Справа № 487/1534/20
Провадження № 1-кс/487/1902/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000047 від 16.01.2020 за ч.1 ст. 367 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
07.03.2020 року ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просила скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 21.02.2020 року про відмову у визнані потерпілою у кримінальному проваджені №0000047 від 16.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування скарги зазначила, що СУ ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000047 від 16.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, за її заявою відносно слідчого Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

При розслідуванні даного кримінального провадження, постановою слідчого від 21.02.2020 року, їй було відмовлено в визнанні її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні у зв`язку із відсутністю в матеріалах провадження даних стосовно завдання їй будь-якої шкоди.

Таким чином, вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам чинного законодавства та обмежує її у процесуальних правах.

До судового засідання ОСОБА_3 не з`явилась, від її представника адвоката ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, скаргу підтримують в повному обсязі, просять суд її задовольнити.

Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У порядку ч.3 ст. 306 КПК України, скаргу було розглянуто за відсутності представника суб`єкта оскарження.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Із матеріалів скарги вбачається, що СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000047 від 16.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, за заявою ОСОБА_3 відносно слідчого Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

21.02.2020 року слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000047 від 16.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України у зв`язку із відсутністю відомостей про завдання шкоди.

Під час винесення постанови слідчий, виходив з того, що відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , не містять очевидних та достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням їй завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Будь-яких арифметичних способів розрахунку моральної шкоди у заяві не надано, так як і відсутні відомості щодо глибини душевних страждань, або позбавлення даної особи можливості їх реалізації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України", розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 30.05.2019 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст.55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

Крім того, законодавством не передбачено обов`язку особи, яка звертається до слідчого органу з заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні, зазначати глибину своїх душевних страждань та в чому вони виражаються, а також надавати слідчому будь-які арифметичні способи розрахунків завданої їй моральної шкоди.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_3 щодо скасування постанови слідчого.

Приймаючи до уваги вищевикладене скарга ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого від 21.02.2020 року про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні №0000047 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 21.02.2020 року про відмову у визнані потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 16.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1