УХВАЛА
19 лютого 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина Україна, із професійно-технічною освітою, працюючого заготівельником ПАТ «Запоріжабразив», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 286 КК України,
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 06.09.2019, приблизно о 16:05 год., водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по правій смузі проїзної частини пр. Соборного, рухаючись з боку вул. Південноукраїнської в сторону бул. Шевченка в м. Запоріжжі.
В цей же час, у попутному із водієм ОСОБА_5 напрямку, попереду нього, по середній та лівій смузі проїзної частини пр. Соборного рухались невстановлені автомобілі під керуванням невстановлених водіїв.
В одночас, в районі електроопори № 50, пішохід ОСОБА_4 , здійснюючи перетин проїзної частини пр. Соборного по позначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульованого пішохідному переході, вийшла на роздільний газон, де зупинилась перед переходом.
При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким стояла пішохід ОСОБА_4 , невстановлені водії стали зменшувати швидкість свого руху та повністю зупинили керовані ними транспортні засоби перед переходом в межах лівої та середньої смуг, надаючи перевагу русі пішоходу. Після цього пішохід ОСОБА_4 продовжила перетинати проїзну частину пр. Соборного по нерегульованому пішохідному переході, зліва направо за ходом руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_5 .
Водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну спроможність виявити нерегульований пішохідний перехід та попутні автомобілі, які зменшували швидкість свого руху та повністю зупинилась перед ним, діючи в порушення вимог п. 18.4. Правил дорожнього руху України, де вказано: «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», у відсутності пішоходів на пішохідному переході не переконався, дорогу пішоходу ОСОБА_4 не надав, а продовжив рух, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_4 .
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 748 від 19.09.2019 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому в ділянці проксимального метадіафізу правої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових відламків (за даними рентгенологічного дослідження), що кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_6 , згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямком дослідження обставин та механізму ДТП № 9-572 від 20.09.2019, вимог 18.4. Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, та 24.09.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за вказаною вище частиною статті.
Під час судового засідання обвинуваченим ОСОБА_5 подано письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою та кримінальне провадження закрити. При цьому пояснив, що вину у вказаному кримінальному правопорушенні він визнає повністю. У вчиненому щиро кається. Вибачився перед потерпілою та добровільно повністю відшкодував йому заподіяну матеріальну та моральну шкоду.
Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила факт примирення винного з нею, та відшкодування завданих збитків повністю. Кримінальне провадження просила закрити, про що надала відповідну письмову заяву.
Прокурор щодо задоволення заявленого ОСОБА_5 клопотання не заперечувала, вважала наявними підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із наявністю підстав, передбачених у ст. 46 КК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши подані матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, з наступних підстав.
Статтею 46 КК України передбачено такі обов`язкові умови (передумови) та підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим:
1) умова - вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів;
2) підстава - примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.
З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.
Право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.
Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.
Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, обвинувачується вперше у вчиненні необережного злочину невеликої тяжкості, який не є корупційним злочином, примирився з потерпілою ОСОБА_4 , яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення, повністю відшкодував їй завдані ним збитки. Потерпіла підтвердила, що примирилася з обвинуваченим, який відшкодував завдані їй збитки (матеріальні та моральні), та вибачила йому, що підтверджується письмовою заявою потерпілої про примирення з обвинуваченим, долученою до матеріалів справи. Обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорював, щиро розкаявся у вчиненному, клопоче про закриття кримінального провадження з зазначених підстав.Потерпіла щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням винного з нею не заперечує.
Згідно ст.ст. 284-286 КПК України, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності вирішується судом.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_5 можливо звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження за його обвинуваченням, відповідно, підлягає закриттю.
Матеріали провадження містять дані про процесуальні витрати на залучення експерта, однак, враховуючи, що у відповідності до ст. 124 КПК України процесуальні витрати покладаються лише на обвинувачених, щодо яких ухвалено обвинувальний вирок, суд не стягує з ОСОБА_5 процесуальні витрати.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 не заявлявся.
Враховуючи прийняте у провадженні рішення, арешт, накладений на майно у цьому провадженні, підлягає скасуванню.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався та, враховуючи прийняте у провадженні рішення, підстави для обрання такого заходу відсутні.
Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
З врахуванням викладеного, керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 369, 372 КПК України, суд
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою на підставі ст. 46 КК України.
Вжиті заходи забезпечення кримінального провадження, арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2019 на автомобіль марки «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 1991 року випуску, який є власністю ОСОБА_7 скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні після набрання ухвалою законної сили: автомобіль «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .
До набрання ухвалою законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувати.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її оголошення.
Копію ухвали видати учасникам справи.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 19.02.2020.
Повний текст ухвали оголошено 24.02.2020 о 14:30 год.

Суддя ОСОБА_1