ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1932/20 Справа № 191/4541/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання має 2 заохочення, які надавались засудженому з метою стимулювання правослухняної поведінки, також має 1 стягнення. На теперішній час не працевлаштований, характеризується позитивно, але своєю поведінкою не довів виправлення, а також з урахуванням того, що згідно ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким засудженого ОСОБА_7 звільнити умовно-достроково.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що засуджений ОСОБА_7 з 15 серпня 2018 року працює в колонії на лазні без оплати, з 08.00 год. до 21.00, без вихідних, до теперішнього часу. За період відбування покарання в колонії характеризується позитивно, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має два заохочення, має дисциплінарне стягнення, яке в 2018 році було погашене за плином часу, підтримує зв`язки з рідними, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, кається.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Засуджений підлягає застосуванню ст. 101 КВК України щодо змін умов тримання по відбуттю 1/3 частини строку покарання 04.12.2018 року. Матеріали розглянуті комісією установи 17.12.2018 року, відмовлено, як особі, що на шлях виправлення не стає. Підлягає застосуванню ст. 82 КВК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким по відбуттю 1/2 частини строку покарання - 04.06.2019 року. Матеріали розглянуті комісією установи 14.06.2019 року відмовлено, як особі, що не стала на шлях виправлення. Підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст. 81 КК України по відбуттю 2/3 строку, тобто з 04.12.2019 року. Матеріали розглянуті комісією установи 04.01.2020 р. Відмовлено в поданні матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення, як особі, що не довела своє виправлення. Невідбута частина строку покарання станом на 18.03.2020 року становить 8 місяців 16 днів.
Згідно характеристики, наданої начальником відділення Державної установи «Синельниківської виправної колонії №94», та довідки з особової справи №244-Ш-18, засуджений ОСОБА_7 до Державної установи «Синельниківської виправної колонії №94» прибув 08.08.2018 року. За час перебування в установі характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи виконання покарання, за що був заохочений 2 рази, та має 1 стягнення. На теперішній час не працевлаштований на виробництві, але виконує роботи з благоустрою установи. До роботи ставиться відповідально, поставлені завдання виконує вчасно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, товаришує із потенційно позитивно спрямованою категорією засуджених, користується серед них певним авторитетом. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Дотримується санітарно-гігієнічних норм спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, засуджений має завжди охайний зовнішній вигляд. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться із розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої |і роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, мас достатній рівень необхідних навичок. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи виконання покарання.
Разом з тим, кінець строку припадає на 04.12.2020 року, а на даний час процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Доводи засудженого стосовно того, що судом першої інстанції не враховано, що він з 15 серпня 2018 року працює в колонії на лазні без оплати, з 08.00 год. до 21.00, без вихідних, до теперішнього часу, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов у їх сукупності.
Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, судовий розгляд клопотання засудженого було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4