ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 660/1/20 Номер провадження 11-кп/819/484/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1 Категорія: продовження запобіжного заходу Доповідач ОСОБА_2 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: - секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської обл., громадянина України, з середньо освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз
-12.06.2012 року Новотроїцьким районним судом за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 07.07.2016 року на підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.06.2016 року умовно-достроково, не відбутий строк 9 місяців 25 днів,
обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 травня 2020 року, включно. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, відмовлено.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою вищевказаного суду від 04 березня 2020 року, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , задоволено, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 травня 2020 року.
Цим же судовим рішенням, відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора, обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зменшивши розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.
Зокрема, апелянт зазначає, що судом не взято до уваг, що обвинувачений ОСОБА_8 не вважає себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, має постійне місце проживання, дружину та неповнолітню дитину. Зазначення обвинуваченим місцем свого постійного проживання м, Севастополь нічим не підтверджений, як і його твердження про отримання доходу в місяць еквівалентному одній тисячі доларів США.
Крім того, на думку апелянта, суд проігнорував положення ч. 5 ст. 199 КПК України про те, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
У відповідності до приписів ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд виходив з того, що ризики, які мали місце до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_8 визначено на стадії досудового розслідування.
Крім того, суд цілком слушно виходив із того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні відразу двох кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, є особою раніше судимою, вчинив кримінальні правопорушення в період незнятої та непогашеної судимості, є особою офіційно непрацевлаштованою, та офіційно неодруженою, без постійного місця проживання, оскільки згідно матеріалів провадження проживає в с. Олександрівка, Новотроїцького р-ну, Херсонської обл., а згідно його повідомлень, місцем проживання його є анексована території України м. Севастополь, де проживає його рідня та близькі, що крім того, вказує на відсутність у нього легального джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків.
Також, під час розгляду клопотання в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , суду повідомив, що має намір поїхати на анексовану території з метою постійного проживання, оскільки там проживає його співмешканка та його дитина.
За вказаних обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що
ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу, до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.
Не гарантуються на вимогах КПК і доводи апеляційної скарги, в яких захисник вказує на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за відсутності таких доказів, оскільки на цій стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі.
Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , які були надані суду на час розгляду ним клопотання про продовження дії запобіжного заходу, були досліджені судом та покладені в основу прийнято процесуального рішення. Враховані судом і показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо місця його проживання, наявності заробітку та сімейного стану.
Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений обвинуваченому ОСОБА_8 з метою забезпечення належного виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором під час судового розгляду клопотання та наведені в оскаржуваній ухвалі суду з урахуванням даних про особу обвинуваченого, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги про порушенням судом вимог ч. 5 ст. 199 КПК України, є неспроможними.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого чи істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарги задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 04 березня 2020 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 травня 2020 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: