Справа №: 398/1018/17
провадження №: 1-кп/398/42/20
ВИРОК
Іменем України

"05" травня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії об`єднане кримінальне провадження, внесене у ЄРДР під №0000201 24 січня 2017 року і під №0001903 2 липня 2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, дітей не має, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, раніше судимого

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.12.2011 за ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70, ст.75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років з іспитовим строком 3 роки,

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.02.2014 за ч.2,3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково ухвалою Володимерецького районного суду Рівненської області від 01.06.2016 з невідбутою частиною покарання 1 рік 16 днів.

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_14 вчинив злочини за таких обставин.

ОСОБА_15 24.01.2017 близько 14 годин 15 хвилин ОСОБА_14 знаходився поряд із домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_16 . Перебуваючи у вказаному місці, у ОСОБА_14 раптово виник умисел на незаконне проникнення до житла особи, а саме до приміщення будинку, розташованого на території домоволодіння, що знаходиться за вказаною адресою. Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, достовірно знаючи, що в середні будинку нікого немає, порушуючи конституційне право на недоторканість приватної власності, того ж дня, з метою справлення своїх природних потреб, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, через розбите вікно проник в середину будинку за вказаною адресою, який належить ОСОБА_16 на законних підставах, тим самим порушивши його право на недоторканість приватної власності. Після цього ОСОБА_14 був затриманий працівниками Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області на місці вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_14 скоїв незаконне проникнення до житла особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України.

ОСОБА_17 1 липня 2017 року в невстановлений час, ОСОБА_14 повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через прилеглу територію будинку АДРЕСА_4 , шляхом перетинання перешкод у вигляді паркану, потрапив на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 . В подальшому, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, реалізуючи раніше виниклий умисел на незаконне заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_14 з території подвір`я вищевказаного домоволодіння викрав 3 металеві труби перша металева труба довжиною 195 см., діаметром 100 мм., друга довжиною 141 см., діаметром 100 мм., третя довжиною 125 см., діаметром 100 мм., та 10 металевих кутників, довжина яких: першого «Т» образного кутника 209 см., другого 210 см., третього 210 см., четвертого 210 см., п`ятого 210 см., шостого 210 см., сьомого 210 см., восьмого 211 см., дев`ятого 204 см., десятого 210 см., загальною вагою 80 кілограм 200 грам, вартість яких згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №2159 становить 336 гривень 04 копійки. В подальшому, ОСОБА_14 з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 , матеріальну шкоду на загальну суму 336 гривень 04 копійки.

Своїми діями ОСОБА_14 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.

Епізод ІІІ. 24 липня 2017 року в період часу з 14 годин 00 хвилин до 16 годин 00 хвилин ОСОБА_14 повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебував у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_5 . В подальшому, перебуваючи на території вищевказаного будинку, реалізуючи раніше виниклий умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_14 , скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу з даху гаражу, який знаходився в дворі за вищевказаною адресою та заволодів металевим хвилястим листом, загальною площею 5.5х1 метр, вартість якого згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №2541 становить 956 гривень 73 копійки. В подальшому, ОСОБА_14 з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_19 , матеріальну шкоду на загальну суму 956 гривень 73 копійки.

Своїми діями ОСОБА_14 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.

Суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів вчинення кримінальних правопорушень, які були вчиненні обвинуваченим ОСОБА_14 , які передбачені ч. 2 ст. 185 КК України (епізод ІІ та ІІІ), та обмежився допитом обвинуваченого, допитом потерпілих, дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів та документів щодо речових доказів. Суд переконався, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, і також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати зазначені обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту і додаткового допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 повністю визнав свою вину відповідно до зміненого обвинувачення. Він пояснив, що точно не пам`ятає, однак йому здається, що це було 24.02.2017 року близько 14 год. Він йшов з центрального ринку, зайшов до магазину, купив кефір, поїв біля магазину, викурив цигарку та пішов в бік дому. По дорозі він зайшов на територію дому, я кому не було вікна. ОСОБА_14 через вікно заліз до будинку, вважаючи, що там ніхто не живе. У будинок проник щоб справити там природні потреби. Спочатку зайшов до однієї кімнати, потім до іншої, оскільки подумав, що буде негарно в першій кімнаті сходити в туалет, та почув, що хтось кличе. Він виглянув, там стояв працівник поліції, який був одягнений у цивільний одяг, сказав вийти, після чого його обшукали та сказали стояти на місці. Поліцейський пішов до будинку. Потім приїхав наряд поліції, його посадили в автомобіль. Того дня до будинку він заходив один, був одягнений в куртку зеленого кольору. Той будинок був не жилий, він постійно повз нього ходив на роботу та бачив, як туди заходять різні люди, іноді там його знайомі розпивали спиртні напої. Свою вину в тому, що був в будинку визнає. Він проник до будинку через вікно, скла і рами там вже не було. Також він пояснив, що заставу за нього внесла матір.

