Справа № 345/4752/19
Провадження № 11-кп/4808/94/20
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000466 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 на вирок Калуського міськрайонного суду від 6.12.2019 року щодо ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя

АДРЕСА_1 , не судимого

засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Тримання під вартою ОСОБА_8 залишено без змін до вступу вироку в законну силу. Строк відбуття покарання йому рахується з 27.07.2019 року.

За вироком суду злочин вчинено за наступних обставин.

26.07.2019 приблизно о 21 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-21093 НОМЕР_1 , рухався по вул. І.Франка у с. Завадка Калуського району. Швидкість автомобіля становила приблизно 62-76 км/год., що перевищувала допустиму швидкість. У цей час по правому ґрунтовому узбіччі назустріч автомобілю рухався велосипедист ОСОБА_12 , який в порушення вимог п.п. 6.7 та 10.1 ПДР, почав переїжджати проїзну частину дороги справа наліво по напрямку руху автомобіля. Водій ОСОБА_8 зманеврував ліворуч, виїхав на ліве узбіччя, де вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_12 , внаслідок чого потерпілий помер.

Захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду незаконним й необгрунтованим, оскільки суд не врахував дані, що містяться у висновку експерта, відповідно до якого причиною настання ДТП з технічної точки зору, були обставини, які в тому числі пов`язані із невідповідністю дій потерпілого ОСОБА_12 . Крім того, судом не взято до уваги, що тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого настали з необережності. Його підзахисний раніше не судимий, має постійне місце проживання, разом із сім`єю проживає в м. Калуш, перебуває у шлюбі, має на утриманні двох малолітніх доньок та брата інваліда 2-ї групи, за яким здійснює догляд, а батько хворіє на онкологічне захворювання і також є інвалідом 2-ї групи. В 2014 році ОСОБА_8 перехворів на туберкульоз і знаходиться в групі ризику та потребує постійного спостереження лікаря, що підтверджується долученими до справи медичною довідкою та випискою з історії хвороби. Потерпілій ОСОБА_10 добровільно відшкодувано шкоду і вона не має жодних претензій матеріального та морального характеру, на суворому покаранні не наполягає. Крім того, ОСОБА_8 визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, що дає підстави для звільнення його від відбування покарання за ст. 75 ч. 1 КК України. Просить вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 ч. 1 КК України з випробуванням. Під час апеляційного розгляду справи дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_8 та висновок експерта від 18 жовтня 2019 року.

В апеляційній інстанції:

- захисник ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_10 підтвердили вимоги апеляційної скарги, просять задовольнити її в повному обсязі;

- прокурор заперечив проти поданої апеляції, просить вирок суду залишити без змін.

Апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_8 зі згоди його захисника, його участь не є обов`язковою, клопотань про його участь в апеляційній інстанції не було.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, дослідивши окремі дані про особу винного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно ст. 370 КПК України, ст.ст. 50, 65 ККУ судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, призначене покарання справедливим.

Оскаржений вирок суду в частині покарання вказаним вимогам закону не відповідає.

Апеляційні доводи захисника про невідповідність призначеного реального покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і пом`якшуючим покарання обставинам є обгрунтованими і дають підстави для зміни вироку й його пом`якшення.

Призначаючи покарання, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість вчиненого злочину, його наслідки.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Цю обставину добросовісно визнав сам обвинувачений, хоча у справі немає документа про стан його сп`яніння.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що при цьому в порушення вимог ст. 65 КК України, судом не в повній мірі взято до уваги обставини, що пом`якшують його покарання: визнання ним вини, щире каяття, сприяння слідству та повне відшкодування завданих збитків, прохання потерпілої не позбавляти його волі, а також дані про його особу: незадовільний стан його здоров`я, зокрема, його перебування в «групі ризику» і на диспансерному обліку по категорії 5.1 (залишкові зміни після перенесеного туберкульозу легень, що потребує щорічного обстеження, перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивну характеристику, утримання хворого брата та батька- пенсіонера, відсутність судимостей, а також його молодий вік.

Крім того, суд у вироку послався на зміст автотехнічної експертизи у цій справі, однак залишив без належної оцінки встановлену в ній часткову причетність до створення аварійної ситуації самого потерпілого велосипедиста ОСОБА_13 , який, проявивши необережність, порушивши ПДР, виїхав на смугу руху обвинуваченого, який в аварійній обстановці вживав заходів для уникнення зіткнення, однак не зумів його уникнути.

Таку необережність потерпілого, яка сприяла вчиненню ДТП, апеляційний суд визнає за пом`якшуючу покарання ОСОБА_8 , що в сукупності із вищенаведеними пом`якшуючими обставинами та позитивними даними про його особу, дає підстави для його умовного звільнення від відбування основного покарання.

За таких обставин та даних про особу винного, апеляційний суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, без реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі, що є підставою для застосування до його основного покарання ст. 75 ККУ з іспитовим строком випробування на 3 роки та застосування обов`язків, встановлених в ст. 76 ККУ.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_8 від покарання його слід негайно звільнити з-під варти, запобіжний захід скасувати.

В решті вирок слід залишити без змін.

Таким чином апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, вирок суду змінити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити, вирок Калуського міськрайонного суду від 6.12.2019 року щодо ОСОБА_8 в частині покарання - змінити. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного судом основного покарання за ст. 286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на 3 роки з іспитовим строком випробування на 3 роки з накладенням на нього обовязків, передбачених ст. 76 ч.1 п.п.1, 2; ч.3 п.2 КК України В решті вирок залишити без змін.

Запобіжний захід тримання ОСОБА_8 під вартою скасувати, звільнити його з-під варти негайно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим з моменту отримання її копії.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5