Справа № 495/1353/20
Номер провадження 1-кс/495/659/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Білгород-Дністровський клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, а також надані матеріали в рамках кримінального провадження № 0000396 від 03.03.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
04.03.2020 року слідчий Білгород-Дністровського ВПГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, слідчим відділом Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000396 від 03.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, в якому нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч на 03.03.2020 року , невстановлені особи проникли на огрожувану - охоронювальну територію СВК «Мрія», яка розташована за с. Семенівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, скоїли крадіжку дизельного палива в кількості біля 4500 літрів, чим завдали збиток підприємству.

В ході проведення огляду території СВК «Мрія», яка розташована по вул. Кишинівській в с. Семенівка, Білгород- Дністровського району, Одеської області, вилучено:

- фрагмент спресованого мокрого ґрунту в якому відобразився слід низу підошви взуття що поміщений до пакету № ЕХР0318404;

- 4 фрагменти прозорої липкої стрічки біля маслянистої плями що поміщені до пакету № ЕХР0307919;

- сліди шин що зафіксовані за допомогою масштабної фотозйомки;

- фрагментарні сліди низу підошви взуття, які зафіксовані за допомогою масштабної фотозйомки;

- зразок грунту що виявлений в полі в місті розвороту транспортного засобу що поміщений до пакету №ЕХР0307920;

- навісний замок з ключем до нього що вилучений з бочки № 11 що поміщений до пакету №ЕХР0307923;

- з бочки № 11 відібрано зразок дизельного палива у полімерну ємність об`ємом 1 літр що поміщена до пакету №ЕХР0307922, про що складено відповідний протокол огляду місця події.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положення ч, 1 ст. 100 КПК України передбачають, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160- 166.170-174 цього Кодексу.

Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області: фрагмент спресованого мокрого ґрунту в якому відобразився слід низу підошви взуття що поміщений до пакету № ЕХР0318404, 4 фрагменти прозорої липкої стрічки біля маслянистої плями що поміщені до пакету № ЕХР0307919, сліди шин що зафіксовані за допомогою масштабної фотозйомки, фрагментарні сліди низу підошви взуття, які зафіксовані за допомогою масштабної фотозйомки, зразок грунту що виявлений в полі в місті розвороту транспортного засобу що поміщений до пакету №ЕХР0307920, навісний замок з ключем до нього що вилучений з бочки № 11 що поміщений до пакету №ЕХР0307923, зразок дизельного палива відібраний з бочки №11 поміщений у полімерну ємність об`ємом 1 літр що поміщена до пакету №ЕХР0307922, визнані речовими доказами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 131 КПК України одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно до положень ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Враховуючи те, що відповідно до п.1 ч. 4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів, слідчий просить задовольнити клопотання.

Слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, проте надали заяву про розгляд клопотання у їх відсутність.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що фрагмент спресованого мокрого ґрунту в якому відобразився слід низу підошви взуття що поміщений до пакету № ЕХР0318404; 4 фрагменти прозорої липкої стрічки біля маслянистої плями що поміщені до пакету № ЕХР0307919; сліди шин що зафіксовані за допомогою масштабної фотозйомки; фрагментарні сліди низу підошви взуття, які зафіксовані за допомогою масштабної фотозйомки; зразок грунту що виявлений в полі в місті розвороту транспортного засобу що поміщений до пакету №ЕХР0307920; зразок дизельного палива, який відібрано відібрано з бочки № 11 у полімерну ємність об`ємом 1 літр, що поміщена до пакету №ЕХР0307922, не є матеріальними об`єктами, які належать будь якій особі на праві власності, у зв`язку з чим у слідчого не має обов`язку повертати їх власнику після вилучення.

Крім того у клопотанні не доведені будь які ризики щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, зокрема навісного замка з ключем до нього що вилучений з бочки № 11 що поміщений до пакету №ЕХР0307923, оскільки, як вже зазначалося раніше це майно не належить будь-кому як матеріальний об`єкт, у зв`язку із чим не має необхідності у позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування таким майном.

Крім того, визначення майна як об`єкта права містить ст. 190 ЦК України. Так, майно - це окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. В свою чергу, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

Таким чином, слідчий суддя констатує, що слід низу підошви взуття що поміщений до пакету № ЕХР0318404; 4 фрагменти прозорої липкої стрічки біля маслянистої плями що поміщені до пакету № ЕХР0307919; сліди шин що зафіксовані за допомогою масштабної фотозйомки; фрагментарні сліди низу підошви взуття, які зафіксовані за допомогою масштабної фотозйомки; зразок грунту що виявлений в полі в місті розвороту транспортного засобу що поміщений до пакету №ЕХР0307920; зразок дизельного палива, який відібрано відібрано з бочки № 11 у полімерну ємність об`ємом 1 літр, що поміщена до пакету №ЕХР0307922 не відповідають критерію тимчасово вилученого майна, вони не є майном ні в розумінні КПК України, ні в розумінні інших нормативних актів, вказані зразки є речовими доказами, які здобуті слідчим шляхом.

Ці зразки здобуті слідчим безпосередньо під час слідчої дії в порядку, визначеному КПК України, без втручання у право власності підозрюваного чи будь-якої іншої особи, зберігаються стороною обвинувачення як речові докази, у відповідності за до Порядку зберігання речових доказів, тому слідчий суддя вважає за можливе збереження вилученого майна без накладення на нього арешту. оскільки підстав для їх арешту немає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, серед іншого, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Оскільки слідчим не доведено та не обґрунтовано необхідність накладення арешту на навісний замок з ключем до нього що вилучений з бочки № 11 що поміщений до пакету №ЕХР0307923, до того ж з клопотання не вбачаються ризики щодо пошкодження, псування зазначеного майна, адже згідно постанови слідчого про приєднання до кримінального провадження речових доказів, зазначене майно зберігається в сейф-пакеті №ЕХР0307923.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

На підставі вищенаведеного слідчий суддя вважає , що у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000396 від 03.03.2020 року- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя