У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування тимчасових застережень та вилучення записів про обтяження, -
ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 (далі - Заявниця), звернувся до суду із клопотанням про скасування тимчасового застереження реєстраційний номер обтяження №30248351 від 17.06.2009 року накладене на будинок разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по кримінальній справі № 6103909; вилучення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 30248351 від 17.06.2009 року у формі тимчасового застереження на будинок разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по кримінальній справі № 6103909; скасування тимчасове застереження реєстраційний номер обтяження № 30224647 від 17.06.2009 року накладене на будинок разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по кримінальній справі № 6103909; вилучення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 30224647 від 17.06.2009 року у формі тимчасового застереження на будинок разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по кримінальній справі № 6103909.

Вказане клопотання мотивоване тим, що 03.06.2009 року слідчим на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 був направлений лист №11546 щодо заборони відчуження будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 власником яких є Завниця. На підставі вищезазначеного листа, ІНФОРМАЦІЯ_2 в рамках кримінальної справи № 6103909 було зареєстроване обтяження у формі тимчасового застереження терміном дії з 17 червня 2009 року по 17 вересня 2009 року, предметом обтяження якого виступає будинок разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . Однак, незважаючи на тимчасовий характер обтяження, станом на сьогоднішній день, тимчасове застереження так і не було знято, що унеможливлює право Заявниці, як власника, розпоряджатися своїм майном.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з"явився , подавши 16.06.2020 року клопотання про розгляд без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 03 червня 2009 року ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 був направлений лист №11546 щодо заборони відчуження будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 власником яких є ОСОБА_4 .

На підставі вищезазначеного листа, ІНФОРМАЦІЯ_2 в рамках кримінальної справи № 6103909 було зареєстроване обтяження у формі тимчасового застереження терміном дії з 17 червня 2009 року по 17 вересня 2009 року, предметом обтяження якого виступає будинок разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . Однак, незважаючи на тимчасовий характер обтяження, станом на сьогоднішній день, тимчасове застереження так і не було знято, що унеможливлює право заявниці, як власника, розпоряджатися своїм майном. Зокрема, як випливає із наявної у матеріалах справи інформаційної довідки №160083125 від 19.03.2019 р. на даний час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться два записи про обтяження №30248351 і №30224647, які були внесені до реєстру на підставі листа слідчого від 03 червня 2009 року у межах кримінальної справи №6103909.

10 квітня 2019 року заявниця зверталася із заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 в якій просила повідомити на якій стадії знаходиться кримінальна справа, а також повідомити про законність заборони відчуження належного їй майна.

У відповідь на цю заяву ІНФОРМАЦІЯ_5 листом від 12.06.2019 року №6870/106/25/1-19 повідомило, що 19.06.2009 року старшим дізнавачем відділу дізнання ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 на підставі ст. 206 п. 3 Кримінального процесуального кодексу України 1960 р., який на даний час втратив юридичну силу, було прийняте рішення про зупинення кримінальної справи, а діючим Кримінальним процесуальним кодексом України слідчий не наділений повноваженнями скасовувати постанови про зупинення даної кримінальної справи. Що ж стосується тимчасового застереження, то ІНФОРМАЦІЯ_5 у своєму листі жодної позиції не висловило.

Крім того, як випливає з матеріалів справи адвокат ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_4 звертався з адвокатськими запитами до ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у яких просив повідомити про стан розгляду кримінальної справи №6103909 у межах якої 17.06.2009 р. було встановлене тимчасове застереження на будинок разом із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (підстава внесення лист ІНФОРМАЦІЯ_9 . №11546 від 03.06.2009 р.).

У відповідь на зазначені адвокатські запити ІНФОРМАЦІЯ_10 листом від 27.01.2020 р. №101-73-20 (591) повідомила, що відповідно до акту прийому передачі справ, матеріалів та майна прокуратури м. Ужгорода до Ужгородської місцевої прокуратури від 16.12.2015 р. кримінальна справа №6103909 переданою не значиться та в архіві місцевої прокуратури не перебуває, а також було рекомендовано звернутися до місцевого відділу поліції. В свою чергу Ужгородський відділ поліції ГУНП у Закарпатській області листом від 07.02.2020 р. №8а/3 повідомив, що 19.06.2009 року старшим дізнавачем відділу дізнання Ужгородського МУ ГУМВС України в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_5 на підставі ст. 206 п. 3 Кримінального процесуального кодексу України 1960 р., який на даний час втратив юридичну силу, було прийняте рішення про зупинення кримінальної справи, а діючим Кримінальним процесуальним кодексом України слідчий не наділений повноваженнями скасовувати постанови про зупинення даної кримінальної справи.

Згідно ч. 9 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України в редакції від 13 квітня 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду, розслідуються згідно з положеннями цього Кодексу.

Дані норми узгоджуються з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України від 26.11.2012 року №1735/0/4-12 «Про деякі питання застосування розділу ХІ «Перехідні Положення» Кримінального процесуального кодексу України, а саме п.9 роз`яснень вбачається наступне: запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності КПК, продовжують свою дію у порядку КПК 1960 р. Зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом, відбувається у порядку, передбаченому КПК 1960 року».

З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення обтяження у формі тимчасового застереження на майно скаржника, поширюються норми КПК України 1960 року.

Виходячи зі змісту п. 8 ст. 324 КПК України (1960 року) питання як поступити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, вирішуються судом при винесенні вироку.

Однак в даному випадку кримінальне провадження було зупинено, а рішення по справі так і не прийнято. В той же час відомості про тимчасове обтяження, яке було накладено в рамках вищезазначеної кримінальної справи з Державного реєстру не вилучено, що порушує майнові права ОСОБА_4 .

Порядок внесення та вилучення з Реєстру заборон відомостей про тимчасові застереження був передбачений Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 85/5) (далі Положення про Єдиний реєстр заборон)

Відповідно до п. 1.13. Положення про Єдиний реєстр заборон, для застереження нотаріусів та сторін правочину щодо можливих негативних наслідків операцій з відповідним нерухомим майном застосовується тимчасове застереження, що носить інформаційний характер.

Водночас, вказаний наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 1844/5 від 14.12.2012 р., і відповідно на даний час питання внесення та вилучення з реєстру тимчасових застережень жодним нормативним актом не врегульоване.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення тимчасового застереження (арешту) на майно скаржника, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Правова природа арешту майна (обмеження у вигляді тимчасового застереження) не змінилася і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Окрім того, в даному випадку було накладено тимчасове застереження на майно строком на три місяці, а саме з 17 червня 2009 року по 17 вересня 2009 року. Однак після спливу такого строку, обтяження у вигляді тимчасового застереження із реєстру вилучено не було.

Обтяження належного Заявниці на праві власності нерухомого майна без законних підстав обмежує здійснення нею, як власником, своїх повноважень на розпорядження зазначеним майном, а тому відомості про таке обтяження підлягають вилученню з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленою у пункті першому від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» конкретизовано, що у разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтею 174 КПК України 2012 року.

Слідчий суддя наділений повноваженнями вирішувати такі клопотання під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України.

Оскільки відповідно до вимог кримінального процесуального закону вирішення питання про зняття арешту з майна можливе лише в межах кримінального провадження, розгляд відповідного клопотання здійснюється за правилами кримінального судочинства. При цьому звернутися із позовом про вилучення відповідного обмеження (у вигляді тимчасового застереження) накладеного у відповідності до КПК України 1960 року у порядку цивільного судочинства допускається лише у випадку якщо кримінальне провадження закрите (аналогічної позиції дотримується Велика палата ВС у постанові від 15.05.2019 р. по справі N 372/2904/17-ц, в також Верховний суд України у постанові від 15 травня 2013 року N 6-26цс13).

Положенням ст. 1 Протоколу від 20.03.1952 р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, крім іншого встановлено, що кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пункт 4 ст. 41 Конституції України, передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, вимоги щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки наявності у Державному реєстрі тимчасового застереження на майно для законних володільців зазначеного майна, та те, що згідно встановлених в ході розгляду клопотання обставин убачається, що тимчасове застереження на майно мало тимчасовий характер, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 170, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування тимчасових застережень та вилучення записів про обтяження - задовольнити.

Скасувати тимчасове застереження реєстраційний номер обтяження №30248351 від 17.06.2009 року накладене на будинок разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по кримінальній справі № 6103909.

Вилучити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 30248351 від 17.06.2009 року у формі тимчасового застереження на будинок разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по кримінальній справі № 6103909.

Скасувати тимчасове застереження реєстраційний номер обтяження № 30224647 від 17.06.2009 року накладене на будинок разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по кримінальній справі № 6103909.

Вилучити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 30224647 від 17.06.2009 року у формі тимчасового застереження на будинок разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по кримінальній справі № 6103909.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1