Справа № 199/4283/20
В И Р О К
іменем України
02 липня 2020 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000643, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ростов-на-Дону, Російській Федерації, громадянина Росії, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 05 березня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень (штраф сплачено), не має зареєстрованого місця проживання, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за аналогічний умисний корисний злочин проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний корисливий злочин.
Так, 25 квітня 2020 року, близько о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходився біля зупинки громадського транспорту, в районі будинку № 72 по вул. Калинова у м. Дніпро, разом з раніше йому знайомою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, де побачив раніше незнайомого ОСОБА_7 , який в своїй правій руці тримав мобільний телефон марки «Honor 7-А», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 .
В той же час та місці, ОСОБА_4 , визначив вказаний мобільний телефон як предмет свого злочинного посягання, та у останнього виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, а саме мобільного телефону марки «Honor 7-А», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_7 .
Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, запропонував вчинити вказаний злочин особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, на що останній дав свою згоду. Таким чином ОСОБА_4 вступив з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в попередню змову на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, 25 квітня 2020 року, близько 14:00 години 05 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, біля зупинки громадського транспорту, в районі будинку № 72 по вул. Калиновій у м. Дніпро, згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , який стояв на зупинці громадського транспорту та діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілого та оточуючих, шляхом ривка вирвав із рук потерпілого мобільний телефон марки «Honor 7-А», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 .
В свою чергу, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в той же час та місці, відповідно до відведеної йому ролі, діючи в групі з ОСОБА_4 , підійшов до ОСОБА_7 та штовхнув його долонями обох рук в область грудної клітини. Від вказаного поштовху ОСОБА_7 відчув фізичну біль та був вимушений відійти в лівий кут зупинки громадського транспорту.
Далі, ОСОБА_4 , доводячи спільний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишив місце скоєння кримінального правопорушення утримуючи викрадене майно при собі, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 , згідно висновку судової-товарознавчої експертизи № 1793/20 від 05 травня 2020 року, спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 1679,20 гривень.
За обвинувальним актом зазначені діяння ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

02 липня 2020 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, яка під час судового засідання надана суду для затвердження.

За змістом угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 3 (три) роки з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Сторони також визначили стягнення з ОСОБА_4 на користь держави витрат на проведення експертизи у розмірі 150 грн.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження зазначеної угоди суд виходить з того, що зазначена угода про визнання винуватості відповідає вимогам до змісту таких угод, передбаченим ст. 472 КПК України, зокрема угода містить:

- зазначення її сторін;
- формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
- істотні для відповідного кримінального провадження обставини;
- беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення;
- обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце);
- узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення;
- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;
- наслідки невиконання угоди.
Суду надана письмова згода від потерпілого ОСОБА_7 на укладення зазначеної угоди.

Судом при опитуванні в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 який повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, встановлено, що останній розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а він має такі права:

- мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;

3) характер обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом в судовому засіданні встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що:

1) умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд враховує приписи ч. 2 ст. 75 КК України, за якими суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Умови угоди про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням ґрунтуються на приписах ст. 75 КК України та підтверджених матеріалами кримінального провадження фактичних обставинах, які доводять можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

За наведених обставин, з урахуванням думки обвинуваченого, його захисника та прокурора, які підтримують укладення угоди про визнання винуватості та просять її затвердити, слід затвердити укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Питання подальшої долі речових доказів в межах цього провадження до закінчення кримінального провадження відносно особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вирішенню не підлягає.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді домашнього арешту підлягає залишенню до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 374, 468 - 475 КПК України,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 липня 2020 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді домашнього арешту.

Вирок може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена;

шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

02.07.2020