06.07.2020 Справа № 756/9617/19
Унікальний № 756/9617/19
Порядковий № 1-о/756/3/20
У Х В А Л А

06 липня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Оболонського районного суду м. Києва від 19.09.2011 у справі № 1-50/2011,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
заявника - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

14.05.2020 заявник ОСОБА_5 вдруге подав до канцелярії суду заяву про відвід прокурора Офісу Генерального прокурора України ОСОБА_6 , яка ґрунтується на обставинах, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК у тій частині, яка передбачає, що прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо (...) існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Зокрема, у заяві про відвід прокурора заявник стверджує, що прокурор ОСОБА_6 є повністю упередженим в результатах розгляду поданої заявником заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставини у кримінальній справі № 1-50/2011, а докази упередженості викладені заявником у його заяві про вчинення кримінального порушення, яку він подав в ТУ ДБР, розташоване у м. Києві. У даному випадку заявник веде мову про те, що відносно нього були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України Генеральним прокурором України ОСОБА_9 , заступниками Генерального прокурора України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прокурорами ГПУ ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , слідчим ГПУ ОСОБА_13 . Щодо прокурора ОСОБА_6 то заявником вказано, що останній необґрунтовано підтримував його обвинувачення в суді першої та апеляційної інстанції, що призвело до його незаконного засудження за ч. 2 ст. 383 КК України.Заявник звертає увагу при цьому і на те, що в касаційній інстанції ОСОБА_6 не брав участь в судових засіданнях, не переконував суддів у його винуватості за ч. 2 ст. 383 КК України, тому суд касаційної інстанції і скасував попередні судові рішення в частині засудження його за ч. 2 ст. 383 КК України та закрив провадженням справу у цій частині висунутого йому обвинувачення. На думку заявника, саме така обставина прокурора ОСОБА_6 робить об`єктивно упередженим при розгляді цієї ж справи за нововиявленими обставинами.
Крім цього, заявник у заяві про відвід прокурора стверджує, що прокурор ОСОБА_6 , користуючись особливою прихильністю судової колегії, яка розглядає дану справу, бере участь в засіданнях Оболонського районного суду м. Києва з вересня 2019 року без належних на те повноважень, оскільки відсутня постанова керівника ГПУ, чи Офісу Генерального прокурора України про призначення групи прокурорів в кримінальній справі (унікальний номер судової справи № 756/9617/19). ОСОБА_5 вважає, що така постанова є обов`язковою, виходячи з положень ч.ч. 1, 2 ст. 37, ч.ч. 1, 3, 6 ст. 110 КПК України, так як нею надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження у кримінальній справі, передбачені ст. 36 КПК України, та з цього приводу в Україні існує стабільна судова практика, сформована Верховним Судом у 2019-2020 роках при розгляді конкретних справ. До того ж, вказує ОСОБА_5 у заяві про відвід, інкриміновані йому кримінальні правопорушення мали місце у 2008 році, а тому відомості про них об`єктивно не вносились в ЄРДР, так як саме Положення про порядок ведення ЄРДР було затверджено Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року.
На думку заявника ОСОБА_5 відсутність відомостей в ЄРДР про кримінальні правопорушення за 2008 рік, по яких вирок вступив в законну силу 30.03.2012 року, не може бути підставою відмови у винесенні керівником прокуратури постанови про визначення групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні за нововиявленими обставинами, яке знаходиться на розгляді суду. ОСОБА_5 стверджує, що лист прокурора будь-якого рівня про створення групи прокурорів у кримінальному провадженні не є процесуальним рішенням уповноваженої законом службової особи прокуратури, а тому не може бути підставою для тучасті прокурора в судових засіданнях. Безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_5 свою письмову заяву про відвід прокурора підтримав покликаючись на те, що незабаром будуть внесені відомості в ЄРДР про вчинення щодо нього злочинів слідчим та прокурорами, у тому числі і ОСОБА_6 , який приймав участь у приховуванні в суді штучно створених доказів, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала його вину при ухваленні вироку Оболонського районного суду м. Києва від 19.09.2011 у справі № 1-50/2011. За таких умов ОСОБА_14 стверджує про наявність у прокурора ОСОБА_6 реального конфлікту інтересів (приватного та службового).
Заяву про відвід прокурора ОСОБА_6 підтримала адвокат ОСОБА_8 з тих же самих підстав.
Прокурор ОСОБА_6 вважає заяву про його відвід безпідставною та такою, що підлягає залишенню без задоволення, навівши свої обґрунтування. Позицію прокурора ОСОБА_6 підтримала прокурор ОСОБА_7 .
Колегія суддів вислухавши сторони, вивчивши заяву про відвід, дійшла до висновку, що відвід є безпідставним і не може підлягати задоволенню. Виходячи із наступного.
Колегії суддів не надано доказів внесення відомостей в ЄРДР щодо прокурора ОСОБА_6 про вчинення ним злочинів, наведених ОСОБА_5 у заяві про відвід прокурора. Крім того, належним засобом доказування наявності вчинених прокурором злочинів, в результаті яких було ухвалено вирок, що має переглядатися, з огляду на встановлення кримінальної відповідальності за зазначені ОСОБА_5 діяння, колегія суддів вважає лише процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти. У даному випадку колегія суддів керується засадами, визначеними у ст. 17 КПК та в ст. 62 Конституції України.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 37, ч. 2 ст. 37, ч. ч. 1, 3, 6 ст. 110 КПК, постанова про призначення прокурора, якою конкретному прокурору (групі прокурорів) надаються повноваження, передбачені ст. 36 КПК у кримінальному провадженні, є обов`язковою, як і підписання відповідною особою, що її винесла, у тому випадку, коли мова йде про наділення прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст. 36 КПК.
Діючим КПК не передбачено та не врегульовано питання щодо обов`язкового винесення постанови про створення групи прокурорів або про призначення прокурора у разі відкриття судового провадження про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, який набрав законної сили або навіть який вже виконано у повному обсязі, оскільки у даному випадку не реєструються в ЄРДР відомості про нове кримінальне провадження, не здійснюється досудове розслідування та, відповідно, не здійснюється і процесуальне керівництво.
Приватного інтересу у даному судовому провадженні у прокурора ОСОБА_6 , який підтримував державне обвинувачення в суді близько 8-9 років назад, колегія суддів не знаходить, як не вбачає і реального конфлікту його інтересів у даному судовому провадженні.
Перегляд судових рішень судів першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку та можливе подальше їх скасування або їх зміна лише свідчить про реалізацію принципу змагальність кримінального процесу, як одного із засадничих.
Дійсно, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Проте в обґрунтованості наявних у заявника сумнівів, останній колегію суддів не переконав.
Ураховуючи викладене, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 77, ч. 4 ст. 80 КПК, суд

постановив:
Заяву ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3