ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.07.2020 Справа №607/14450/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 25 січня 2019 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Підволочиськ Тернопільської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, котрий проживає по АДРЕСА_1 , водія військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194 VIII від 12.02.2015 року),

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка розташована у АДРЕСА_2 , без поважних причин 4 липня 2018 року о 8 годині 30 хвилин не з`явився та 16 жовтня 2018 року о 9 годині 00 хвилин добровільно прибув до розташування військової частини НОМЕР_2 , приступивши до виконання своїх службових обов`язків, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій статті 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 суду повідомив, що в 29 червня 2017 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Після цього військову службу проходив у військовій частині НОМЕР_2 .

В період, вказаний в обвинуваченні, на службу не з`являвся, не маючи відповідного дозволу від командування. При цьому перебував по місцю проживання та проводив час на власний розсуд. Будь-якої поважної причини нез`явлення на військову службу у нього не було.

У скоєному щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

На даний час проходить військову службу у частині НОМЕР_1 та має намір служити в лавах ЗСУ до закінчення контракту, а саме до 2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194 VIII від 12 лютого 2015 року), за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194 VIII від 12.02.2015 року): нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу винного, який притягується до кримінальної відповідальності вперше, пом`якшуючі покарання обставини, до яких суд відносить визнання вини та щире каяття, молодий вік, участь в АТО, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання із встановленням іспитового строку.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194 VIII від 12 лютого 2015 року) та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч.3 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на командира в/ч за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення орган пробації за місцем проживання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1