ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/7481/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/863/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року ОСОБА_7 засуджено за ст.ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покаранння за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2015 року та остаточно призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 року на підставі ЗУ « Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838 -VIII від 26.11.2015 року та ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.09.2017 року по 11.07.2018 року з розрахунку один день попередьного ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк покарання засудженої обчислюється з 21.09.2017 року.

Кінець строку 01.01.2021 року. Виконуючий обов`язки начальника Державної установи «Качанівська виправна колонія (№ 54)» та голова спостережної комісії у Слобідському районі звернулися до Комінтернівського районного суду м. Харкова з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року. Ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Качанівської виправної колонії (№54)» щодо засудженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від покарання. Суд, посилаючись на характеристику засудженої, тяжкість та характер вчиненого злочину, а також те, що обвинувачена вчинила злочин під час іспитового строку, знаходилась у розшуку до постановлення вироку, дійшов висновку, що ОСОБА_7 не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для її умовно-дострокового звільнення, а тому вважав, що дане клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню. Засуджена ОСОБА_7 , не погодившись з таким судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року, постановити нову, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення засудженої від подальшого відбування покарання. В обгрунтування апеляційних вимог засуджена ОСОБА_7 посилається на те, що судом недосконало вивчено матеріали особової справи та матеріали, які були надіслані суду. Звертає увагу, що не була вчасно проінформована про розгляд справи за її участю, тому не мала часу для підготовки захищати себе. Суд вказав, що перебуваючи в ДУ «Київський слідчий ізолятор» засуджена не була залучена до праці, однак, протягом семи місяців з десяти засуджена була працевлаштована в харчовий блок, що підтверджується дозволами Шевченківського районного суду м. Києва. Щодо стягнень зазначає, що через натиск жінок, з якими проживала в камері, писала пояснювальні за порушення режиму, який не порушувала. Вважає, що несправедливо було оголошена у розшук, оскільки на той період перебувала на іспитовому строку та регулярно відмічалась в КВІ, після смерті матері, з маленькою дитиною перебувала за місцем проживання, про що суд не повідомили. За час перебування в колонії працювала швачкою, відмов від праці не було, правила внутрішнього трудового розпорядку не порушувала, виконувала також роботи з благоустрою колонії, має подяки від адміністрації колонії, вину у вчиненні злочину визнає, щиро розкаюється, судові витрати оплачені, що підтверджується квитанцією. З приводу характеристики, наданої на початку періоду відбування покарання, зазначає, що за відповіддю начальника відділення такий текст характеристики на початку є стандартним для кожного засудженого. При цьому, з характеристики адміністрації колонії вбачається, що засуджена довела своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Зазначає, що має двох дітей 14 та 6 років, найменша дитина на час перебування її в колонії, знаходиться в дитячому будинку, але ОСОБА_7 як зазначає підтримує з ними зв`язок. Посилається, що успішно здала зовнішнє незалежне оцінювання та має намір вступити до вищого навчального закладу. Просить звернути увагу на те, що працюючи швачкою, поступово втрачає зір.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої, яка підтримала апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1.ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Приписами п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

При дослідженні матеріалів особової справи ОСОБА_7 встановлено, що, перебуваючи в ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 мала два стягнення, а саме їй 04.04.2018 року та 15.08.0218 року оголошені догани. Однак вказані стягнення погашені в установленому порядку. Крім того, засуджена зверталася до керівництва ДУ «Київський слідчий ізолятор» із заявою про її залучення до праці. За час перебування в ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» ОСОБА_7 мала два заохочення 05.07.2019 року та 02.09.2019 року. Відповідно до характеристики, складеної заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи та начальником відділення соціально-психологічної служби № 2, засуджена в установі працевлаштована швачкою, до праці відноситься добре, не конфліктна, виконує передбачені законом вимоги персоналу. Відповідно до психологічної характеристики ОСОБА_7 цілеспрямована, має плани на майбутнє. За висновком адміністрації установи засуджена за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення. Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення суд посилався на те, що засуджена була оголошена у розшук та вчинила злочин в період іспитового строку, однак вказані обставини самі по собі не свідчать про небажання засудженої виправитися. Суд також посилався на щоденник індивідуальної роботи ОСОБА_7 , проте судом не надано належної оцінки заохоченням, які мала засуджена. Крім того, в оцінці ступеня виправлення засудженої від 08.01.2019 року, 16.02.2019 року, 13.08.2019 року зазначено, що засуджена тактовна та ввічлива у поведінці з персоналом, неконфліктна з іншими засудженими, охайна, відвідує масові заходи.

Враховуючи поведінку засудженої в установі виконання покарань, її ставлення до праці, наявність у неї неповнолітніх дітей, колегія суддів приходить до висновку, що засуджена своєю поведінкою довела своє виправлення, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження, тому колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду скасувати та відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК України ухвалити нову ухвалу про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, що станом на 30.06.2020 року становить 6 місяців 1 день.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 539 КПК України,колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 рокупро відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання в.о. начальника ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року на невідбутий строк 6 місяців 1 день позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: