Справа № 446/971/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року м. Кам`янка-Бузька

Суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000405 від 20.05.2015 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
встановив:
У провадження Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження №0000405 від 20.05.2015 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
05 березня 2020 року до суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючої судді у цій справі ОСОБА_5 .
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2020 така заява про відвід передана на розгляд судді ОСОБА_1 .
В судове засідання обвинувачений ОСОБА_6 не прибув, хоча про час та місце судового слухання був повідомлений належним чином.
Враховуючи, що неявка обвинуваченого для розгляду даного питання не перешкоджає розгляду його заяви, то суд дійшов до висновку про можливість проведення судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення такого відводу, вважала його таким, що спрямований на затягування розгляду справи. Вказала, що вона не відвідує кабінет судді перед засіданням, а лише заходить в кабінет, де знаходиться секретар судді з метою отримання інформації щодо судового засідання.
Розглянувши заяву про відвід та перевіривши наведені в ній доводи, суддя дійшов наступного висновку.
У пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.
Законом, у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Як на підставу свого відводу, заявник посилається зокрема на те, що перед кожним засіданням по справі між прокурором по справі та суддею ОСОБА_5 відбуваються постійні переговори (консультування) у кабінеті судді, що дає факт стверджувати наявність обставин, які викликають сумніви у неупередженості судді.
Оцінюючи такі посилання заявника, суд враховує, що однією із складових верховенства права, згідно усталеної практики ЄСПЛ визнається доступ до незалежних і неупереджених судів, що здатні забезпечити гарантії справедливого судового розгляду для кожного, хто звернувся до них.
Питанню незалежного та неупередженого суду приділено особливу увагу у Кодексі суддівської етики, який затверджений ХІ з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року. Де зокрема передбачено, що суддя має уникати позапроцесуального спілкування із сторонами, третіми особами або їх представниками, крім випадків, якщо таке спілкування направлене на організацію об`єктивного розгляду справи в розумні строки і під час нього присутні всі учасники процесу або їх представники. Суддя повинен уникати ситуацій, коли особисті стосунки з учасниками процесу можуть викликати обґрунтовані припущення чи створити видимість упередженого ставлення судді або надання ним переваги комусь із учасників процесу.
Таким чином, сам факт позапроцесуального спілкування судді зі стороною по справі, якою в т.ч. є прокурор згідно з ст. 3 КПК України, є підставою для відводу судді, як такого, що своєю поведінкою створює видимість упередженого ставлення суду та надання переваги одному з учасників процесу.
Разом з тим, у відповідності до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.
Вмотивованість у розумінні ч. 3 ст. 370 КПК України передбачає, що наведення належних і допустимих мотивів та підстав. Таке розуміння терміну «вмотивованість» підлягає застосуванню і щодо оцінки заяви про відвід згідно ч. 5 ст. 80 КПК.
Тому, на переконання суду, наведення підстав для відводу (фактичної) передбачає надання суду відповідних доказів які підтверджують фактичні обставини, на які посилається заявник.
Проте, заявником не надано будь-яких доказів існування таких обставин, що свідчить про недоведеність перед судом обставини позапроцесуального спілкування суду зі стороною у справі. Враховуючи запереченнями прокурора щодо цих обставин, суд вважає за необхідним застосувати загальні засади кримінального провадження щодо змагальності сторін, а саме положення ч. 2 ст. 22 КПК України де вказано, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на те, що стороною захисту не здобуто та не надано суду доказів позапроцесуального спілкування суду зі стороною у цій справі, то у суду відсутні підстави для відводу судді від розгляду даної справи.
Керуючись ст. 75, 80, 81 Кримінального процесуального кодексу України,
ухвалив:
У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000405 від 20.05.2015 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1