Ухвала
Іменем України
17 січня 2020 року

м. Київ
справа № 490/5717/17

провадження № 51-5252 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто його апеляційну скаргу на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року,
встановив:
За вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 з встановленням іспитового строку 2 роки, йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2019 року повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , оскільки ця скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і в ній не порушувалося питання про поновлення цього строку.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року та повернуто йому апеляційну скаргу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з вказаним вироком місцевого суду щодо нього. Також висловлює незгоду з ухвалою апеляційного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2019 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.
Так, в цій ухвалі вказано, що ОСОБА_4 допустив суперечності у своїй касаційній скарзі.
Зокрема, у вступній частині касаційної скарги засуджений зазначив дату постановлення ухвали апеляційного суду 10 січня 2019 року та водночас вказував, що вирок щодо нього апеляційним судом залишено без зміни. Однак, згідно з інформацією, наданою Центральним районним судом м. Миколаєва, ухвалами Миколаївського апеляційного суду від 18 січня та 01 жовтня 2019 року повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , оскільки ця скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і в ній не порушувалося питання про поновлення цього строку, та відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження та повернуто його апеляційну скаргу.
Також, ОСОБА_4 , вказуючи на незаконність вироку місцевого суду щодо нього,не звернув уваги на те, що предметом розгляду його касаційної скарги може бути ухвала апеляційного суду, якою відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто йому апеляційну скаргу.
При цьому, засуджений не навів обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості ухвали апеляційного суду про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги, яка є предметом касаційного оскарження.
Крім того, у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_4 просив скасувати вирок щодо нього, однак не врахував, що предметом оскарження є ухвала апеляційного суду про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги. При цьому, засуджений у касаційній скарзі не виклав вимог, які би стосувалися саме вказаної ухвали апеляційного суду.

До того ж, касаційну скаргу засудженого адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
В ухвалі, якою залишено без руху касаційну скаргу засудженого, йому роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК, відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК.
При цьому засудженому в резолютивній частині цієї ухвали визначено строк на усунення недоліків та роз`яснено порядок їх виконання.
В межах встановленого строку на усунення недоліків засуджений на виконання ухвали касаційного суду від 25 жовтня 2019 року направив до Верховного Суду повторну касаційну скаргу.
Проте ОСОБА_4 повторно не дотримався вимог статті 427 КПК та не врахував всіх вказівок суду касаційної інстанції.
Так, зміст повторної касаційної скарги знову зводиться лише до незаконності вироку суду першої інстанції щодо нього.
При цьому, засуджений ОСОБА_4 повторно не звернув увагу на те, що предметом розгляду його касаційної скарги може бути ухвала апеляційного суду, якою відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто апеляційну скаргу засудженому.

До того ж, засуджений знову не наводить обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості ухвали апеляційного суду про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги, яка і є предметом касаційного оскарження.
Також, у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_4 повторно просить скасувати вирок місцевого суду щодо нього, однак не враховує, що предметом оскарження є ухвала апеляційного суду про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги. При цьому, знову не викладає вимог, які би стосувалися саме вказаної ухвали апеляційного суду.

Отже, засуджений не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, а відтак його касаційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд
постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто його апеляційну скаргу на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3