Справа № 199/1734/20
УХВАЛА
іменем України

29.05.2020 Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000360 від 04.03.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

судимого

29.06.1999 р. Львівським обласним судом за п.п. а, е, и ст. 93, ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 81, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 4 ст. 19, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 196-1, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

звільнений 10.01.2013 р. через відбуття строку покарання, призначеного вироком суду;

за участю сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 останній 04.03.2020 р. приблизно о 18.30 год. проходив біля будинку №34 по вулиці Клубній у місті Дніпрі, де побачив раніше незнайомого йому громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), підбіг до потерпілого ОСОБА_6 попереду та кулаком лівої руки наніс один удар останньому в область правої щоки, чим спричинив фізичний біль. Далі, ОСОБА_4 , застосовуючи фізичну силу рук, повалив ОСОБА_6 на землю обличчям вниз, після чого, схилившись над останнім, обхопив його шию ззаду ліктем правої руки. Подолавши таким чином бажання ОСОБА_6 до опору, наказав віддати йому належний потерпілому мобільний телефон. Виконуючи наказ, ОСОБА_6 дістав з правої кишені джинсів, одягнутих на ньому, мобільний телефон марки «Хіаоїпі Redmi 4А» та передав його ОСОБА_4 та останній зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Матеріальна шкода згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №923/20 від 12.03.2020 р. становить 1 380,00 грн.

17.03.2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В ході досудового розслідування проведенні розшукові дії, направлені на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , відвідуване місце проживання підозрюваного, допитані родичі, встановлено, що підозрюваний за місцем проживання не з`являється, його місцеперебування невідоме.

Згідно з клопотанням 06.05.2020 р. слідчим Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 було винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до клопотання слідчого 22 квітня 2020 р. слідчим винесена постанова про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 та зупинення досудового розслідування до встановлення місцезнаходження останнього у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 281 КПК України, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування виникла необхідність у затриманні підозрюваного з метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що на переконання слідчого, свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, на переконання слідчого, про наявність передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, не працює, постійного місця мешкання не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, а також слідчим встановлено, що підозрюваний за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , не проживає та фактичне місцезнаходження останнього невідоме.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував, пояснив, що, починаючи з дня обрання йому запобіжного заходу та до 20.05.2020 р. він, фактично сприймаючи ухвалу, як покарання за вчинений злочин, цілодобово перебував за адресою: АДРЕСА_1 , він мешкає в цьому будинку в одній з 4 кімнат, при цьому, телефонних дзвінків, на які би він не відповів, не має, за цей час з питання його місцеперебування йому ніхто не телефонував, до слідчого він не викликався. Після 20.05.2020 р. він почав працювати, займаючись ремонтними роботами на замовлення, та 29.05.2020 р. під час виконання ремонтних робіт зі встановлення кухні на замовлення за адресою: АДРЕСА_2 , коли він спустився до банкомату для зняття готівки, до нього підійшли працівники поліції із зауваженням про перебування без захисної маски, та після перемов із ними він дізнався про те, що він перебуває у розшуку, та після цього він був затриманий.

Відповідно до пояснень підозрюваного він пішки ходив до слідчого, коли його викликали, оскільки йому не має сенсу переховуватися, втім, його не шукали та не викликали.

Розглянув клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до витягу від 04.03.2020 за №0000360 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про те, що 03.03.2020 р. до АНД ВП звернувся гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає АДРЕСА_3 , про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.03.2020 р. близько 18.10 біля будинку №34 по вул. Клубній відкрито заволодів мобільним телефоном «Ксіомі» неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.03.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

З приводу наявності обґрунтованої підозри, то якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Такі факти та інформація, встановлені на підставі наступних доказів, існують:

-протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 від 06.03.2020;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 від 06.03.2020;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 11.03.2020;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 12.03.2020 р.;

-протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 12.03.2020 р.;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 12.03.2020 р.;

-протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 15.03.2020 р.;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 16.03.2020 р.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 29 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На переконання прокурора наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на підтвердження чого слідчому судді в судовому засіданні надані рапорти о/у ОСОБА_14 (без дати складення), ОСОБА_14 від 06.05.2020 р., ОСОБА_15 від 27.04.2020 р., складені на виконання ухвал Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 р., від 17.04.2020 р., 22.04.2020 р.

