Справа № 487/1074/16-к
Провадження № 1-кс/487/1527/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року місто Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 від 29.10.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 09.02.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678, зареєстровані 10.02.2016 року, за ч. 1 ст. 367 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва 26.02.2020 року в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 від 29.10.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 09.02.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678, зареєстровані 10.02.2016 року, за ч. 1 ст. 367 КК України.
В обґрунтування скарги зазначено, що 09.02.2016 року було розпочате досудове розслідування кримінального провадження №0000678 за заявою ОСОБА_4 , відносно встановлених осіб, якими вчинено протиправні діяння, щодо заволодіння майном за ознаками кримінального злочину ч. 2 ст. 192 КК України, а також щодо злочинних дій - державного реєстратора Миколаївського міського управління юстиції в Миколаївської області ОСОБА_6 , які підпадають під ознаки злочину ст. 364 - 366 КК України, що стосується умисних дій направлених на заволодіння майном ОСОБА_4 в інтересах третіх осіб, як з корисливих мотивів, так і в інших особистих інтересах, з використанням влади та службового становища. 17.02.2020 року під час звернення до слідчого, потерпілим була отримана постанова від 29.10.2019 року про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Однак, перевірка обставин події за заявою потерпілого у відповідності до вимог ст. 214 КПК України належним чином не проводилася, висновок постанови є необґрунтованим. Більш того, 09.01.2018 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва по справі №487/1074/16-к вже скасувалося постанова слідчого Заводського ВП ГУНП в Миколаївської області від 29.11.2017 року про закриття кримінального провадження та 13.11.2018 року прокуратурою Миколаївської області також скасовувалася постанова про закриття кримінального провадження від 31.10.2018 року. Після цього на проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню №000678 до слідчого було подано клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи об`єкту нерухомості. 18.04.2018 року слідчим була винесена постанова про призначення оціночно-будівельної експертизи об`єкту нерухомості. 26.09.2018р. слідчий Заводського відділу поліції ГУНП Миколаївської області ОСОБА_5 та експерт Миколаївського НДЕКЦ МВС України в Миколаївської області ОСОБА_7 виїхали на вказаний об`єкт для проведення оціночно-будівельної експертизи. Всі сторони по справі були повідомлені про проведення в цей день оціночно-будівельної експертизи. Однак, громадяни ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які за допомогою державного реєстратора ОСОБА_6 перео формили вказаний об`єкт нерухомості на себе, не допустили посадових осіб до приміщення об`єкту нерухомості для проведення експертизи, тобто зробили дії щодо не виконання вимог слідчого Заводського відділу поліції ГУНП У Миколаївської області. По даному факту були подані відповідні заяви до правоохоронних органів. 23.10.2018 року від ГУНП в Миколаївській області була отримана відповідь, що скарга направлена до Заводського ВП ГУНП в Миколаївської області для прийняття відповідного рішення. Але кримінальне провадження вже було закрито. Тобто, в порушенні порядку ст. 242 КПК України та вимог Закону України «Про судову експертизу» - 14.09.2017 року слідчим Заводського відділу ГУ НП в Миколаївської області не була проведена експертиза (експертного дослідження), щодо встановлення вартісної оцінки матеріального збитку, заподіяного кримінальним правопорушенням, направленого на заволодіння майном потерпілого - ОСОБА_4 , а саме: проведення «комплексної будівельно-технічної та оціночної - будівельної експертизи» об`єкту нерухомості будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаним експертним дослідженням необхідно встановити наявну ринкову вартість об`єкту нерухомості житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - 74 кв. метра та магазину - 29,1 кв. метра, без врахування капітальної прибудови - 147,4 кв. метра, яка належить потерпілому - ОСОБА_4 за правом приватної власності. Метою проведення експертного дослідження є необхідність визначення вартості матеріального збитку завданого потерпілому злочином. За період досудового розслідування слідчим Заводського відділу ГУ НП в Миколаївської області, в порушення ст..ст. 55-56 КПК України - ОСОБА_4 не було визнано потерпілим від вчинення злочину, а, відповідно, всі звернення до керівництва райвідділу відділу ГУ НП в Миколаївської області - проігноровані. Лише ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва процесуальних осіб було зобов`язано визнати ОСОБА_4 потерпілим. Також слідчим Заводського відділу ГУ НП в Миколаївської області не було проведено виїмку документів у реєстратора Миколаївського міського управління юстиції в Миколаївської області, щодо незаконного проведення реєстрації мого майна. Поза увагою слідчого залишився той факт, що рішення про перекваліфікацію вказаного злочину прийнято з порушенням вимог ст. 214 КПК України. Також не було проведено будь-яких слідчих дій для встановлення факту можливого вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Крім того, слідчий не прийняв до уваги рішення Заводського районного суду їй. Миколаєва від 14.11.2018 року, яке набрало законної сили, має преюдеційне значення, та яким було визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень від 22.09.2015 року на цілий магазин-склад, об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 ; визнаний недійсним договір дарування від 19.10.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , серія НА №1481 магазину-складу, об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; скасовано державну реєстрацію права власності на магазин-склад, об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_2 , розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2538458 від 19.10.2015 року за ОСОБА_9 . Тобто, в рішенні суду вже встановлений факт незаконної реєстрації об`єкта нерухомості. Також, 30.07.2019 року прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 до начальника СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївської області подавалося клопотання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого, в зв`язку з тим, що слідчий ОСОБА_5 неефективно проводить досудове розслідування. ОСОБА_4 неодноразово подавалися скарги, заяви, клопотання до слідчого Заводського відділу ГУ НП в Миколаївської області в порядку ст.ст. 303-308 КПК України, щодо неналежного досудового розслідування кримінального провадження №0000678 відносно встановлених осіб, якими вчинено протиправні діяння, щодо заволодіння моїм майном, а також щодо злочинних дій державного реєстратора Миколаївського міського управління юстиції в Миколаївської області ОСОБА_6 . На цей час не проведено жодної слідчої дії слідчим Заводського відділу ГУ НП в Миколаївської області, які були б направлені на розкриття злочину, не винесено підозру та не притягнуто до кримінальної відповідальності посадових осіб Миколаївського міського управління юстиції в Миколаївської області, а також інших осіб, причетних до вчинення злочину внаслідок якого ОСОБА_4 завдано матеріальні збитки в сумі, що перевищує 3000000 гривень, тобто вказані процесуальні особи самоусунулися від ведення досудового слідства.

Адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу та наполягав на її задоволенні, надавши заяву про розгляд скарги за його відсутності.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце її розгляду була повідомлена належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000678, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Судом встановлено, що 09.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за кримінальним провадженням №0000678, зареєстрованим 10.02.2016 року, згідно яких: 09.02.2016 року до Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області із заявою звернувся ОСОБА_4 , в якій просив вжити заходи до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які заподіяли йому майнову шкоду у великих розмірах шляхом обману, за відсутності ознак шахрайства, вчинені за попередньою змовою групою осіб. Досудове розслідування розпочате за ч. 2 ст. 192 КК України.
Постановою прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_11 від 28.11.2017 року було змінено кваліфікацію у кримінальному провадженні на ч. 1 ст. 367 КК України.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_12 від 09.01.2018 року, скасовано постанову слідчого від 29.11.2017 року про закриття кримінального провадження №0000678 у зв`язку з тим, що слідчим по кримінальному провадженні не було здійснено жодної слідчої (розшукової) дії.
Постановою начальника СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області від 19.06.2018 року розслідування вказаного кримінального провадження доручено слідчому СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 .
Постановою заступника прокурора Миколаївської області від 13.11.2018 року скасовано постанову слідчого від 31.10.2018 року про закриття кримінального провадження №0000678 від 09.02.2016 року з посиланням на те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні щодо можливих протиправних дій ОСОБА_6 не здійснювалося та заява від потерпілого за вказаним фактом не надходила, тому рішення прокурора про перекваліфікацію зазначеного діяння прийнято з порушенням вимог статті 214 КПК України. Замість внесення відповідних відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України та подальшого об`єднання з кримінальним провадженням №№0000678, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України прокурором факт можливого вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишено поза увагою. Таким чином, досудове розслідування проведено неповно, без дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, у порушення вимог ч. 2 ст. 9, ст.ст. 91-94 КПК України, у зв`язку з чим рішення про закриття провадження підлягає скасуванню.
30.07.2019 року прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 до начальника СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївської області подано клопотання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого, в зв`язку з тим, що слідчий ОСОБА_5 неефективно проводить досудове розслідування.

Одночасно з направленням 08.08.2019 року для подальшого досудового розслідування матеріалів кримінального провадження №0000678, прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_13 було вказано на те, що в ході розслідування на теперішній час питання щодо проведення комплексної оціночно-будівельної експертизи спірного об`єкту нерухомості житлового будинку з забезпеченням можливості експерту оглянути даний об`єкт, не вирішено. Вказівки прокурора належним чином не виконано. Державний реєстратор ОСОБА_6 не допитаний, заходи передбачені ст. ст. 135-140 КПК України щодо його допиту не вжито.

