КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 роки 6 місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 вирішено виконувати самостійно,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він 10.09.2019 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебував біля будинку № 276 по бул. Верховної Ради в м. Києві та в цей же час, під однією із лавочок на землі знайшов шприц, всередині якого знаходилась речовина коричневого кольору і будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, припустив, що у знайденому ним шприцу знаходиться наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований, та в нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, безоплатне, незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичної речовини. Продовжуючи задумане, ОСОБА_6 підняв з-під лавки із землі знайдений ним шприц, всередині якого знаходилась речовина коричневого кольору, та роздивившись його вміст, впевнився, що дійсно, у ньому міститься наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований, тим самим вчинивши безоплатне його незаконне придбання для подальшого власного вживання, помістив його до своєї наплічної сумки чорного кольору та став незаконно зберігати його при собі. Того ж дня, 10.09.2019 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, працівниками поліції о/у ВКП Дніпровського ГУ НП в м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 та о/у ВКП Дніпровського ГУ НП в м. Києві капітаном поліції ОСОБА_9 за адресою: м. Київ, бул. Верховної Ради, 186 було зупинено ОСОБА_6 , який повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб. У подальшому, у період часу з 18 години 36 хвилин до 18 години 39 хвилин під час проведення огляду місця події ОСОБА_6 у присутності двох понятих на вимогу працівників поліції добровільно дістав зі своєї наплічної сумки чорного кольору та видав працівникам поліції шприц, всередині якого, знаходилась речовина коричневого кольору, обіг якої заборонено - опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,314г.

Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 виконувати самостійно.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні положень ст. 75 КК України. Зокрема, прокурор зазначає, що суд першої інстанції не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, не врахував, що останній на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив. Також вказує, що в матеріалах справи відсутні дані про щире каяття обвинуваченого, а тому суд безпідставно визнав визнання вини як обставиною, яка пом`якшує покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявності обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, здійснення догляду за батьком інвалідом 1-ої групи, відсутності обставин, які обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, який під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неофіційно працює, має постійне місце проживання, суд першої інстанції правильно визначив йому розмір покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК України та обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.
Також, вирішуючи питання щодо доцільності призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, судом першої інстанції обґрунтовано враховано позицію прокурора у судовому засіданні, який просив суд призначати покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Тобто судом дотримано принципу диспозитивності, із змісту якого, закріпленого в ст.ст. 26, 337, 416, 421, 437 КПК України, вбачається, що суд при призначенні покарання повинен діяти в межах позиції прокурора або потерпілого і не вправі погіршити правове становище обвинуваченого з власної ініціативи.
Будь-яких обмежень щодо застосування до ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України колегія суддів не вбачає.

Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими та узгоджуються з вимогами ст.75 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_10 покарання до реального відбування не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2019 рокущодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3