ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/949/20 Справа № 316/323/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000117 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кам`янсько-Дніпровська Запорізької області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 лютого 2020 року включно.
Судом першої інстанції встановлено існування ризику, передбаченого ч. 1 п. 3 ст. 177 КПК України. Враховано, що ухвалою колегії суддів Василівського районного суду від 12.06.2018 року обвинуваченому ОСОБА_6 було змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Проте обвинувачений ОСОБА_6 порушив умови відбуття вказаного запобіжного заходу та вчинив новий злочин відносно ОСОБА_9 , який є потерпілим у даному кримінальному провадженні, що підтверджується повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 10.12.2019 р. За висновком суду, за наведених обставин, необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що надасть можливість уникнути настання визначених ризиків і застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 є недостатньо і вони не забезпечать виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування зазначає про відсутність зазначених прокурором ризиків, а також належних доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам. Також зазначає, що всі свідки та потерпілий на даний час вже допитані.
Заслухавши адвоката та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Так, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможе незаконно впливати на потерпілого, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки судовий розгляд продовжується, анкетні дані і інформація про потерпілого обвинуваченому відомі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .
Колегія суддів звертає увагу, що раніше обвинуваченому було змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, однак останній порушив умови відбуття вказаного запобіжного заходу та вчинив новий злочин відносно ОСОБА_9 , який є потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Суд першої інстанції врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінивши обставини та зазначивши, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених процесуальних обов`язків.
З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, а також того факту, що продовжує існувати вказаний вище ризик, тому для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, застосування до нього жодних із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризику, який не зменшився та існує на даний час.
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4