Справа №463/4003/20
Провадження №1-кс/463/2313/20
У Х В А Л А

06 липня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000148 від 05.02.2020 року,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 18.03.2020р. про закриття кримінального провадження № 0000148 від 05.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчим не проведено всі можливі слідчі дії спрямовані на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Тому постанова є протиправною та підлягає до скасування.

В судове засідання заявник подала заяву про підтримання скарги та розгляд справи за її відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Попередньо, скерував до суду письмові матеріали кримінального провадження № 0000148 від 05.02.2020 року, в межах якого прийнято оскаржувану постанову. В силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000148 від 05.02.2020 року, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.01.2020 року ТУ ДБР, розташованим у м. Львові, внесено до ЄРДР інформацію за заявою ОСОБА_3 від 08.01.2020 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України слідчими СВ Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з приводу неналежного виконання своїх службових обов`язків під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000902 від 12.06.2018 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України щодо нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Відповідно до мотивів заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, вказані вище службові особи, на думку заявниці, під час проведення досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні не вчинили усіх необхідних слідчих дій спрямованих на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, тричі виносили незаконні постанови про закриття провадження, чим вчинили службову недбалість.

Оскаржуваною постановою від 18.03.2020р. вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях слідчих СВ Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, у кримінально-правовому і кримінально-процесуальному значеннях подія злочину (подія кримінального правопорушення) це діяння особи, вчинення якого заборонено законом і яке законодавцем визнається злочином (кримінальним правопорушенням). В найбільш узагальненому визначенні подія злочину це вчинення злочину. Відсутність у діянні особи складу злочину означає одночасно і відсутність події злочину.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 18.03.2020 року та матеріалів кримінального провадження № 0000148 від 05.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, слідчим допитано як свідка заявника ОСОБА_3 , яка підтвердила обставини наведені у своїй заяві, допитано як свідків слідчих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили про хід досудового розслідування, про вчинені ними процесуальні, слідчі дії, а також про надану оцінку встановленим обставинам. Також встановлено відсутність будь-якої шкоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 367 КК України характеризується наявністю трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між вказаним діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками. Суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення характеризується виключно необережністю.

При цьому, згідно з п. 3 примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України, істотною шкодою у статтях 364, 365, 367, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, оскільки склад злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 367 Кримінального кодексу України, за своєю конструкцією є матеріальними, то необхідною ознакою його об`єктивної сторони є наявність причинно-наслідкового зв`язку між службовою недбалістю з однієї сторони, та істотною шкодою з іншої.

Разом з тим, виходячи з обставин кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено як ознак службової недбалості, так і самої істотної шкоди. В чому полягає наявність шкоди не зазначено і самим заявником. При цьому, постановою слідчого від 06.03.2020 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні її потерпілою.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів.

Враховуючи наведене, слідчим встановлено всі важливі обставини події за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення. При цьому, заявником і необґрунтовано необхідність проведення інших слідчих дій та яких саме.

З огляду на обставини кримінального провадження, які всебічно, повно і неупереджено встановлені під час досудового розслідування, вважаю, що слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність у діях працівників правоохоронних органів ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, оскільки факт службової недбалості, факт завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам заявника об`єктивно не встановлено.
Зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є вмотивованою та відповідає вимогам закону і тому, в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000148 від 05.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1