ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1023/18 Номер провадження 11-кп/814/607/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції з Державною установою «Качанівська виправна колонія № 54», апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду задоволено клопотання Міністерства юстиції України та приведено у відповідність із законодавством України вирок Преображенського районного суду м. Москви від 15.09.2016 року зі змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського міського суду від 14.11.2016 року, відносно засудженої громадянки України ОСОБА_7 .

Вказана про те, що ОСОБА_7 вважати засудженою за ч. 1 ст. 115 КК України з визначенням покарання в виді 9 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 15.09.2016 року.

Зараховано в строк відбування покарання період тримання під вартою ОСОБА_7 з 07.03.2016 року по 15.09.2016 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулась засуджена ОСОБА_7 , в якій просить пом`якшити призначене їй покарання, врахувавши наявність на її утриманні матері, яка є інвалідом 3 групи.

Окрім того просить поновити їй строк на апеляційне оскарження.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Щодо пропуску ОСОБА_7 строку на подання апеляційної скарги слід зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, відповідно до супровідного листа Лубенського міськрайонного суду Полтавської області копія оскаржуваної ухвали суду разом з розпорядженням про набрання ухвалою законної сили направлена Міністерству юстиції України. При цьому матеріали справи не містять жодних відомостей про направлення копії ухвали засудженій ОСОБА_7 та даних про отримання нею вказаної ухвали.
Відповідно до п.7 ст.610 КПК України, ухвала постановлена згідно з цією статтею, може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якою вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Апеляційна скарга засудженою ОСОБА_7 подана 17.02.2020.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять відомостей щодо отримання засудженою ОСОБА_7 копії оскаржуваної ухвали, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження нею не пропущений.
Прийняте судом першої інстанції рішення про задоволення клопотання Міністерства юстиції України колегія суддів вважає правильним, а ухвалу законною, обґрунтованою та вмотивованою з огляду на наступне.
Передача громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для відбування покарання в України та порядок приведення вироку іноземного суду у відповідність із законодавством України передбачена главою 46 КПК України та Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року.
Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.
Частиною 3 ст.609 КПК України передбачено, що в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України Міністерство юстиції України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду у відповідність із законодавством України.
У клопотанні поданого до суду першої інстанції зазначено, що 20.03.2018 наказом Міністерства юстиції України № 832/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_7 , відповідно до ст..606 КПК України, ст..3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983р. та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 05.02.2018.
Також вказано, що ОСОБА_7 є громадянкою України і останнє відоме місце її проживання в України є м.Лубни Полтавської області.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Преображенського районного суду м.Москви Російської Федерації від 15.09.2016 зі змінами внесеними апеляційною ухвалою Московського міського суду від 14.11.2016, ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 105 КК Російської Федерації (вбивство) до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.
Відповідно до закону про кримінальну відповідальність України за вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачена відповідальність за ст..115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 слід вважати засудженою за ч. 1 ст. 115 КК України, так як вона була засуджена судом іноземної держави за ч.1 ст.105 КК РФ - вбивство, тобто навмисне спричинення смерті іншій особі.
Відповідно до ч.3 ст.610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає, серед іншого, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Порядок визначення строку позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави передбачений положеннями ч.4 ст.610 КК України, згідно якої при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім окремих випадків.
Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу про приведення із законодавством України вироку відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції, керуючись приписами ст.610 КПК України, дотримався тривалості призначеного судом Російської Федерації покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Доводи апеляційної скарги засудженої про призначення їй більш м`якого покарання колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не ґрунтується на вимогах законодавства, а саме приписах ст.610 КПК України, в якій вказано, що при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного покарання у вироку суду іноземної держави. При цьому виключні випадки, які передбачені п.1.2 ч.4 ст.610 КПК України у даному провадженні відсутні.
Також доводи засудженої про необхідність врахування пом`якшуючих покарання обставин є необґрунтованими, оскільки під час розгляду питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд не уповноважений повторно переглядати пом`якшуючі обставини, які були встановлені під час ухвалення вироку, який на теперішній час набрав законної сили.
Враховуючи викладені обставини апеляційний суд вважає апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 609, 610 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2018 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4