Щодо викрадення майна ОСОБА_18 обвинувачений під час допиту у судовому засіданні пояснив, що біля двору його будинку, біля сараю взяв метал. Він викрав труби та кутики, загальну вагу не пам`ятає, однак здавши їх на металобрухт отримав за них близько 400 грн. По даному епізоду вину визнає повністю, труби та кутники були повернуті потерпілому.

Щодо викрадення майна ОСОБА_19 обвинувачений під час допиту у судовому засіданні пояснив, що там немає огорожі чи визначення меж будинку. По дорозі від залізничного вокзалу п`ятиповерховий будинок, а біля нього стоять гаражі, об один з яких стояв опертий об кут залізний лист металу. Він його потягнув, лист піддався та він його відніс до металобази з метою здати на металобрухт. На металобазі йому сказали, що лист так не приймуть, що його необхідно зігнути, після цього до нього підійшов невідомий чоловік та запитав де він його взяв. ОСОБА_20 розповів, а чоловік сказав, що це його лист та ОСОБА_20 віддав лист чоловікові. По даному епізоду вину також визнає, лист металу був повернутий потерпілому.

Обвинувачений зазначив, що він визнав вину добровільно, ніякого тиску на нього не чинили, запевнив суд у своєму щирому каятті.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомив, що працює у Олександрійському відділі поліції старшим оперуповноваженим. У 2017 році у кінці січня виїхав приблизно о 1 або 2 годині дня за викликом чергової частини разом з напарником ОСОБА_22 за адресою АДРЕСА_3 . По приїзду виявив, що у приватному будинку було розбите вікно. Територія домоволодіння була огороджена, калитка зачинена, на підвіконні був згорток з речами. Праска лежала біля будинку. Лежав сніг. Під розбитим вікном була осип битого скла. Чи були сліди свідок не пам`ятає. З цього вікна випригнув ОСОБА_14 . Він був сам. Його затримали на місці. Після цього приїхала слідчо-оперативна група. ОСОБА_14 говорив що проник у будинок щоб сходити в туалет.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 повідомив, що працює у Олександрійському відділі поліції старшим оперуповноваженим, обвинуваченого знає, оскільки останній стояв у нього на обліку, потерпілі йому не відомі. Свідок пояснив, що 24 січня 2017 року до нього на мобільний телефон надійшов дзвінок з чергової частини Олександрійського ВП та йому повідомили, що невідома особа, шляхом пошкодження віконного скла проникла до будинку АДРЕСА_3 . Він та його напарник ОСОБА_21 прибули до вказаного будинку та помітили зачинену хвіртку до будинку, двері до будинку також були зачинені, біля вікна даного будинку, яке було розбите, лежав згорток речей, а саме свідок побачив жіночі туфлі, ікону та праску. Очевидці події, мешканці п`ятиповерхового будинку, який знаходиться поряд з будинком, куди прибули поліцейські, повідомили, що невідомі особи пошкодили скло будинку та проникли до нього. ОСОБА_22 та ОСОБА_21 покликали та з будинку хвилин через десять після їх прохання вийшов ОСОБА_14 , якого ОСОБА_22 впізнав одразу. ОСОБА_14 повідомив поліцейським, що зайшов до будинку справити природні потреби, речі не крав і звідки вони йому не відомо. Після чого, ОСОБА_22 та ОСОБА_21 склали протокол затримання, дочекались оперативну групу та затримали ОСОБА_14 за підозрою у вчиненні, кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України. Чи було вікно будинку розбите ОСОБА_14 чи іншими особами, свідку не відомо. Раніше за викликом до вказаного вище будинку він не приїжджав до будинку не заходив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 повідомила, що взимку, точної дати та року не пам`ятає, перебуваючи біля вікна своєї квартира за адресою: АДРЕСА_6 , побачила як хлопці зайшли до будинку АДРЕСА_3 . Як вони були одягнені, як виглядати вона не бачила. Через деякий час побачила через вікно своєї квартири, що у зазначеному будинку розбите вікно та поруч з ним стоять працівники поліції. Будь-яких речей чи згортків, які були біля будинку чи розбитого вікна вказаного вище будинку, вона не бачила. ОСОБА_14 не знає та вперше побачила у судовому засіданні. З потерпілими не знайома.

