Справа № 738/2202/19
№ провадження 1-кп/738/36/2020
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року місто Мена Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з Чернігівською обласною психоневрологічною лікарнею клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи,

у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000450 від 11.09.2019 р. за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
за участю :
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
особи, відносно якої планується застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3
представника особи, відносно якої планується застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 10 вересня 2019 року близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля господарства за адресою вулиця Свислоцького, 13 смт. Березна Менського району Чернігівської області, не маючи дозволу власника, умисно, протиправно, таємно, через незамкнені водійські двері проник в салон автомобіля ВАЗ 21093, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , за допомогою ключа запалення привів у дію двигун та незаконно заволодів автомобілем, після чого поїхав на вказаному автомобілі у напрямку міста Чернігів, де поблизу села Петрове Чернігівського району Чернігівської області не впорався з керуванням, з`їхав з дороги на узбіччя та автомобіль перекинувся, зазнавши механічних пошкоджень. Таким чином потерпілому завдано матеріальної шкоди.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 19 від 18 березня 2019 року ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21093, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , станом на 10 вересня 2019 року складає 45 402 гривні 10 копійок. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля ВАЗ21093 станом на 10 вересня 2019 року складає 34 171 гривня 96 копійок.

Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України.
Фізична особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що у вересні 2019 року він перебував в смт. Березна Менського району Чернігівської області на металоприймальному пункті. Там познайомився з ОСОБА_9 , якому він допоміг вигрузити металеві деталі з автомобіля Ваз 21093, які останній здав йому на металобрухт. Після цього спільно з останнім він їздив на заправку де придбали пива, яке розпили на території СТО у знайомих ОСОБА_10 . Згодом він ще з`їздив за горілкою, яку також розпили з ОСОБА_10 . Вів випитого ОСОБА_11 заснув, а він сів в автомобіль, ключі від якого залишалися в салоні автомобіля, та спочатку проїхав декілька кіл по смт. Березна, а потім поїхав в напрямку міста Чернігів. Поблизу села Петрове Чернігівського району він не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль з`їхав з дороги та перекинувся. Згодом приїхали працівники поліції та власник автомобіля. Він пропонував на місті відшкодувати завдану шкоду. Вину у скоєному визнає, вважає що не мав права їхати в Чернігів на даному автомобілі.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що він є власником автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На даному автомобілі їздить його син ОСОБА_11 . 10 вересня 2019 року у вечірній час йому зателефонував знайомий ОСОБА_12 та повідомив, що даний автомобіль попав в ДТП поблизу села Петрове. Приїхавши на місце він помітив двох працівників поліції та ОСОБА_3 . Останній, підійшовши до нього, просив вибачення, говорив що відшкодує завдану шкоду. При цьому сказав що взяв даний автомобіль і поїхав до Чернігова скориставшись тим що його син спить. Син, згодом в розмові з ним, повідомив, що не давав дозволу ОСОБА_3 на керування їхнім автомобілем.
Вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та обставини його вчинення також підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами які надав прокурор.
Так, з протоколу огляду місця події від 11 вересня 2019 року вбачається, що було оглянуто територію вулиці Свислоцького в смт. Березна Менського району Чернігівської області поблизу господарства за № 13. ніяких слідів кримінального характеру виявлено не було.
(а.с. 73-75)
Протоколом огляду від 12 вересня 2019 року встановлено, що автомобіль ВАЗ 21093, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , який знаходиться в приміщені гаражу по АДРЕСА_2 має механічні пошкодження.
(а.с. 77-80)
Відповідно до Висновку № 19 автотоварознавчої експертизи від 18 вересня 2019 року ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21093, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , станом на 10 вересня 2019 року складає 45 402 гривні 10 копійок. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля ВАЗ21093 станом на 10 вересня 2019 року складає 34 171 гривня 96 копійок.

(а.с. 87-94)
В ході проведення слідчого експерименту від 16 вересня 2019 року, який був проведений зі свідком ОСОБА_13 , останній повідомив, що 10 вересня 2019 року, він близько 17 години на автомобілі ВАЗ 21093 приїхав на металоприймальний пункт та здав металобрухт. Там він познайомився з ОСОБА_14 . Спільно з ним він поїхав на газову заправку та заправив газ. Довженок в цей час придбав пиво. Потім заїхали на СТО, де останній запросив на металоприймальний пункт вживати спиртне. Приїхавши на місце вони пили пиво та горілку. Від випитого він заснув. Коли прокинувся то знайомі, а згодом і його батько ОСОБА_6 повідомили, що ОСОБА_3 на його автомобілі розбився поблизу села Петрове. Дозволу ОСОБА_3 керувати автомобілем він не давав. Ключі від авто були у нього, проте запасний ключ знаходився в підлокітнику автомобіля.
(а.с. 114-116)
На підставі сукупності наданих прокурором та досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 , які виразились незаконному заволодінні транспортним засобом, мають ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Однак, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 530 від 10 жовтня 2019 року, у ОСОБА_3 виявлені клінічні ознаки шизоафективного розладу, маніакального типу (F25.0 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). ОСОБА_3 за своїм психічним станом був позбавлений здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. У ОСОБА_3 за його психічним станом на теперішній час порушено здатність сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення та йому показані примусові заходи медичного характеру із звичайним наглядом.
(а.с. 101-106)
Зазначені обставини в сукупності з іншими дослідженими доказами достатньо свідчать про вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння у стані неосудності.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Згідно із ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною 3 статті 94 КК України встановлено, що госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 ЗУ Про психіатричну допомогу примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи вищевикладені обставини, заслухавши думку учасників судового розгляду, які вважали доведеним причетність ОСОБА_3 до вчинення вищезазначеного суспільно небезпечного діяння та необхідність у зв`язку з цим застосування до останнього примусових заходів медичного характеру, приймаючи до уваги суспільно небезпечний характер вчиненого ОСОБА_3 діяння, відомості про його особу, висновок судово-психіатричного експерта, суд вважає за необхідне застосувати щодо такого примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Речові докази у кримінальному провадженні автомобіль марки ВАЗ 21093, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 необхідно вважати повернутим власнику.

Процесуальні витрати відсутні.

По справі потерпілим ОСОБА_6 10 лютого 2020 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріально та моральної шкоди.

15 травня 2020 року до суду надійшла заява про уточнення та збільшення позовних вимог.

Вирішуючи вказаний цивільний позов суд зважає на наступне.
Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах. Якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.
Як вбачається зі змісту первісної позовної заяви (а.с. 34-35) цивільний позивач ОСОБА_6 заявив позов до цивільного відповідача ОСОБА_3 , проте в даному провадженні вирішується питання, щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 . В заяві про уточнення та збільшення позовних вимог відповідачем зазначений ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження
З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що уточнена позовна заяву було подано з порушення строків визначених ст. 49 ЦПК України, а саме під час розгляду справи по суті, Суд приходить до висновку про залишення позову ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду, при цьому роз`яснивши цивільному позивачу право звернення до суду в загальному порядку відповідно до вимог цивільного судочинства.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, підстав для його визначення на цьому етапі немає.
З цих підстав, керуючись статтями 369-372, 376, 503, 512-513, 516 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000450 від 11 вересня 2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

До набрання ухвалою законної сили, запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні автомобіль марки ВАЗ 21093, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 вважати повернутим власнику.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу право звернення до суду в загальному порядку відповідно до вимог цивільного судочинства.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а особою яка перебуває у психіатричному закладі з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1