Ухвала

Іменем України
06 лютого 2020 року

м. Київ
Справа № 753/17161/17
Провадження № 51 - 2450 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 ,

встановив:
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, скасовано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено її для відбування покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року за ст. 307 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

Не погоджуючись із цими ухвалами, засуджена ОСОБА_4 двічі зверталася до Верховного Суду із касаційними скаргами на вказані ухвали судів обох інстанцій з проханням переглянути їх в касаційному порядку та за результатом розгляду яких ухвалами Верховного Суду від 20 травня 2019 року та від 09 вересня 2019 року їй було відмовлено у відкритті касаційного провадження, на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, оскільки вказані ухвали, постановлені в порядку ст. 539 ч. 6 КПК України і не підлягають оскарженню в касаційному порядку. Висновок про те, що за змістом ст. 129 ч. 3 п. 8 Конституції України, ст. 424 ч. 2, ст. 539 ч. 6 КПК України ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають, зроблено об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 18 березня 2019 року (справа №756/9514/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-115 кмо 17). Про наявність такого висновку засудженій ОСОБА_4 зазначалось в обох ухвалах Верховного Суду від 20 травня 2019 року та від 09 вересня 2019 року.

Засуджена ОСОБА_4 втретє звернулася із касаційною скаргою, в якій просить застосувати «Закон Савченко» та перерахувати їй строк попереднього ув`язнення з 18 серпня 2018 року по 23 квітня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому засуджена ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 427 ч. 1 п. 3 КПК України не зазначає конкретно які саме рішення суду вона оскаржує. Необхідно уточнити у вступній та прохальній частині касаційної скарги суди, які постановили судові рішення, що оскаржуються, а також зазначити дату їх постановлення. Вказана обставина позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити чи є оскаржувані судові рішення такими, що можуть бути переглянуті в касаційному порядку відповідно до ст. 424 КПК України, а також визначити чи подана касаційна скарга у передбачений процесуальним законом строк.
Засудженій ОСОБА_4 також необхідно врахувати та виконати інші вимоги до касаційної скарги, визначені статтею 427 КПК України.
Зокрема, відповідно до пунктів 4 та 5 зазначеної статті у касаційній скарзі необхідно зазначити вимоги до суду касаційної інстанції, обґрунтувати їх, зазначивши у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України.
Відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, особа, яка подає скаргу, має зазначити прохання щодо судових рішень з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України.
Також на виконання вимог ст. 427 ч. 5 КПК України до касаційної скарги необхідно додати копії оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженій ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3