Справа № 466/3823/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2020 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області щодо відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в об`єднаному кримінальному провадженні, відмови у призначення експертизи та зобов`язання до вчинення дій

встановив:

28.05.2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 15.05.2020 року про відмову у визнанні потерпілим в межах кримінального провадження №0002721 від 13.08.2019 року та зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування скарги покликаються на те, що тричі Шевченківським районним судом м. Львова визнано бездіяльність слідчого Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002721. Однак, всупереч вимогам ст. 220 КПК України, слідчий ОСОБА_5 15.05.2020 року відмовив у задоволенні їх клопотань.

Заявники вважаю, що такий висновок слідчого є передчасним, безпідставним та таким, що спростовується іншими матеріалами справи, а тому змушені звернутись до суду зі скаргою.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підтримали заявлені вимоги у скарзі, давши пояснення, аналогічні викладеним у скарзі. Просять скаргу задовольнити.

Слідчий СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення заявників, слідчого, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 303 КПК України передбачено виключний перелік обставин по яких на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що заявником, потерпілим, його представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржено бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 перебуває об`єднане кримінальне провадження №0002721 від 13.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 383 ч. 2, ст. 384 ч. 2 КК України.

12 травня 2020 року заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали слідчому Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0002721 від 13.08.2019 року, призначення документальної судово-медичної експертизи та оголошення ОСОБА_6 повідомлення про підозру.

15.05.2020 року слідчий Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 листом №С-38/43/10 від 15.05.2020 року, залишив клопотання заявників без розгляду, оскільки ОСОБА_3 перебуває в статусі свідка.

Крім того, 15.05.2020 слідчий СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 на вказане вище клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 12.05.2020 року виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Оскаржувана постанова про відмову у визнанні потерпілим від 15.05.2020р., слідчим вмотивована тим, що у заяві не наведено жодного аргументу стосовно заподіяння шкоди вказаним кримінальним правопорушенням та не встановлені дані, які б підтверджували, що ОСОБА_3 завдано шкоди, а також характер такої шкоди.

Згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до вимог ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим СВ прокуратури Львівської області, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому, відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках,- на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проте, всупереч вимог ст. 94 КПК України, слідчий не дав зібраним доказам належну правову оцінку в постанові про відмову у визнанні потерпілим з врахуванням всіх обставин справи в їх сукупності. Зокрема, не вручив заявнику пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Крім того, у заяві від 12 травня 2020 року заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0002721 від 13.08.2019 року, призначити документальну судово-медичну експертизу та оголосити ОСОБА_6 повідомлення про підозру. Однак, слідчим розглянуто лише клопотання про визнання особи потерпілою, інші вимоги залишені поза увагою.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 15.05.2020 року винесена з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, є немотивованою, передчасною, оскільки спростовується долученими письмовими доказами.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 24, 56, 57, 220, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України,

постановив:

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 15.05.2020 року про відмову у визнанні потерпілим в межах кримінального провадження №0002721 від 13.08.2019 року.

Зобов`язати слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 розглянути клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 12.05.2020 року в порядку ст.220 КПК України.

Ухвала є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1