Втім, на переконання слідчого судді, зазначені рапорти не є достатнім доказом порушення підозрюваним умов домашнього арешту, оскільки складені зацікавленими особами.

Як встановлено на підставі відповідної ухвали слідчого судді від 20.03.2020 р. застосований, як виконання обов`язку, засіб здійснення контролю за підозрюваним - електронний засіб контролю, який підозрюваного зобов`язано носити весь час домашнього арешту (ст. 195 КПК України), втім, ухвала слідчого судді в цій частині органом Національної поліції за місцем проживання підозрюваного не виконувалася.

Будь-яких інших доказів порушення підозрюваним умов домашнього арешту слідчому судді станом на 29.05.2020 р. не надано.

Разом з тим, при обранні 20.03.2020 р. підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту було встановлено введення підозрюваного з боку оперуповноваженого Сергієнка в оману щодо дати та часу судового засідання 19.03.2020 р., що призвело до необізнаності його про судове засідання, та зазначене прокурором у відповідному судовому засіданні не було спростовано.

Підлягає врахуванню, що посилання слідчого у клопотанні на те, що в ході розслідування проведені розшукові заходи, направлені на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , відвідуване місце проживання підозрюваного, допитані родичі, не відповідають дійсності, оскільки відсутні фактичних дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий суддя мав встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Водночас, відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ № 570 від 06.07.2017 р. "Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України" слідчий - службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

У частині 1 статті 39 КПК України законодавцем визначено, що керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Доказів про визначення саме слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 або ОСОБА_7 або будь-якого іншого, які здійснюватимуть досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, в порушення п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівником органу досудового розслідування не приймалося, у зв`язку з чим вочевидь відсутність слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування.

Разом з тим, на порушення ч. 2 ст. 281 КПК України, відповідно до якої про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідні відомості до ЄРДР не внесені.

Тримання особи під вартою є настільки серйозним заходом, що його застосування є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі, заходи було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див., наприклад, рішення у справах «Вітольд Літва проти Польщі» (Witold Litwa v. Poland), заява № 26629/95, п. 78, ECHR 2000-III, та «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], заява № 36760/06, п. 143, ECHR 2012) п. 93 рішення ЄСПЛ у справі «Заіченко проти України (№2)».

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 26 КПК України).

Джерела отримання доказів вичерпані; прокурор не довів обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України.

Обставини, передбачені пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, у обсязі, необхідному для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, доведені.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оцінюючи (ст. 179 КПК) при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів в сукупності всі обставини, у томі числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом з тим, за конкретних обставин даної справи враховуються ті обставини, що підозрюваний судимий, потерпілий є неповнолітнім та на даний час шкода не відшкодована.

Таким чином, мають місце підстави для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу: домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово (ч. 1 ст. 181 КПК України) з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З метою забезпечення безумовного виконання обов`язків підозрюваним, покладених на нього у зв`язку із застосуванням домашнього арешту обов`язків, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати, як виконання обов`язку, засіб здійснення контролю за підозрюваним - електронний засіб контролю, який підозрюваному носити на весь час домашнього арешту (ст. 195 КПК України).

При визначенні строку застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує приписи ч. 6 ст. 181 КПК України.

Керуючись п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 1 та ч. 3 ст. 26, ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 132, п. 4 ч. 1 ст. 176, ч. 4 ст. 176, п. 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178, ч. 6 ст. 181, ст.ст. 186, 193, ч. 3 ст. 194, ст.ст. 195, 196, 369-372 КПК, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонив підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово на строк до 29.07.2020 р.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора або суду.

Застосувати як виконання обов`язку засіб здійснення контролю за підозрюваним електронний засіб контролю, який підозрюваному носити на весь час домашнього арешту.

По закінченню встановленого строку дії домашнього арешту та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосування електронного засобу контролю припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для вчинення дій, передбачених ч. 4 ст. 181 КПК України.

Ухвала набирає чинності негайно після її оголошення.

Строк дії ухвали до 29 липня 2020 р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1