Дата документу 10.02.2020 Справа № 310/3244/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/3244/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/268/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі в розмірі 30 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 510 гривень.
Звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 15.05.2015 близько 12.00 години, знаходячись в приміщенні агентства нерухомості «Лідер» за адресою АДРЕСА_2 як фізична особа під розписку зайнявши ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 100 доларів США та у якості гарантії повернення боргу останньою, діючи умисно, порушуючи вимоги п. 23 постанови Верховної ради України від 02.09.1993 року № 3423-Х «Положення про паспорт громадянина України», яким встановлено заборону вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України, зокрема приймання паспорта у заставу, узяв у неї паспорт громадянки України на її ім`я серія НОМЕР_1 , виданий 28.01.2015 Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області, а також ідентифікаційний код на її ім`я № НОМЕР_2 , виданий 02.08.2010, якими незаконно заволодів та утримував їх у приміщенні належного йому агентства нерухомості «Лідер» до моменту їх вилучення 05.03.2018 під час проведення санкціонованого обшуку, що значно утруднило реалізацію потерпілою ОСОБА_9 її прав, свобод та законних інтересів.

Не погоджуючись із встановленими вироком обставинами, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , звернулась з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, скасування обвинувального вироку та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся з письмовою заявою про надання згоди на звільнення від кримінальної відповідальності із закінченням строків давності.

Заслухавши сторону захисту на підтримку заявленого клопотання, думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання та зазначала про наявність підстав, передбачених ст. 49 КК України, колегія суддів вважає, що клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого і закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

При цьому положення ч. 4 ст. 286 КПК України зобов`язують суд невідкладно розглянути клопотання сторони кримінального провадження про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом.

Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України. Відповідно до пред`явленого обвинувачення, інкриміновані дії обвинувачений вчинив 15 травня 2015 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України, на вказаний час, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за які передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Отже, на час ухвалення відносно ОСОБА_7 оскаржуваного вироку вже сплинув визначений законом строк давності для притягнення особи до кримінальної відповідальності, ухвалений вирок відносно ОСОБА_7 не набрав законної сили, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що ОСОБА_7 перебував у розшуку у даному кримінальному провадженні, а тому обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а вирок суду - скасуванню та кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що заявлене клопотання, навіть за позицією обвинуваченого щодо невизнання провини у інкримінованому злочині, що не впливає на прийняття відповідного рішення, натомість носить більш сприятливий відносно обвинуваченого характер.

Позитивний розгляд даного питання при апеляційному розгляді узгоджується із практикою Верховного Суду, викладеної у постанові ЄУ № 755/18339 (провадження 51-2417км19) від 12 грудня 2019 року.

Колегією суддів, відповідно до ст. 285 КПК України роз`яснено ОСОБА_7 підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд апеляційної скарги, поданої останнім, в якій обвинувачений ставить питання щодо його невинуватості, на що ОСОБА_7 надав свою згоду саме на першочерговий розгляд клопотання захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, додатково зазначивши про добровільність такої позиції.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Отже, оскільки сторона захисту віддала пріоритетне значення розгляду клопотання перед апеляційною скаргою, а обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, тому відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 417, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

клопотання адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст. 357 КК України скасувати.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, п.1 ч.2 ст. 284 КПК України звільнити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 357 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст. 357 КК України закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4