Під час допиту у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 повідомив, що йому зателефонували з поліції та повідомили, що спіймали крадія, який вліз через вікно до належної потерпілому хати за адресою АДРЕСА_3 та викрав речі. До 2015 року у будинку проживали батьки потерпілого та сам потерпілий. Після цього деякий час потерпілий продовжував проживати у будинку. Будинок відвідував приблизно за півроку до крадіжки. Потерпілий переїхав у квартиру. У будинку були цілі двері і вікна, які були зачинені. Потерпілий прибув до слідчого, яка показала йому пакунок викрадених речей, які потерпілий впізнав. Також у день події ввечері приблизно о 16.00 прибув разом з працівниками поліції на місце події, де було виявлено виламане разом з рамою вікно, через яке крадій проник до будинку, під вікном було розбите скло та уламки від статуетки попугайчика, який раніше стояв на серванті. У будинку була порушена обстановка: з дивана були скинуті речі, у кухні були відкриті столи і шафи, деякі речі були розкидані, у дальню кімнату потерпілий не заходив. У цей же день потерпілий забив вікно шматком ДВП. Приблизно через місяць ці речі були передані потерпілому на зберіганні. Потерпілий повідомив, що востаннє перед подією був у зазначеному будинку був приблизно за тиждень і на той час у будинку був порядок, вікна та двері були цілі. Вікна і двері, що виходять на двір були забиті ззовні. Ті, що виходять на вулицю були просто зачинені. Також повідомив, що з будинку вже траплялися крадіжки, у зв`язку з чим він забив двері. Просить призначити покарання винному згідно з законом. Викрадене майно належало батькам і потерпілий прийняв після їх смерті спадщину.

Допитаний під час судового засідання потерпілий ОСОБА_18 повідомив, що обвинуваченого ОСОБА_14 знає з дитинства, оскільки він є його сусідом. Так, влітку 2017 року, точної дати потерпілий не пам`ятає, вранці він помітив, що у дворі його подвір`я, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_7 , зникли три металеві труби довжиною приблизно 150 - 160 см та десь приблизно двадцять металевих кутників. Подія сталася біля сараю, який межує з домоволодінням сусідів, де ніхто не живе. Його домоволодіння та домоволодіння сусідів відгородженні шиферним саморобним парканом. Біля місця, де знаходились труби та металеві кутки, які були зверху накриті шифером, потерпілий помітив сліди на траві та відсутність роси. Після того, як ОСОБА_18 виявив крадіжку своїх речей він зателефонував дільничному інспектору. Після чого через деякий час працівники поліції запропонували потерпілому впізнати свої речі та відвезли його до пункту приймання металобрухту, де ОСОБА_18 впізнав вкрадені у нього речі. Після чого металеві труби та кутки були поверненні потерпілому. Через декілька днів, після вчинення крадіжки, до ОСОБА_18 приходив обвинувачений ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які повідомили, що речі викрали вони та просили на них не ображатись. Претензій матеріального характеру потерпілий до обвинуваченого ОСОБА_14 не має. Щодо міри покарання визначитися не зміг, просив не карати суворо.

Вина ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, окрім його визнавальних показань та показань свідків, підтверджується фактичними даними, що містяться у таких джерелах доказів:

- протоколі огляду місця події від 24.01.2017 року з фототаблицями, проведеного в період часу з 14 год. 58 хв. по 15 год. 15 хв. по вул. Кременчуцькій, 36. Перше вікно від вхідних дверей до двору будинку розбито поряд з підвіконням знаходиться бите скло на відстані півметра. Біля розбитого скла у снігу лежить утюг металевий із ржавчиною. В розбитому вікні на підвіконні знаходиться покривало синього та жовтого кольорів згорнуте, в якому знаходились речі, що були в самому приміщенні, які вилучалися та опечатались паперовою біркою, також вилучалась праска;

- копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2013 року, яка підтверджує належність частини будинку АДРЕСА_3 потерпілому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколі огляду місця події від 24.01.2017 року з фототаблицями, проведеного в період часу з 16 год. 20 хв. до 17 год. 00 хв. у домоволодінні АДРЕСА_3 . Під час огляду домоволодіння було встановлено обстановку у будинку, а саме хаотичне розміщення речей по будинку. Видимих пошкоджень вхідних дверей, міжкімнатних дверей, які містяться у будику, паркану не видно. Перше вікно від калітки має пошкодження у вигляді вибитого скла. З огляду місця події нічого не виявлено та не вилучено;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 20.03.2017 року з відеозаписом, під час якого свідок ОСОБА_26 у кв. АДРЕСА_8 розповів про обставини, а саме, що останній десь у 13 год. 30 хв. взимку 2017 року стояв курив у себе на балконі та почув, як б`ється скло. Побачив у будинку навпроти два підлітки розбили скло та заскочили до будинку спочатку перший, другий за ним. Були одягнені у темні куртки, обличчя свідок не бачив. Бачив як приїхали працівники поліції, будь-яких речей свідок на підвіконні будинку не бачив.

- протоколі проведення слідчого експерименту від 22.03.2017 року з відеозаписом, під час якого свідок ОСОБА_23 у кв. АДРЕСА_9 розповіла про обставини, а саме, що остання близько другої години дня 24 січня 2017 року розмовляла по телефону біля вікна у своїй квартирі у кухні, та побачила як двоє хлопців, років 25-30, напідпитку йшли по дорозі, а потім звернули до приватного будинку. Були одягнені в щось темне, болотного кольору. Облич свідок не бачила. Вже як приїхала до будинку поліція свідок побачила, що у будинку розбите скло. Будь-яких речей вона не бачила.

Суд зазначає, що досліджені судом докази є належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, отримані у порядку, передбаченому КПК України, узгоджуються між собою.

Надані як докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 162 КК України рапорт начальника СРПП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_27 , рапорт оперуповноваженого СКП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_28 від 01.03.2017 р., рапорт слідчого Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_29 суд визнає недопустимими доказами, оскільки рапорти є внутрішнім документом, яким працівник поліції повідомляє начальника про певну подію та не є процесуальним джерелом доказів в розумінні вимог КПК України, зокрема, ст.84 КПК України.

Також неналежними є досліджені судом речові докази, які були передані на зберігання останньому та перебували у згортку під розбитим вікном будинку АДРЕСА_3 , а саме: металевий горщик, ікона з дерева, туфлі жіночі коричневого кольору, босоніжки сірого кольору, дві металевих праски, ваза скляна, жіночі туфлі чорного кольору, ваза нащербнута, покривало. У зв`язку зі зміною обвинувачення за першим епізодом ці докази не містять інформації, яка входить до предмету доказуванням у справі. Із цих же підстав неналежним доказом є показання експерта ОСОБА_30 щодо роз`яснення висновку судової товарознавчої експертизи, оскільки цей висновок і відповідні показання експерта стосуються тих речових доказів, які визнані неналежними. Суд також визнає неналежними доказами, оскільки вони не підтверджують вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, а саме: протоколи пред`явлення речей для впізнання по фотознімкам з фототаблицями від 25.01.2017 р.; протокол огляду предметів від 20.03.2017 року; довідка експерта ОСОБА_31 від 25.01.2017 року; висновок судово-товарознавчої експертизи № 401, складеного 11.02.2017 року та проведеного ФОП ОСОБА_32 ; протокол огляду предметів від 10.03.2017 року.

Також суд визнає недопустимими такі докази: протокол допиту підозрюваного ОСОБА_14 від 25.01.2017 р.; протокол додаткового допиту підозрюваного від 23.03.2017 р.; протокол допиту свідка ОСОБА_22 від 31.01.2017 р; протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 31.01.2017 р.; протокол допиту свідка ОСОБА_23 24.01.2017 р.; протокол допиту свідка ОСОБА_26 24.01.2017 р.; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_26 від 17.03.2017 р. Відповідно до ст.23 КПК України показання обвинуваченого і свідків досліджуються судом безпосередньо у судовому засіданні та не можуть бути встановлені на підставі протоколів допиту, що складені слідчим під час досудового розслідування.

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена та його дії слід кваліфікувати:

За епізодом першим - за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України

За епізодами першим та третім - за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи ОСОБА_14 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 12 КК України вчинені обвинуваченим злочини є злочинами невеликої та середньої тяжкості.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_14 покарання суд враховує, що ОСОБА_14 раніше судимий та загалом тричі притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, не працює, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, невійськовозобовязаний, має загальну середню освіту, на обліку у психіатра не перебуває, знаходиться на профілактичному обліку у нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, психостимуляторів з 2011 року, за місцем проживання характеризується нейтрально, за висновками органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як низький та виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства. Відповідно до вироку Олександрійського міськрайонного суду від 30 травня 2019 року ОСОБА_14 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки. Вирок набрав законної сили 2 липня 2019 року.

