233 Справа № 219/4234/20
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
08 травня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2020 року призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, враховуючи, що угоди відповідно до ст.ст. 468-469 КПК України не укладалось, підстав для закриття провадження не вбачається, підстав для повернення провадження прокурору для продовження досудового розслідування немає, підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду.
Враховуючи викладене в сукупності, оскільки підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України не встановлені, суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, вважає за можливе призначити матеріали даного кримінального провадження до судового розгляду.
Проти відкритого судового розгляду провадження учасники судового розгляду не заперечували. Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.
Згідно ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.
Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, у скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , є особливо тяжким злочином (нижня межа санкції якого перевищує п`ять років позбавлення волі), який карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому, враховуючи вищевикладене досудова доповідь відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не складається.
У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 оскільки враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, ОСОБА_7 скоїв особливо тяжкий злочин, санкція статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачає покарання від 9 до 12 років позбавлення волі, а також ті обставини, що ОСОБА_7 не судимий, офіційно одружений, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, а також до затримання займався збутом особливо небезпечних речовин, усвідомлюючи протиправність і соціально-небезпечний характер своїх дій та настання наслідків за вчинення вказаних дій, може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, а також продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів.
Встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 у разі обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триванням під вартою, або при звільненій з під варти може здійснити вищевикладені дії, а вказаним у клопотанні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Під час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 травня 2020 року.
Враховуючи вищевикладене, прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відмовити в письмовому клопотанні захисника ОСОБА_6 .
Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо клопотання прокурора. Вказав, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора нічим не підтверджені. Просив задовольнити його письмове клопотання щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував щодо клопотання прокурора. Підтримав клопотання захисника.
Обвинувачена ОСОБА_8 заперечувала щодо клопотання прокурора про обрання тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . Підтримала клопотання захисника.
Обговоривши з учасниками судового провадження заявлені прокурором та обвинуваченим письмові клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
06 травня 2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Під час судового розгляду судом встановлено, що надане прокурором клопотання доводить обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, зазначеним у клопотанні.
Прокурором доведено, що підставами вважати, що в кримінальному проваджені існують ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення.
Вищезазначені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_7 скоїв особливо тяжкий злочин, санкція статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачає покарання від 8 до 12 років позбавлення волі, а також ті обставини, що ОСОБА_7 до затримання займався збутом особливо небезпечних речовин, усвідомлюючи протиправність і соціально-небезпечний характер своїх дій та настання наслідків за вчинення вказаних дій.
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , його можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, на думку суду, є підставою для обрання ОСОБА_7 саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.
Вищезазначені ризики виправдовують обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд на теперішній час не встановив.
При цьому суд вважає, що застосування даного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, враховуючи наявність підстав, передбачених пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, та що більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , з метою запобігання ОСОБА_7 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_7 , не даючи оцінки доказам, враховуючи, що прокурором в підготовчому судовому засіданні доведені всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора Артемівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьох ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тож, згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України слід призначити заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 210 200 грн., поклавши на ОСОБА_7 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.
Також у підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , оскільки враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 скоїла особливо тяжкий злочин, санкція статті за яке передбачає покарання від 9 до 12 років позбавлення волі, а також ті обставини, що ОСОБА_8 не судима, офіційно заміжня, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має інвалідність 3 групи, а також до затримання займалась збутом особливо небезпечних речовин, усвідомлюючи протиправність і соціально-небезпечний характер своїх дій та настання наслідків за вчинення вказаних дій, може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, а також продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів.
Таким чином, встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_8 у разі обрання до неї більш м`якого запобіжного заходу може здійснити вищевикладені дії, а вказаним у клопотанні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.
Враховуючи вищевикладене, прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та відмовити в письмовому клопотанні захисника ОСОБА_6 .
Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо клопотання прокурора. Вказав, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора нічим не підтверджені. Просив задовольнити його письмове клопотання щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Обвинувачена ОСОБА_8 заперечувала щодо клопотання прокурора, підтримала клопотання захисника, просила його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував щодо клопотання прокурора про застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_8 . Підтримав клопотання захисника.
Обговоривши з учасниками судового провадження заявлені прокурором та обвинуваченим письмові клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
06 травня 2020 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Під час судового розгляду судом встановлено, що надане прокурором клопотання доводить обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою кримінального правопорушення, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, зазначеним у клопотанні.
Прокурором доведено, що підставами вважати, що в кримінальному проваджені існують ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення.
Вищезазначені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_8 скоїла особливо тяжкий злочин, санкція статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачає покарання від 8 до 12 років позбавлення волі, а також ті обставини, що ОСОБА_8 до затримання займалася збутом особливо небезпечних речовин, усвідомлюючи протиправність і соціально-небезпечний характер своїх дій та настання наслідків за вчинення вказаних дій.
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченої альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , її можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, на думку суду, є підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків і її належну поведінку.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої ОСОБА_8 , суд на теперішній час не встановив.
Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, враховуючи наявність підстав, передбачених пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, та що більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_8 , з метою запобігання ОСОБА_8 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченої, не даючи оцінки доказам, враховуючи, що прокурором в підготовчому судовому засіданні доведені всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора Артемівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки її належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, із покладенням на обвинувачену, обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, ухиленню обвинуваченої від суду.
Інших клопотань сторонами кримінального провадження не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 182-183, 314-317, 334, 372 КПК України, суд, -
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - відмовити.
Клопотання прокурора Артемівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Соледар, Бахмутського району, Донецької області задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Соледар, Бахмутського району, Донецької області, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, строком на 60 днів по 06 липня 2020 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_7 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 210 200 (двісті тисяч двісті) гривень.
У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язок прибувати на виклики до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися зі свого постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами, причетними до даного кримінального правопорушення; не вчиняти інших правопорушень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 - відмовити.
Клопотання прокурора Артемівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Соледар, Бахмутського району, Донецької області задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Соледар, Бахмутського району, Донецької області, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (без застосування електронних засобів контролю) терміном до 08 липня 2020 року включно.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такі обов`язки:
1) З`являтися на виклик суду для проведення судового розгляду;
2) Не відлучатися з м. Соледар, Бахмутського району, Донецької області, без дозволу прокурора, суду;
3) Повідомляти суд про зміну місця проживання або місця роботи;
4) Утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
5) Заборонити обвинуваченій ОСОБА_8 , залишати житло за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин;
Виконання ухвали доручити Бахмутському ВП ГУНП в Донецькій області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Артемівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 .
Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 - до 08 липня 2020 року, включно.
Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження негайно після її оголошення.
В судове засідання викликати прокурора, захисника, обвинувачених.
На ухвалу суду, в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя

Судді