Справа № 296/4608/20
УХВАЛА
Іменем України

17 червня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним клопотанням у якому просить суд скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.02.2020.

В обґрунтування клопотання вказує, що у рамках кримінального провадження №0000147 від 03.05.2019, за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, на підставі ухвали слідчого Корольовського районного суду м. Житомира, проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон Самсунг А7 імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон Ксіомі ред мі5 імеі НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , з сім картою НОМЕР_7 ; мобільний телефон Ксіомі імеі НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , з сім-карткою НОМЕР_10 ; мобільний телефон Самсунг імеІ НОМЕР_11 , без сім-карти. В подальшому ухвалою слідчого Корольовського районного суду м. Житомира від 04.02.2020 на вищевказане майно накладено арешт. Також вказав, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки вся інформація, яка б могла міститися в телефоні вже здобута і наразі необхідності утримувати такі необхідні для особистого вжитку ОСОБА_4 речі вже немає.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в судовому засіданні просив повернути мобільні телефони ОСОБА_4 , оскільки всі процесуальні дії із вилученими речами проведені.

Слідча в судовому засіданні щодо вирішення даного питання поклалася на розсуд суду та вказала, що всі процесуальні дії проведені. Необхідність в арешті є лише з метою забезпечення конфіскації майна у разі оголошення підозри ОСОБА_4 .

Дослідивши надані матеріали, заслухавши сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.02.2020 у рамках кримінального провадження №0000147 від 03.05.2019, за ч. 3 ст. 307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, накладено арешт на майно, зокрема, мобільний телефон Самсунг А7 імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон Ксіомі ред мі5 імеі НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , з сім картою НОМЕР_7 ; мобільний телефон Ксіомі імеі НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , з сім-карткою НОМЕР_10 ; мобільний телефон Самсунг імеІ НОМЕР_11 , без сім-карти, що було вилучене в ОСОБА_4 в ході проведення обшуку 21.01.2020.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and ОСОБА_2 v Sweden» від 23.09.82, «новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Як встановлено судом, наданий час у даному кримінальному провадженні проведені слідчі дії майном та власник майна не є підозрюваним, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає за можливе скасувати арешт на майно, зокрема, мобільний телефон Самсунг А7 імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон Ксіомі ред мі5 імеі НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , з сім картою НОМЕР_7 ; мобільний телефон Ксіомі імеі НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , з сім-карткою НОМЕР_10 ; мобільний телефон Самсунг імеІ НОМЕР_11 , без сім-карти. Слідчим не доведена потреба для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, і що скасування арешту зашкодить подальшому проведенню досудового розслідування кримінального провадження.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.170,171,174, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.02.2020, а саме на:

- мобільний телефон Самсунг А7 імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон Ксіомі ред мі5 імеі НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , з сім картою НОМЕР_7 ;

- мобільний телефон Ксіомі імеі НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , з сім-карткою НОМЕР_10 ;

- мобільний телефон Самсунг імеІ НОМЕР_11 , без сім-карти;

Вказані речі повернути ОСОБА_4 - особі у якої вони були вилучені.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1