Обставиною, що пом`якшуює покарання, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Виходячи з зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, його вік та стан здоров`я, враховуючи висновок досудової доповіді, суд, керуючись ч. 2 ст. 50 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з позбавленням волі, а саме покарання у вигляді позбавлення волі та обмеження волі, оскільки, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів за ч.1 ст.162 КК України є покарання у виді обмеження волі у нижній межі передбаченої законом санкції, а за ч.2 ст.185 КК України - покарання у виді позбавлення волі у межах передбаченої законом санкції.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за цим вироком має бути призначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2019 року ОСОБА_14 був засуджений за вчинення іншого злочину, який був вчинений 6 грудня 2018 року, на підставі до ч.4 ст.70 КК України суд призначає покарання за сукупністю злочинів, а саме, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки ОСОБА_14 , до якого 01.06.2016 року було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вчинив новий злочин протягом невідбутої частини покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.02.2014, суд відповідно до ч.4 ст.81, ст.71, 72 КК України призначає покарання за сукупністю вироків, а саме, до призначеного за новим вироком покарання має бути частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 05.02.2014.

У строк відбування покарання слід зарахувати час попереднього ув`язнення з 24 січня 2017 року по 06 лютого 2017 року, а також з 17 серпня 2017 року по 13 вересня 2018 року.

Суд враховує, що ОСОБА_14 вчинив злочин до 20 червня 2017 року і до нього продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення вже в об`єднаному кримінальному провадженні після 21 червня 2017 року. Вирішуючи питання про залік строку попереднього ув`язнення суд застосовує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного суду від 29.08.2018 року у справі №663/537/17. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію.

Тому суд вважає, що обвинуваченому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення у вказані вище періоди, тобто з 24 січня 2017 року по 6 лютого 2017 року, а також з 17 серпня 2017 року по 13 вересня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови не заявлялися.

Процесуальні витрати на залучення експерта згідно зміненого обвинувального акту відсутні.

Внесену заставу у розмірі 9205 грн відповідно до ч.1 ст.182 КПК України слід повернути заставодавцю ОСОБА_33 .

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України - у вигляді обмеження волі строком на один рік;

за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за цим вироком шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, враховуючи призначене за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2019 року ОСОБА_14 покарання, призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців.

На підставі ст. 71, 81 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.02.2014 року у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 5 травня 2020 року.

Зарахувати у строк покарання строк застосування попереднього ув`язнення у періоди з 24 січня 2017 року по 06 лютого 2017 року, а також з 17 серпня 2017 року по 13 вересня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Внесену заставу у розмірі 9205 грн слід повернути заставодавцю ОСОБА_33 (квитанція 0.0..1 від 13 вересня 2018 року, платник ОСОБА_34 , отримувач ТУ ДСА України в Кіровоградській області, призначення застава за підозрюваного ОСОБА_14 по кримінальному провадженню).

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки Nokia RM-1110 з сім картами МТС та Київстар переданий під зберігальну розписку ОСОБА_14 залишити останньому;

- чорні тканеві перчатки передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів при Олександрійському ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити після набрання вироком законної сили;

- ковдра з речами, а саме двома скляними вазами, двома прасками часів СРСР, жіночою сумочкою, іконою, металевим горщиком, жіночими туфлями чорного кольору, жіночими туфлями коричневого кольору, жіночими босоніжками переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_16 залишити останньому;

- металеві труби в кількості 3 штуки, перша металева труба довжиною 195 см., діаметром 100 мм., друга довжиною 141 см., діаметром 100 мм., третя довжиною 125 см., діаметром 100 мм, та Т образних кутків в кількості 10 штук, довжина яких: першого Т образного кутника 209 см., другого 210 см, третього 210 см, четверного 210 см., п`ятого 210 см, шостого 210 см, сьомого 2010 см, восьмого 211 см, дев`ятого 204 см, десятого 210 см., які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_18 , - залишити останньому

- хвилястий лист металу, загальною площею 5,5*1 метр, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_19 , - залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити засудженому та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1