Справа №295/2898/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню за № 0000155 від 04.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна та додані до нього матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з указаним клопотанням де зазначено, що 04.03.2020. судовим експертом Житомирського НДЕКЦ МВС України під час огляду транспортного засобу було виявлено ознаки зміни ідентифікаційного номеру шасі автобусу марки МАN, модель 24.414 HOCLN, 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , дублююча табличка з ідентифікаційним номером шасі закріплена не заводським способом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Житомирським ОРЕВ МВС України власником автомобіля є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_3 . Користувачем даного автомобіля та свідоцтва про його реєстрацію є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 , телефон мобільний НОМЕР_4 .

У цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, так як власник на законних підставах користувався автобусом, а користувач ОСОБА_5 є третьою особою. При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КГІК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначена можливість арешту майна третьої особи лише за клопотанням прокурора.

Транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію мають значення речових доказів за фактом підробки номеру кузова даного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію, саме тому з метою їх збереження та забезпечення проведення експертних досліджень, необхідно накласти на них арешт.

Постановою слідчого від 05.03.2020 автобус марки МАN, модель 24.414 HOCLN, номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України 28.01.2005 року власником автобуса є ОСОБА_4 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів провадження. Автомобіль передано на зберігання на спеціальний майданчик УМТЗ ГУНП в Житомирській області, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу долучено до матеріалів кримінального провадження. Таким чином, вилучені у користувача автобус та свідоцтво про його реєстрацію мають ознаки речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що на даний час обставини зміни ідентифікаційного номеру шасі та порядок придбання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вказаного транспортного засобу перевіряються, встановлюється особа його власника, крім того є необхідність у проведенні судових експертиз, які мають важливе доказове значення для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, необхідно прийняти рішення про накладення арешту.

В судове засідання прокурор не з`явився.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення, виходячи з наступного.

Розгляд клопотання проведено за відсутності особи, у володінні якої перебували речі та автомобіль, з урахуванням достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза їх змін, переховування або знищення.

Згідно вимог ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, власника майна, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищезазначеного майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений автобус марки МАN, модель 24.414 HOCLN, 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України 28.01.2005 року, власником яких є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_3 , а користувачем даного автомобіля та свідоцтва про його реєстрацію є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 , телефон мобільний НОМЕР_4 , шляхом заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно відчужувати, користуватися та розпоряджатися будь - яким чином даним майном та використовувати його з подальшим переміщенням на територію спеціального майданчика УМТЗ ГУНП в Житомирській області, адреса знаходження: вул. Слобідська, 35 м. Житомир, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1