Єдиний унікальний номер справи 185/5633/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року. м.Павлоград.

Колегія Павлоградського міськрайонного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 000013 від 09.02.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України,

неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 000013 від 09.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження у відношенні ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_7 полагається на розсуд суду, однак в своїх поясненнях доповнив, що не мав жодного побачення та спілкування з обвинуваченим, місце перебування останнього не відомо, будь-який зв`язок з обвинуваченим відсутній.

Вислухавши клопотання учасників провадження, колегія суддів приходить до такого висновку.

Під час проведення підготовчого судового засідання встановлені передбачені Законом підстави повернення зазначеного обвинувального акту прокурору.
Стаття 291 КПК України визначає вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті.
При цьому такий перелік відомостей повинен бути перевірений судом у підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Вимоги встановлені кримінальним процесуальним законом до обвинувального акту є безумовними і такими, що підлягають досконалому виконанню слідчим та прокурором.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (див. рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року) зазначено, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79).
Крім того, ст. 109 КПК України встановлює зміст реєстру досудового розслідування, який відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України, є невід`ємною частиною обвинувального акту. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення. Відповідно до ч. 1 ст. 297-5 КПК України повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб - сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. Таким чином, здійснення виклику підозрюваного, що є процесуальною дією, має бути відображено в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Натомість оглядом реєстру матеріалів досудового розслідування встановлена відсутність посилання на здійснення даної процесуальної дії, не зазначені відомості про те, кому безпосередньо, в який спосіб вручено повідомлення ОСОБА_5 про підозру та чи вручалося воно взагалі в установленому законом порядку.

Крім того, діяльність захисника в кримінальному процесі передбачає можливість спілкування з підозрюваним, обвинуваченим, конфіденційного побачення, зустрічі в умовах, що виключають прослуховування.
У даному ж кримінальному провадженні суттєво порушені зазначені норми процесу, оскільки захисник виконує свою функцію абсолютно незрозумілим чином - не тільки без обвинуваченого, а й без можливості особисто поспілкуватися з ним й отримати ті фактичні дані, на підставі яких він побудує лінію захисту.
Такий висновок випливає з промови захисника під час проведення підготовчого судового засідання, де захисник повідомив суд про те, що не мав жодного побачення з обвинуваченим, не мав взагалі будь-якого спілкування, місце перебування останнього йому не відомо, будь-який зв`язок з обвинуваченим відсутній тощо.
Крім того, з доданих до обвинувального акту документів неможливо зробити висновок, чи дотримано органом досудового розслідування процедури спеціального досудового розслідування, передбаченої кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені відомості про те, кому безпосередньо, в який спосіб вручено повідомлення ОСОБА_5 про підозру та чи вручалося воно взагалі в установленому законом порядку.

Європейський суд наголошує: жодна справа не повинна бути розглянута, якщо особа протягом часу, який дозволяє їй з`явитися до суду й підготувати свій захист, не була повідомлена повістками, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно уникла правосуддя ( що не вбачається з реєстру процесуальних дій у ході спеціального досудового розслідування).

В даному випадку відсутні в матеріалах кримінального провадження відомості про те, що ОСОБА_5 був обізнаний про наслідки неприбуття за викликом, обов`язковість попередження про які встановлена п.8 ч.1 ст. 137 КПК України. Окрім того, не доведено матеріалами провадження й беззаперечність факту того, що ОСОБА_5 переховується від органів суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 не отримував повістку про виклик, яка була надіслана поштою за останнім відомим місцем проживання останнього, так як цією адресою: АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованої території України, куди пошта не надходить. Отже є сумніви щодо належного повідомлення ОСОБА_5 про виклик до слідчого як підозрюваного.

Вирішуючи питання про можливість розгляду клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у відношенні ОСОБА_5 , варто звернути увагу, що однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін (ст. 22 КПК України), яка передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити подання доказів та довести обґрунтованість клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 323 КПК України «Судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове

провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого. Якщо у справі декілька обвинувачених, суд постановляє ухвалу лише стосовно тих обвинувачених, щодо яких існують обставини для спеціального судового провадження».

Так, постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури Донецької області, ОСОБА_5 було оголошено у розшук, організацію якого було доручено співробітникам Великоновосілківського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області (ОРС категорії «Розшук» № 54-140 від 21.06.2017 року), однак судом не було встановлено належних підтверджуючих доказів здійснення дій щодо розшуку ОСОБА_5 . Прокурор в підготовчому судовому засіданні не надав матеріали про те, що обвинувачений ОСОБА_5 знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, а відповідно до ст. 323 КПК України спеціальне судове провадження може бути здійснено лише тоді, коли обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате відносно нього кримінального провадження. Суду не надано доказів на підтвердження того факту, що повідомлення про підозру вручалась особисто ОСОБА_5 , а також щодо перетину державного кордону відносно громадянина ОСОБА_5 .

Відсутні докази перебування обвинуваченого ОСОБА_5 на території проведення антитерористичної операції або на непідконтрольній Україні території, тому колегія суддів вважає, що підстави для здійснення спеціального судового провадження відсутні.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідність забезпечення прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесу, а саме: у рішенні «Медєніца проти Швейцарії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією. Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необгрунтованими.; у справі «Сейдовіч проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Зазначені обставини приводять колегію судів до висновку про необхідність відмовити прокурору в задоволенні клопотання про здійснення спеціального судового провадження у відношенні ОСОБА_5 .

Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, у тому числі, й про поверення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
При поверненні обвинувального акту прокурору, колегія суддів враховує недотримання норм кримінального процесуального кодексу України при направленні обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, що унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, які покладені на суд згідно зі ст. 22 КПК України, що тягне за собою безумовне повернення обвинувального акту.
Керуючись ст. 291, 314 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні клопотання прокурора другого відділу процессуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процессуального керівництва прокуратури Донеьцкої області про здійснення спеціального судового провадження у відношенні ОСОБА_5 відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000013 від 09.02.2017 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України - повернути прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3