ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6855/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/799/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, маючого загальну середню освіту, працюючого в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаді охоронця, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 2 місяці, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби до 12 серпня 2020 року
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

25 вересня 2019 року приблизно о 1 годині 15 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , знаходячись біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з останнім, за допомогою предмета, ззовні схожого на дерев`яну палицю, яку утримував в правій руці, наніс ОСОБА_9 один удар в область носу, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому носової кістки із незначним зміщенням відломка, синець з набряком м`яких тканин та рану в ділянці носу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , без розриву у часі, за допомогою вищевказаного предмета, ззовні схожого на дерев`яну палицю, яку утримував в правій руці, наніс останньому не менше двох ударів в область правої частини обличчя та лобу, від яких потерпілий закрився рукою, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця з набряком м`яких тканин та садно в ділянці лоба праворуч, садна в правій виличній ділянці, в ділянці правої щоки, в ділянці 1-го пальця правої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Далі ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , за допомогою вищевказаного предмета, ззовні схожого на дерев`яну палицю, наніс останньому не менше чотирьох ударів в область правої ноги, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритого апікального перелому медіальної кісточки правої великогомілкової кістки зі зміщенням відломка, синець з набряком м`яких тканин в ділянці тильної поверхні правої стопи з розповсюдженням на ділянку медіальної кісточки правого гомілковостопного суглобу та в ділянці правого колінного суглобу які в сукупності кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до висновку експерта № 5/к від 10 січня 2020 року, рубець в ділянці спинки носу у ОСОБА_9 є незгладимим, для максимального згладжування або усунення якого необхідні спеціальні пластичні операції, та який кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, що спричинило непоправне знівечення обличчя, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
25 вересня 2019 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003351, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 7).
12 червня 2020 року о 9 годині 55 хвилин ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 28-29).
Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України є обґрунтованою, але слідчим не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на досудовому розслідуванні та під час розгляду клопотання по суті підозрюваний не надав жодних документів на підтвердження наявності міцних соціальних зв`язків, тому слідчий суддя брав до уваги лише показання ОСОБА_7 щодо наявності у нього матері, яка за станом здоров`я потребує догляду.
Також слідчий суддя не врахував, що підозрюваний працює позмінно, а не щоденно, а також те, що потерпілий проживає з ним в одному будинку, у зв`язку з чим, між ними виникають конфліктні ситуації і після скоєння злочину, ініціатором яких є саме ОСОБА_7 .
Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби до 12 серпня 2020 року, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що хоча доказів недостатності обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не має, але підозрюваний та потерпілий є сусідами, і між ними й надалі виникають конфлікти.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, зазначив, що він позмінно працює охоронцем в ПАТ «Запоріжжяобленерго», тому у разі застосування до нього домашнього арешту він втратить роботу.
Заслухавши доповідь судді, прокурора та підозрюваного, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і відсутність доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання можливим ризикам.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На переконання колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.
Отже, за недоведеністю неможливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, рішення слідчого судді було виваженим та прийнятим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, мати похилого віку, яка потребує допомоги, офіційно працевлаштований в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаді охоронця, умовами праці якого є позмінне чергування з 7 до 17 години на КПП, а наступного дня з 17 до 7 години ранку охоронцем території (а.с. 40-41).
Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині посилань на тяжкість злочину та суворість покарання, оскільки необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочину та суворістю передбаченого за нього покарання, тому що домашній арешт є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний не підтвердив факт наявності матері похилого віку, яка за станом здоров`я потребує догляду, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, особливо враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурор не вказав, чому особисте зобов`язання є недостатнім видом запобіжного заходу та не зможе забезпечити досягнення цілей кримінального провадження.

Разом з тим, обґрунтовуючи необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор не надав документальних підтверджень того, що між підозрюваним та потерпілим продовжують виникати конфліктні ситуації через те, що вони є сусідами та проживають в одному будинку вже після повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Колегія суддів не може не врахувати, що особливості розпорядку робочого дня підозрюваного ОСОБА_7 , який позмінно працює як в денний, так і в нічний час доби, у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, позбавлять його можливості працювати, отримувати дохід та забезпечувати себе, оскільки це може призвести до його звільнення з місця роботи.

Відомостей про те, що підозрюваний, після обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити або приховати речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на потерпілого чи свідків; вчинив інше кримінальне правопорушення прокурором не надано.
В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під особистим зобов`язанням.
Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього більш суворого запобіжного заходу.
З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 Дата документу Справа № 334/6855/19