печерський районний суд міста києва
Примірник № ___
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, - В С Т А Н О В И В : 24.06.2020 слідчий першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) В судове засідання слідчий не з`явилися, про місце і час розгляду клопотання повідомлені належним чином, через канцелярію суду було подано заяву про розгляд клопотання у відсутність. Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, але через канцелярію суду було подано заяву про розгляд клопотання у письмовому провадженні. Відповідно до ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється. За наведених обставин, слідчий суддя вирішив за можливе розглядати дане клопотання без участі слідчого та представника Конституційного Суду України. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного. В обґрунтування клопотання, слідчий посилається на те, що Слідчими першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 03.03.2014 за фактом захоплення ОСОБА_4 державної влади у неконституційний спосіб, у тому числі шляхом зміни Конституції України внаслідок прийняття Конституційним Судом України неправосудних рішень за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375 КК України. У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини створення коаліції депутатських фракцій «Стабільність і реформи» (проголошена 11.03.2010) у незаконний спосіб, підготовки і прийняття Конституційним Судом України рішення № 11-рп/2010 від 06.04.2010 у справі № 1-33/2010. Так, 14 лютого 2010 року ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено результати другого туру голосування з виборів Президента України та оголошено про обрання ОСОБА_4 . Президентом України. 25 лютого 2010 року ОСОБА_4 на урочистому засіданні Верховної Ради України склав присягу, отримав колар - нагрудний знак Президента України та символи Президентської влади: печатку та булаву Президента України. Тобто ОСОБА_4 25 лютого 2010 року офіційно вступив на пост Президента України та відповідно до статті 102 Конституції України став Главою держави, Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України. Зайнявши найвищу в державі посаду, ОСОБА_4 , всупереч складеній ним присязі Президента України, вирішив не виконувати покладені на нього на цій посаді конституційні обов`язки дбати про благо Вітчизни і добробут Українського народу, відстоювати права і свободи громадян, додержуватися Конституції України і законів України та діяти в інтересах усіх співвітчизників, а використовувати владні повноваження Президента України насамперед з метою незаконного збагачення як себе особисто, так і членів своєї родини та свого найближчого оточення за рахунок ресурсів держави та народу України. 6 квітня 2010 року Конституційний Суд України у справі № 1-33/2010 у складі 14 суддів: «За» (11 суддів) - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; «Проти» (3 судді) ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 прийняв рішення № 11-рп/2010, відповідно до резолютивної частини якого «В аспекті конституційного подання положення частини шостої статті 83 Конституції України», частини четвертої статті 59 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України «Про Регламент Верховної Ради України» від 10 лютого 2010 року № 1861-VІ, у системному зв`язку з положеннями статей 1,5,15,36,38,69,76,79,80,81, частин п`ятої, сьомої, дев`ятої статті 83, статті 86 Конституції України, статей 60,61 Регламенту Верховної Ради України слід розуміти так, що окремі народні депутати України, зокрема ті, які не перебувають у складі депутатських фракцій, що ініціювали створення коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України, мають право брати участь у формуванні коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України». При цьому, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ряд суддів ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ) голосуванням при прийнятті рішення від 06.04.2010 категорично змінили свою позицію, голосуючи у 2008 році за рішення №16-рп/2008. Таким чином у даному кримінальному провадженні підлягають дослідженню обставини підготовки і прийняття Конституційним Судом України рішень № 11-рп/2010 від 06.04.2010 та № 20-рп/2010 від 30.09.2010 (справи № 1-33/2010 та № 1-45/2010). Як вбачається із стенограм пленарних засідань ІНФОРМАЦІЯ_1 у наведених вище справах вносились проекти рішень Конституційного Суду України, які, надалі, за результатами їх обговорення видозмінювались (до проектів вносились зміни із урахуванням висловлених пропозицій та зауважень). У кожному разі внесення змін до проектів рішень відповідними помічниками-консультантами суддів Конституційного Суду України (у справі № 1-33/2010 суддя-доповідач ОСОБА_12 , у справі №1-45/2010 суддя-доповідач ОСОБА_6 ) готувались таблиці висловлених пропозицій та зауважень, самі ж проекти (як первинні так і доопрацьовані) передавались для тиражування і кодування в машбюро Конституційного Суду України. Так, виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів. Положеннями ст.ст. 159-162 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до документів, здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду. Згідно ст. 160 КПК України, в клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів крім іншого, зазначаються, речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.. Відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання. Так, аналіз наданих до клопотання матеріалів свідчить про те, що в рамках зазначеного кримінального провадження, слідчим не були повною мірою виконані вимоги ч.2 ст. 93 КПК України, яка зокрема передбачає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, в першу чергу, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок. У відповідності до положень ч. 2 ст. 160 КПК України, окрім іншого передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, в якому мають обґрунтувати, що ці речі або документи, до яких планується отримати доступ перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів. Проаналізувавши зміст клопотання та дослідивши докази в його обґрунтування, приходжу до висновку, що під час судового розгляду не встановлено та слідчим не доведено обґрунтованості заявлених вимог та значення речей та документів, до яких сторона обвинувачення має на меті отримати доступ мають, значення для досудового розслідування та те, що сторона обвинувачення зверталася самостійно вчиняла слідчі та процесуальні дії спрямовані на отримання таких речей та документів, а відтак відсутні підстави з якими законодавець пов`язує постановлення ухвали про надання тимчасового доступу до речей і документів. Враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник органу досудового розслідування у судове засідання не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу і актуальності вимог поданого клопотання, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відмову задоволенні клопотання. Враховуючи викладене, керуючись ст. 107, 159, 160, 162, 163, 164, 166, 309 КПК України, - У Х В А Л И В : У задоволенні клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках ДБР ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає. Слідчий суддя ОСОБА_1