Номер провадження: 11-кп/813/1650/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2019 у кримінальному провадженні №0001598, внесеному до ЄРДР 22.06.2016, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 08.02.2005 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 121, ст. 198 КК України до 10 років позбавлення волі; 22.05.2013 Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту; 08.10.2013 Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року обмеження волі,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 22.06.2016.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015, зараховано в строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення у період з 22.06.2016 включно по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,-

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Вироком районного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що будучи раніше судимим за вчинення навмисних злочинів, повторно вчинив злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.
22.06.2016 приблизно о 20 годині 10 хвилин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували на вулиці біля входу в арку будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 , на ґрунті неприязних стосунків виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень шляхом спричинення ножових поранень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в той же день приблизно о 20 годині 15 хвилин, знаходячись на вулиці біля входу в арку будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, дістав ніж, який мав при собі, та наніс ним удари в область тулуба ОСОБА_8 .
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку експерта №2023 від 09.08.2016 спричинено наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення живота, проникаюче в черевну порожнину з ушкодженням сечового міхура, яке супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею (до 500 мл крові зі згортками), та розвитком гематоми сечового міхура, яке відповідно до п. 2.1.3 «к», «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995 р., відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; по одному колото-різаному сліпому пораненню правої пахвової області, правої половини грудної клітки, які згідно п. п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані ушкодження супроводжувалися розвитком геморагічного шоку середнього ступеня.
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 залишив місце події, а ОСОБА_8 був доставлений до першого хірургічного відділення МКЛ № 11 в м. Одесі, де йому надано невідкладну медичну допомогу.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вироком районного суду, обвинувачений подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржений вирок скасувати як завідомо незаконний, кримінальне провадження відносно нього закрити, на підставі ст. 417 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, на думку апелянта, висновки районного суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення не підтверджуються матеріалами справи, районним судом не встановлено конкретно час вчинення злочину, не визначено спосіб, місце і знаряддя спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Докази, на які посилається районний суд у вироку є неналежними та недопустимими. Районний суд не звернув увагу, що під час досудового розслідування порушено право на захист ОСОБА_7 , так як йому не було надано захисника, та до обвинуваченого застосовувалися заходи фізичного та психологічного тиску. Крім цього вказує, що районним судом видано обвинуваченому копію вироку на незрозумілій для нього українській мові, копія вироку не прошита, не пронумерована, відсутні підписи усіх суддів.

Позиції учасників судового розгляду.
До початку судового розгляду апеляційної скарги, від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшла заява, в якій він відмовився від своєї апеляційної скарги, апеляційне провадження просить закрити.

Прокурор не заперечував проти відмови від апеляційної скарги обвинуваченого та закриття апеляційного провадження.

Всі учасники були належним чином сповіщені про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги обвинуваченого, однак в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. Захисниця обвинуваченого адвокатка ОСОБА_9 подала заяву в якій зазначає, що вона підтримує заяву обвинуваченого про відмову від апеляційної скарги, просить розглянути заяву обвинуваченого без її участі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений не заявляв клопотання про розгляд його заяви про відмову від апеляційної скарги за його участі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченого, його захисниці, потерпілого та представника потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який не заперечував проти прийняття відмови обвинуваченого від апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 403 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження в зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Як убачається із заяви обвинуваченого, останній відмовляється від поданої ним апеляційної скарги на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2019. Іншими учасниками кримінального провадження вирок не оскаржується.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає необхідним заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відмову від апеляційної скарги задовольнити, апеляційне провадження закрити.

Керуючись ст. ст. 376, 403, 404, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_7 від апеляційної скарги на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2019 у кримінальному провадженні №0001598, внесеному до ЄРДР 22.06.2016, відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, апеляційне провадження закрити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4