.11.2019р.. які були видані ОСОБА_8 щодо будівництва багатоквартирних житлових будинків з приміщеннями комерційного призначення;
-Експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_2 » № 28/02-11/19/А від 28.11.2019р., виданий ОСОБА_8 ;
-Довідка Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 197-АД від 27.11.2019р., яка видана ОСОБА_4 , з якої вбачається, що проектованим житловим будинкам по АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :22:001:0121, згідно адресного плану міста присвоєна поштова адреса АДРЕСА_2 ;
-Довідка Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 196-АД віл 27.11.2019р., яка видана ОСОБА_8 , з якої вбачається, що проектованому житловому будинку по АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :22:001:0122, згідно адресного плану міста присвоєна поштова адреса АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Таким чином слідчим та прокурором, в порушення вимог вказаних статей, не надано слідчому судді жодного доказу на підтвердження тих обставин, що вказані в клопотанні земельні ділянки та розташовнаі на них об`єкти, є речовим доказом.
Також, не зважаючи на значний час здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню 0000271 від 16.08.2019 року, жодній особі не оголошено про підозру
В клопотанні слідчий посилається на норми ст. 170 КПК України, але не вказує яким саме критеріям ст. 98 КПК України відповідають вказане у клопотанні майно та не обґрунтовують з якою метою необхідно накласти арешт.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частина 6 статті 9 КПК України визначає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.
Статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Статтею 41 Конституції України, а також статтею 16 КПК України передбачені права, які регулюють право власності та захист права власності державою, у статті 1 протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст.317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.
Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження,у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема,вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.
Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.
Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, інтереси, як володільця майна ТОВ «Спільне Виробничо Комерційне Підприємство «С.В. - Плюс», так і третіх осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права
З огляду на викладене слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено, що майно, про арешт якого ставиться питання, має значення доказу в даному кримінальному провадженні і підпадає під критерії, визначені у ст. 98 КПК України, зокрема, не обґрунтовано в достатній мірі, що воно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, і які інші відомості можна отримати за його допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000271 від 16.08.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 212, 356 КК України,
Також стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні внесеного клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 175, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження № 000027, а саме : земельних ділянок, які розташовані у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером :22:001:0121 та кадастровим номером :22:001:0122, а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, а також заборони відчуження вищезазначеного майна, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1