Справа № 136/1553/19
УХВАЛА
Іменем України

11 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , захисника обвинуваченої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця кримінальне провадження № 0000129, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2019, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

На підставі ст. 331 КПК України прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без встановлення застави як альтернативного запобіжного заходу. Своє клопотання прокурор мотивував тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, при цьому запобіжний захід відносно обвинуваченого обрано правильно, підстав для його зміни, скасування немає та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такожв судовому засіданні прокурор заявив клопотання про доставку обвинуваченої ОСОБА_6 до суду в наступне судове засідання за допомогою приводу, оскільки остання не з`явилася до суду без поважних причин.
Обвинувачений ОСОБА_4 щодо продовження дії запобіжного заходу щодо нього та встановлення приводу обвинуваченої ОСОБА_6 не заперечував.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та встановлення приводу щодо обвинуваченої ОСОБА_6 поклався на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового засідання,оглянувши надані суду матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Положеннями ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином (ч. 1 ст. 177 КПК України).
При вирішенні питання про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України.
Матеріалами справи доведено, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України. Судом було враховано як тяжкість покарання, що загрожувала особі на час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою, так і те, що він перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на іншу обвинувачену, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема те, що він за місцем проживання характеризується з негативної сторони, не працює, не одружений, зловживає алкогольними напоями, не має соціально-стримуючих зв`язків.
Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, чинити тиск на іншу обвинувачену, потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

Суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, водночасзгідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що спричинило смерть потерпілого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Особлива тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

На даній стадії розгляду кримінального провадження судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, доцільності змінювати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не вбачається, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати.

Тому, для запобігання вказаним ризикам та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не встановлено.

З урахуванням зазначеного вище, зважаючи на стадію розгляду даного кримінального провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, суд вважає за необхідне продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без встановлення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно з ч. 1 ст. 323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 140 КПК України, привід може бути застосований до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Положеннями ч. 1 ст. 140 КПК України передбачено, що привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.
Згідно з ч. 4 ст. 143 КПК України, у разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.
Так, ухвала суду про привід обвинуваченої ОСОБА_6 від 21.01.2020 не виконана в зв`язку з відсутністю обвинуваченої за місцем проживання, причин такої відсутності не зазначено.
Враховуючи викладене, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 не з`явилася до суду без повідомлення причин, уникає явки до суду, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та піддати приводу через органи Національної поліції обвинувачену ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 140, 143, 177, 181, 183, 199, 323, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто до 11.04.2020 включно.

Клопотання прокурора про доставку обвинуваченої ОСОБА_6 до суду за допомогою приводу задовольнити.

Доставити приводом в наступне судове засідання, яке призначити на 19.02.2020 року о 14.30 год в приміщення Вінницького районного суду Вінницької області обвинувачену:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали в частині приводу обвинуваченої доручити Липовецькому відділенню поліції Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області (25200, Вінницька область, м. Липовець, вул. Героїв Майдану, 75).

Контроль за виконанням ухвали суду доручити начальнику Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

У разі неможливості забезпечити привід особи на зазначений час, повідомити про це Вінницький районний суд Вінницької області з наданням письмової інформації про причини невиконання приводу.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1