Справа №635/2326/20
Провадження №1-кс/635/855/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2020 року сел.Покотилівка Харківського району Харківської області
Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 20.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

25 травня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 20.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме:

-мобільний телефон Meizu MЗ 3;
-сім-карта оператора мобільного зв`язку Vоdafon з номером НОМЕР_1 ;
-карта «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ;
-два держателя під сім-карти операторів;
-флеш накопичувач без назви в стальному корпусі;
-флеш накопичувач в чорному корпусі;
-картка мікро CD Тошиба;
-картка мікро CD Гуд ред;
-сім-картка Lafe;
- сім-картка МТС НОМЕР_3 ;
- сім-картка Білайн НОМЕР_4 ,

з визначенням місцем його зберігання Харківський ВП ГУНП в Харківській області, за адресою Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 211.

В обґрунтування свого клопотання зазначив, що у провадженні СВ Харківського ВП ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 20.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 , в якій вона просить вжити заходів до невстановлених осіб, які незаконно здійснюють збут наркотичних засобів на території Харківського району Харківської області через інтернет-магазин у додатку «Telegram». Вказана заява була направлена до Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області за підслідністю для її розгляду.

За вказаним фактом Харківським ВП ГУНП у Харківській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 20.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та розпочато досудове розслідування.

Під час досудового слідства на підставі даних рапорту оперуповноваженого Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Харківській області встановлено, що в інтернет-додатку «Telegram» є інтернет-магазин під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який пропонує свої послуги в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, споживачам наркотичних засобів пропонується провести оплату за наркотичні засоби за допомогою інтернет-гаманця « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Під час подальшого досудового розслідування кримінального провадження було встановлено осіб, причетних до вчинення незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території Харківського району Харківської області: ОСОБА_6 , який є організатором інтернет-магазину, ОСОБА_7 , який допомагає організатору вказаного інтернет-магазину виводити грошові кошти, отримані злочинним шляхом, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка здійснює переписку із споживачами наркотичних засобів в інтернет-додатку «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які здійснюють незаконне розкладання наркотичних засобів у певних місцях.

23 травня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2020 року було проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично мешкає ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Meizu MЗ 3, сім-карту оператора мобільного зв`язку Vоdafon з номером НОМЕР_1 ; карту «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , два держателя під сім-карти операторів, флеш накопичувач без назви в стальному корпусі, флеш накопичувач в чорному корпусі, картка мікро CD Тошиба, картка мікро CD Гуд ред., сім-картка Lafe, сім-картка МТС НОМЕР_3 , сім-картка Білайн НОМЕР_4 .

Прокурор вважає, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.167 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що вказані грошові кошти, одержані злочинним шляхом, а тому можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, просив накласти на них арешт.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні.

Володілець майна ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового розгляду не подавав. Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття вказаної особи у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши думку учаників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання приходить до такого висновку.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0000012 від 20.01.2020.

Зі змісту протоколу обшуку від 23 травня 2020 року вбачається, що 23 травня 2020 року у період часу з 18 години 20 хвилин до 19 години 56 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , за участю ОСОБА_12 на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2020 року було проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено:

-мобільний телефон Meizu MЗ 3, ІМЕІ НОМЕР_5 ,
-сім-карту оператора мобільного зв`язку Vоdafon з номером НОМЕР_1
- карту «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ,
-два держателя під сім-карти операторів,
-два флеш накопичувача без назви,
-картка мікро CD Тошиба,
-картка мікро CD Гуд ред.,
-сім-картка Lіfe,
-сім-картка МТС НОМЕР_3 ,
-сім-картка Білайн НОМЕР_4 .
Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучені в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , речі та предмети можуть бути знаряддям вчинення злочину, тому можуть зберігати на собі сліди злочину або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування вказаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна. Така шкода може виразитись у приховуванні, пошкодженні, знищенні, відчуженні речового доказу, що унеможливить подальше провадження досудового розслідування, встановлення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.
Існують ризики того, що у разі незастосування арешту майна може мати місце відчуження, приховування, передання вказаного майна іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання на даному етапі досудового розслідування виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя зазначає, що оскільки накладення арешту на майно з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення або відчуження у даному випадку є необхідним, що не виключає у подальшому можливості звернення власника майна до слідчого судді або суду в порядку ч.1 ст.174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна, якщо у застосуванні такого заходу відпаде потреба.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені грошові кошти мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до його відчуження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Разом із тим щодо клопотання слідчого в частині визначення слідчим суддею місцем зберігання вилученого майна Харківське ВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 211, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вказане питання не належить до компетенції слідчого судді, оскільки, як вбачається з аналізу положень ч.5 ст.173 КПК України при постановленні ухвали про арешт майна до повноважень слідчого не належить визначати місце зберігання доказів, та зауважує, що положеннями ч.2 ст.100 КПК України передбачено, що зберігання речових доказів здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом міністрів України, тобто належить до компетенції слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 20.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити частково.
Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене 23 травня 2020 року під час обушку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

-мобільний телефон Meizu MЗ 3, ІМЕІ НОМЕР_5 ,
-сім-карта оператора мобільного зв`язку Vоdafon з номером НОМЕР_1
-карта «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ,
-два держателя під сім-карти операторів,
-два флеш накопичувача без назви,
-картка мікро CD Тошиба,
-картка мікро CD Гуд ред.,
-сім-картка Lіfe,
-сім-картка МТС НОМЕР_3 ,
-сім-картка Білайн НОМЕР_4 .
В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали у порядку ст.175 КПК України доручити слідчому та прокурору, що здійснюють досудове розслідування у кримі

нальному проваджені.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1