Справа № 441/1595/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1389/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Городоцьким районним судом Львівської області від 07.10.2019 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000268 від 23.05.2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання..

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 23 травня 2018 року о 11 год. 00 хв., за попередньою змовою групою осіб із невстановленими слідством особами, пошкодивши склопакет вікна, проник в житловий будинок ОСОБА_8 , що на АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_8 15 000 грн. та ювелірні вироби - золотий ланцюжок вагою 18 грам із золотим кулоном у формі «Божої матері»; вагою 04 грами, загальною вартістю 20 000 грн., а всього викрав майна потерпілої на 35 000 грн., з місця події втік, викраденим розпорядився.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком від 1 до 3 років на розсуд суду.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує, що суд першої інстанції необґрунтованого відмовив у задоволенні клопотання про передачу кримінального провадження до іншого суду, у зв`язку з чим вирок ухвалений незаконним складом суду. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що він тяжко хворіє, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні дитину, потерпіла не просила призначати йому покарання у виді позбавлення волі. Звертає увагу суду на тому, що під час судового розгляду його було позбавлено права на правову допомогу, оскільки всупереч ч. 2 ст. 54 КПК України, суд першої інстанції прийняв його відмову від захисника за відсутності такого у судовому засіданні. Зазначає, що показання потерпілої, яка допитувалась судом під час судового розгляду не відображені у вироку. Крім того, у вироку суд першої інстанції не зазначив захисника, який брав участь у судовому розгляді.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Зазначене провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого провадженні апеляційного суду перебуває з 14.11.2019 р.

Обвинувачений ОСОБА_6 на виклики суду апеляційної інстанції неодноразово не з`являвлявся.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 неодноразово був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», сторони по справі в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на це, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 .

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється.
Колегія суддів вважає необґрунтованим покликання обвинуваченого у апеляційній скарзі на те, що оскаржуваний вирок ухвалений незаконним складом суду, оскільки суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника про передачу кримінального провадження до Пустомитівського районного суду Львівської області.
Так, в суді першої інстанції захисник звернувся із клопотанням про передачу кримінального провадження відносно ОСОБА_6 до Пустомитівського районного суду Львівської області, оскільки у цьому суді вже перебуває інше кримінальне провадження відносно нього.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Таким чином, чинним КПК України не передбачена можливість передачі кримінального провадження до іншого суду, з огляду на те, що у ньому вже перебуває інше кримінальне провадження відносно тієї ж особи.
Крім того, як вбачається із обвинувального акта злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_6 вчинено на території Городоцького району Львівської області, а тому відповідно до ст. 32 КПК України, воно підсудне Городоцькому районному суду Львівської області.
З огляду на вищенаведене, а також те, що, відповідно до ст. 217 КПК України, питання об`єднання матеріалів кримінального проваження відноситься до повноважень прокурора, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні клопотаннязахисника про передачу кримінального провадження на розгляд іншого суду.
Також не заслуговує на увагу покликання у апеляційній скарзі на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції всупереч вимогам ст. 54 КПК України була прийнята відмова обвинуваченого ОСОБА_6 від захисника у його відсутності, що є порушенням право на захист.
Колегією суддів встановлено, що згідно звукозапису судового засідання від 07.10.2019 року захисник ОСОБА_9 в черговий раз не з`явився на судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 . Головуючою було поставлено на обговорення питання про можливість закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами у відсутності захисника, на що обвинувачений погодився.
Відтак, обвинувачений ОСОБА_6 не відмовлявся від захисника під час судового розгляду кримінального провадження, а погодився на продовження розгляду справи у його відсутність, а тому колегія суддів не вбачає порушення права на захист обвинуваченого
Щодо покликання обвинуваченого у апеляційній скарзі на те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу винного, який раніше судимий, характеризується посередньо, не працює, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування шкоди потерпілій, обставин, які обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого під час призначення йому покарання.

Даних про те, що обвинувачений тяжко хворіє та має на утриманні дитину у матеріалах провадження немає, а тому покликання захисника з цього приводу є безпідставними.

Разом з цим, колегія суддів вважає за неможливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з огляду на те, що він раніше судимий вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.07.2011 року за вчинення особливо тяжкого умисного злочину проти власності до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, на шлях виправлення не стан та вчинив новий умисний тяжкий злочин проти власності.

Крім того, відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстави для скасування чи зміни вироку Городоцького районного суду Львівської області від 07.10.2019 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
вирок Городоцького районного суду Львівської області від 07.10.2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою протягом трьох місяців з моменту отримання її копії.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4