ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/798/20 Справа № 202/1147/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, одруженого, працюючого директором ТОВ «ПВІ УКРСПЕЦПРОЕКТ», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, у кримінальному провадженні №0000639 від 15.08.2019 року було відмовлено та застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків необхідності отримання ОСОБА_7 невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі до 27 липня 2020 року включно.
Рішення суду обґрунтовано тим, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має місце реєстрації, за яким і мешкає, працевлаштований, раніше не судимий, однак на даний час підозрюється у вчиненні злочину невеликої тяжкості та особливо тяжкого злочину.
Слідчий суддя вважав, що прокурором при доведеності обставин необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що з урахуванням права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним кодексом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутня, а домашній арешт з забороною залишати місце мешкання у нічний період доби зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

Прокурор не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2020 року скасувати. Постановити свою ухвалу, якою клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задовольнити в повному обсязі та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, з визначенням застави у розмірі 1 242 928, 37 гривень відповідно до вчиненого матеріального збитку.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, з конфіскацією майна, що є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Вважає, що не було враховано, що ОСОБА_7 може впливати на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності, при цьому перешкоджаючи встановленню істини у кримінальному провадженні, оскільки згідно положень ч. 2 ст. 184 КПК України, підозрюваному надається копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, в яких містяться повні анкетні дані свідків. Окрім того, на теперішній час не встановлені та не допитані усі свідки кримінального правопорушення та не проведені з ними інші необхідні для встановлення істини по кримінальному провадженню слідчі та процесуальні дії.
Також прокурор зазначає, що ОСОБА_10 , залишаючись на волі, може негативно впливати на хід досудового розслідування у даному провадженні, безпосередньо впливатиме на учасників кримінального провадження.
Звертає увагу апелянт і на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що відносно ОСОБА_7 СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000474 від 28.05.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, а саме не виконання ОСОБА_7 ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2020 року про тимчасовий доступ до речей та документів, що мають значення у даному кримінальному провадженні.

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 були подані заперечення, в яких останній виражає свою незгоду з поданою апеляцією, просить відмовити у її задоволенні в повному обсязі, а ухвалу суду як законну та обгрунтовану залишити без змін.

Заслухавши суддю -доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення даної апеляції та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.
Апеляційним переглядом встановлено, що слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, з посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу про те, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, без достатнього обґрунтування, та недоведення недоцільності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є недостатнім. За таких обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.
Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи клопотання слідчого, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту, оскільки він співмірний з особою підозрюваного, який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має місце реєстрації, за яким і мешкає, працевлаштований, раніше не судимий, та обставинами пред`явленої йому підозри, у тому числі забезпечить як право підозрюваного на свободу, так і повністю буде запобігати ризикам, доведеним органом досудового розслідування і визнаним судом доведеним, та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду про заборону підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло в нічний час, а саме з 21.00 години до 07.00 години наступної доби, виходячи з того, що в даному випадку саме цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти можливості останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи невідворотність призначення покарання у вигляді реального позбавлення волі, вчинити інше кримінальне правопорушення за відсутності відомостей щодо відсторонення останнього від посади та незаконно впливати на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки на теперішній час не встановлені та не допитані усі свідки кримінального правопорушення та не проведені з ними інші необхідні для встановлення істини по кримінальному провадженню слідчі та процесуальні дії.
Відтак, зважаючи на зазначені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що заборона ОСОБА_7 залишати своє житло цілодобово є в даному випадку доцільною та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, виходячи з того, що згідно наданих матеріалів останній мешкає не один та має близьких родичів, які б могли опікуватися ним та забезпечувати необхідний рівень життєдіяльності, поки підозрюваному заборонено залишати своє місце мешкання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000639 від 15.08.2019 року - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 27 липня 2020 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, а саме:
1) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця мешкання;
2) цілодобово не залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
3) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3