Номер провадження: 11-сс/813/444/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0001197 від 24.05.2019 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області, погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою до 01.05.2020 року з визначенням застави в розмірі 515034 (п`ятсот п`ятнадцять тисяч тридцять чотири) гривні, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.02.2005 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.215-3, ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі, звільненого 17.09.2010 року умовно-достроково,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України у кримінальному провадженні №0001197 від 24.05.2019 року.

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що 27.02.2020 року до Київського районного суду м. Одеси з клопотанням звернувся слідчий СУ ГУНП в Одеській області, погодженим прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 підозрюваного в кримінальному провадженні №0001197 від 24.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2020 року клопотання слідчого задоволено та відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.05.2020 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки органом досудового розслідування надані докази, які свідчать про обґрунтованість підозри; слідчим під час досудового розслідування виконано значну кількість слідчих дій, разом з тим, для об`єктивного, всебічного та повного розслідування вказаного злочину необхідно виконати ще ряд слідчих дій, які є необхідними для завершення досудового розслідування. Також слідчий суддя послався на те, що ризики, які існували при обранні запобіжного заходу не зменшилися.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на необґрунтованість та невмотивованість прийнятого рішення слідчим суддею, а також відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого та його захисника, оскільки захисник звернувся до апеляційного суду із заявою про розгляд скарги за його відсутності та відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001197 від 24.05.2019 року за фактом вчинення злочину, за наступних обставин.
В ніч з 22.05.2018 року на 23.05.2018 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою собою, прибули за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, з метою пошуку транспортного засобу, для подальшого незаконного заволодіння, та знаходячись біля під`їзду будинку № 8/8, побачивши автомобіль марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_10 , визначили його об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізовуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою собою, впевнившись в тому, що їх дії не будуть помічені, умисно, повторно, використовуючи невстановлений електронний пристрій (сканер), відчинили центральний замок та проникнувши до салону, завели двигун автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля під`їзду будинку № 8/8 по проспекту Шевченка у м. Одесі, та на вищезазначеному автомобілі скрилися з місця злочину, чим спричинили власнику ОСОБА_10 матеріальну шкоду.
В подальшому, з метою приховування викраденого автомобілю марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою собою, перегнали його до гаражного приміщення № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Політ» за адресою: м. Одеса, вул. Радісна, 35/12, який ОСОБА_8 заздалегідь орендував у ОСОБА_11 з метою поміщення до нього викрадених автомобілів, де проводив виконання робіт направлених на знищення, підробку та заміну ідентифікаційних номерів кузову, шасі, двигуна, а саме внесення повної зміни цифр, літер, які дозволяють проведення ідентифікації автомобілю.
Під час досудового розслідування у гаражному приміщенні, орендованому ОСОБА_8 гаражного кооперативу «Політ» за адресою: м. Одеса, вул. Радісна, 35/12, виявлено та вилучено автомобіль марки «Toyota Camry», який належить ОСОБА_10 у розукомплектованому стані.
24.05.2019 року дані про вчинені кримінальні правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001197, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
26.12.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
02.01.2020 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси задоволено клопотання слідчого про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 .
08.01.2020 року постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у розшук.
23.01.2020 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси, підозрюваному ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 04.02.2020 року, з визначенням застави у розмірі 515034 гривень.
27.02.2020 року слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 мотивуючи клопотання тим, що 10 березня 2020 року строк запобіжного заходу закінчується, однак у кримінальному проваджені необхідно отримати та долучити до матеріалів провадження висновки судової автотоварознавчої експертизи, відповідь на доручення про опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікації від оперативного підрозділу УОТЗ ГУНП в Одеській області, провести допит свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , провести повторний допит підозрюваного ОСОБА_8 та здійснити тимчасовий доступ до документів, які перебувають у Регіональному сервісному центрі МВС України, а саме до інформації експертного дослідження автомобіля марки «Лексус RX350», 2007 року, державний номерний знак НОМЕР_3 при переоформленні вказаного автомобіля на ОСОБА_14 , а також скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2020 року клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 01.05.2020 року з визначенням застави в розмірі 515034 (п`ятсот п`ятнадцять тисяч тридцять чотири) гривні.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваній, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою. Одночасно слідчим суддею визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 515034 (п`ятсот п`ятнадцять тисяч тридцять чотири) гривні.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, оскільки докази, які долучені до клопотання слідчого, на які послався слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в своїй сукупності доводять обґрунтованість підозри, та на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому, доводів щодо існування підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри, є безпідставними.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та задля його завершення необхідно провести ряд процесуальних дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування, а також те, що останній переховувався від органу досудового розслідування та був оголошений у розшук.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що вже мало місце, оскільки підозрюваний в даному кримінальному провадженні був оголошений у розшук; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Слідчим суддею враховані наслідки кримінального правопорушення, в якому на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою з групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
За таких умов, з урахуванням конкретних обставин справи, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, необхідністю проведення ряду слідчих дій органом досудового розслідування, наявністю ризиків та виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і у апеляційного суду, встановлено не було.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги захисника та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2020 року, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4