Справа №487/2372/20
Провадження №1-кс/487/2800/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, рішення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність і незаконними рішення названі вище та зобов`язати ТУ ДБР у м. Миколаєві внести відомості про кримінальне правопорушення за ст.ст. 364, 365, 366, 367, 374 КК України в ЄРДР, а також зобов`язати негайно приступити до досудового розслідування з визнанням його потерпілим.

Виклавши у скарзі обставини справи і подій, які зазначені в заяві про злочин, ОСОБА_2 зазначив, що поштою 10.02.2020р. він подав до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, заяву про скоєні злочини органом досудового розслідування (слідчими і прокурорами). До теперішнього часу відповіді не поступило і доля цієї заяви йому не відома, про наслідки розгляду заяви не повідомлено і його адвоката. Незаконна бездіяльність, на думку ОСОБА_2 , полягає у наступному: нерозгляд заяви про злочин; невнесення відомостей про прийняте рішення до ЄРДР; невизнання його потерпілим і не приступання до негайного досудового розслідування; неповідомлення при прийняте рішення по наслідках розгляду заяви його і його адвоката. Незаконні рішення (формально) полягають у прийнятті рішення про нерозгляд заяви про злочин; відмові відкриття кримінального провадження і внесенні відомостей до ЄРДР; відмові в повідомленні (постановою, витягом ЄРДР) при прийняте рішення; відмові у визнанні його потерпілим і негайному розслідуванні злочину.

ОСОБА_2 у скарзі вказує, що він дізнався і остаточно переконався про вчинені злочини органом досудового розслідування 3 лютого 2020 року і цього дня підписав заяву про злочин, а його адвокат 10 лютого 2020 року поштою, рекомендованим листом направив її до ДБР. Проте, з того часу ні його, ні адвоката не було повідомлено при прийняте рішення, а тому бездіяльність є тривалою, так само невідомі (документально підтверджені), а є логічно ймовірними незаконні оскаржувані рішення, про які він дізнався віртуально від адвоката з підготовленої ним цієї скарги, яку підписав 15.04.2020р. і направив адвокату для відправлення у відповідний суд. До 2 квітня 2020 року він перебував під вартою, а тепер - під домашнім арештом за місцем реєстрації в Миколаївській області, адвокат проживає у Львівській області, тому він не може потрапити до свого адвоката через відсутність коштів, так як втратив заробіток через незаконне утримання в ізоляторі, а так само через встановлені органами державної влади обмеження пересування територією України. Враховуючи наведені обставини ввжає, що строк на оскарження пропущений з поважних причин, з незалежних від нього обставин, оскільки він не втратив інтерес до цієї справи.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дій або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк.

З урахуванням викладених положень закону, оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей. При цьому, право на оскарження та перебіг відповідного строку обчислюється саме з того моменту коли слідчий мав здійснити певні дії, але не вчинив їх, а тому, в даному випадку, при обчисленні строку оскарження не має жодного значення день коли особа отримала документальне підтвердження допущеної бездіяльності.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 304 КПК України визначено, що скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

У скарзі зазначено, що 10.02.2020 року ОСОБА_2 направив поштою на адресу ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, заяву про вчинення кримінального правопорушення від 03.02.2020 року. Вказане повідомлення було отримано уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві 17.02.2020 року, що підтверджується данними сайту Укрпошти, на сторінці якого "Трекінг" було відстежено відправлення з трек-номером 501.

Таким чином, відомості до ЄРДР по цій заяві підлягали внесенню до ЄРДР строком до 18.02.2020 року, а тому десятиденний строк подачі скарги на бездіяльність посадових осіб розпочався з 19.02.2020р. і закінчився 28.02.2020 року, а скаргу в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України до слідчого судді ОСОБА_2 подав лише 18 квітня 2020 року, що підтверджується трек-номером на поштовому конверті, тобто з пропуском передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України строку.

З урахуванням положень ч.2 ст.113 КПК України, будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідними положеннями цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту .

За змістом ст. 117 ч. 1 КПК України строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом, прокурором, слідчим суддею, судом проміжку часу. До їх числа відносяться: 1) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 2) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження; 3) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 4) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 5) несвоєчасне одержання процесуальних документів; 6) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_2 мав достатньо часу для звернення зі скаргою до слідчого судді на оскаржуваний вид бездіяльності.

Посилання ОСОБА_2 у скарзі на триваючу бездіяльність не може вважатися підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки не ґрунтуються на вимогах ч. 1 ст. 304, ст. 214 КПК України. Строк подачі скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, у тому числі по невнесенню відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення пов`язаний тільки з часом вчинення бездіяльності у строк, визначений ч. 1 ст. 304 КПК України, - протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності.

Слідчий суддя вважає, що інші наведені у скарзі ОСОБА_2 причини пропуску строку, визначеного ч. 1 ст. 304 КПК, також не є такими, що унеможливлювали своєчасне звернення до слідчого судді зі скаргою, є непереконливими. Так, з огляду на посилання ОСОБА_2 про перебування його під вартою до 2 квітня 2020 року, слід звернути увагу, що ця обставина не перешкоджала йому звернутися з заявою про вчинення кримінального правопорушення в лютому 2020 року під час перебування в Слідчому ізоляторі, за наявності у нього адвоката (фахівця у галузі права, якому достеменно відомі пложення ст.ст. 113, 304 КПК), який захищає його інтереси і на даний час, шляхом подання заяви через поштове відділення у м. Трускавець.

З урахуванням наведеного, скаргу на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, що полягаєу невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слід повернути ОСОБА_2 , оскільки вона подана поза межами строку, визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України, і слідчий суддя не знаходить підстав для його повновлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Щодо вимог скарги ОСОБА_2 про визнання незаконними рішень, які полягають у прийнятті рішення про нерозгляд заяви про злочин, відмові відкриття кримінального провадження і внесенні відомостей до ЄРДР, відмові в повідомленні (постановою, витягом ЄРДР) при прийняте рішення, відмові у визнанні потерпілим і негайному розслідуванні злочину, слідчий суддя вважає, що в цій частині слід відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дію чи бездіяльності слідчого або прокурора, що не підлягає оскарженню.

Так, згідно з ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Таким чином, зі змісту скарги ОСОБА_3 не вбачається, що ним були заявлені будь-які вимоги щодо рішень слідчого та прокурора, які за правилами ст. 303 КПК України можуть бути оскаржені на етапі досудового розслідування слідчому судді.

В скарзі хоча і міститься вимога про визнання незаконним рішення про відмову у визнанні потерпілим, проте не може бути предметом розгляду оскарження абстрактної, можливо прийнятої постанови про відмову у визнанні потерпілим, діючими нормами КПК України передбачено оскарження лише прийнятих уповноваженими особами поцесуальних рішень, з чітким визначенням строків та порядку їх оскарження.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернути ОСОБА_2 .

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1