Згідно ч. 1 ст. 192 КК України передбачена відповідальність за заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства. Відповідно до ч. 2 ст. 192 КК України, передбачена відповідальність за ті самі діяння, вчинені за попередньою змовою групою осіб, або такі, що заподіяли майнову шкоду у великих розмірах, яка карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років. Відповідно до цієї статті майнова шкода визнається значною, якщо вона у п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а у великих розмірах - така, що у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Згідно ч. 1 ст. 367 КК України передбачена відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, якакарається штрафом від двохсот п`ятдесяти до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Згідно примітки 3 до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Згідно тексту оскаржуваної постанови від 29.10.2019 року зазначено, що хоча за вказаним фактом формально вбачаться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, проте в ході досудового розслідування не встановлено такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони кримінального правопорушення, як істотна шкода охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Разом з цим, як зазначалось судом раніше, згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає доказуванню.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За змістом пункту 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Михалкова та інші проти України», яке набуло статус остаточного 13.04.2011 року, розслідування має бути, inter alia, ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні були вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців, доказів експертиз і, в разі потреби, висновків розтину тіла, які надають повну і точну інформацію про тілесні ушкодження, а також результати об`єктивного аналізу медичних висновків, включно з висновками про причину смерті.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
З матеріалів кримінального провадження №0000678 вбачається, що 09.10.2018 року за вх.№3024-2018 року до Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про повторне призначення комплексної оціночно- будівельної експертизи об`єкту нерухомості житлового будинку 74 м2 та магазину - 29,1 м2, без врахування капітальної прибудови - 147,4 м2 за адресою: АДРЕСА_1 для встановлення вартісної оцінки матеріального збитку, заподіяного кримінальним правопорушенням, направленого на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 . Також у поданому клопотанні, серед іншого, ініційовано питання про звернення до слідчого судді Заводського районного суму міста Миколаєва з клопотанням для отримання тимчасового доступу до зазначеного вище об`єкту нерухомості для проведення експертизи.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження №0000678 вбачається, що 27.12.2018 року за вх.№3945-2018 року до Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в якому ним, у тому числі, повторно, як і в клопотанні від 09.10.2018 року, ініціювалось проведення слідчих дій щодо призначення експертизи, отримання тимчасового доступу до будівель, тощо. Також заявлено клопотання про порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 за ознаками ч. 2 ст. 192 КК України.
Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Однак, всупереч ст. 220 КПК України, в матеріалах кримінального провадження №0000678 відсутні відомості щодо розгляду слідчим клопотань адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 09.10.2018 року та 27.12.2018 року.
За змістом резолютивної частини постанови слідчого Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 від 29.10.2019 року кримінальне провадження, внесене в №0000678 від 10.02.2016 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Проте, такої підстави закриття кримінального провадження чинний КПК України не містить.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 11 КК України, злочином є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Разом з цим, резолютивна частина постанови не містить вказівки про те в діянні (дії чи бездіяльності) якої самої особи встановлена відсутність складу кримінального правопорушення та якого саме.

Формулювання, зазначені в оскаржуваній постанові від 29.10.2019 року, є суперечливими, що порушує принцип правової визначеності.

Всупереч п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова не містить обґрунтування мотивів її прийняття з посиланням на положення КПК України. В постанові наведено вибіркову інформацію про прийнятті судами рішення, без надання їм аналізу в системному взаємозв`язку з нормами кримінального закону, за яким здійснюється досудове розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Згідно ч. 4 ст. 40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Згідно неодноразових вказівок прокурора, остання з яких надана письмово 18.09.2019 року за №31/1-1852вмх19, слідчий, у тому числі, мала встановити місцезнаходження ОСОБА_6 та допитати з приводу вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений:доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;
Доручення слідчого, прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій є обов`язковими для виконання оперативним підрозділом (ч. 3 ст. 41 КПК України).
Згідно доручення слідчого ОСОБА_5 від 13.09.2019 року №1159/52-ОД було доручено в порядку ст. 40 КПК України співробітникам Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області встановити місцезнаходження ОСОБА_6 та забезпечити його явку до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, попередньо узгодивши дату та час зі слідчим. Мотивовану відповідь разом з матеріалами, які отримані під час виконання доручення направити до слідчого відділу Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області до 30.09.2019 року.
Відомості про виконання вказаного доручення слідчого від 13.09.2019 року в матеріалах кримінального провадження №0000678 відсутні.

Отже, на момент прийняття рішення про закриття кримінального провадження постановою від 29.10.2019 року, вказівки прокурора слідчим повною мірою виконані не були, матеріали доручення слідчого оперативним підрозділам від 13.09.2019 року не отримані, клопотання потерпілого, який діяв через свого представника, не розглянуті.

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не було всебічно, повно й неупереджено досліджено всі обставин кримінального провадження з наданням належної правової оцінки, отже оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 62, 126 Конституції України, ст.ст. 192, 367 КК України, ст. ст. 2, 3, 7-9, 40-41, 91-94, 110, 214, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 від 29.10.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 09.02.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678, зареєстровані 10.02.2016 року, за ч. 1 ст. 367 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1