УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.12.2019 Справа №607/29218/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання старшого слідчого Тернопільського РВП ТВП ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в кримінальному провадженні № 0000139,
ВСТАНОВИВ:
17 грудня 2019 року старший слідчий СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді із вказаним клопотанням. Його обґрунтовує тим, що нею здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000139 від 27 лютого 2019 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому. Обґрунтовуючи клопотання, сторона обвинувачення вважає наявними підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово з покладенням на нього ряду обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а також існують ризики того, що він буде незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України, надані підозрюваному 17 грудня 2019 року.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що вважає клопотання обґрунтованим. Послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про які вказує слідчий, запобігти яким більш м`який запобіжний захід неспроможний.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили відмовити у його задоволенні. Кожен із них зазначив, що вважає підозру ОСОБА_4 необґрунтованою, звертають увагу на те, що з часу події він жодного разу не ухилився від слідчого. Адвокат ОСОБА_5 також вказав, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження наміру його підзахисного покинути територію України.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Старшим слідчим СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000139, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 лютого 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В рамках цього кримінального провадження вказаним слідчим, 13 грудня 2019 року, повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за наступних обставин, 27 лютого 2019 року о 05 год. 00 хв. він керував технічно справним автомобілем ВАЗ 21074, р.н. НОМЕР_1 , та рухався з одним пасажиром, без вантажу вулицею Бродівська, с. Біла, Тернопільського району зі сторони м. Тернопіль у напрямку м. Броди. Під час руху, водій ОСОБА_4 , порушивши Правила дорожнього руху України, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , внаслідок чого той отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильності кваліфікації, а лише перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, не погоджується з доводами сторони захисту про її не обґрунтованість, оскільки слідчим до клопотання додано докази, котрі свідчать про зворотне та в результаті огляду яких навіть в сторонньої людини не повинні виникати розумні сумніви у їх достатності.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином. На даному етапі вони, хоча і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення. Саме такий підхід застосовує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях в справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

При цьому увагу сторони захисту слід звернути на те, що питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішується, оскільки це є предметом досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Відтак, слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КПК України.

Щодо ризиків, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваній особі запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК України та практики Європейського суду з прав людини а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року, одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов висновку про те, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Так, сторона обвинувачення посилається на наявність двох ризиків, котрі виправдовують мету запропонованого нею запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні (пункт 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (пункт 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Надавши правову оцінку таким доводам, через призму фактичних обставин справи на поданих доказів, слідчий суддя вважає їх обґрунтованими лише частково.

Так підставними є посилання на наявність ризику, передбаченого ч. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто того, що ОСОБА_4 може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Вказане підтверджується заявами потерпілого ОСОБА_8 від 16 грудня 2019 року, у якій він зазначає, що ОСОБА_4 здійснює тиск на його сім`ю, а також матері потерпілого ОСОБА_9 у якій вона пояснює, що підозрюваний чинить моральний тиск на неї та її сім`ю, залякує їх, висловлюється на їх адресу нецензурною лайкою.

Водночас, слідчий суддя не бере до уваги посилання сторони обвинувачення на наявність ризику, передбаченого пунктом 4 ч. 1 ст. 177 КПУ України, тобто того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на підтвердження цього доводу не надано жодного належного, допустимого, достовірно та достатнього доказу.

Посилання сторони захисну на виконання ОСОБА_4 своїх обов`язків в частині явки до органів досудового розслідування слідчий суддя безперечно бере до уваги, однак, сприймає їх критично, оскільки по-перше, на порушення такого обов`язку підозрюваним, слідчий не посилається у клопотанні, а по-друге, його виконання не нівелює ризику впливати на потерпілого, котрий доведений відповідними доказами.

Окрім цього, відповідно до частини 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, піддає оцінці тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , а це виключно позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, дані про особу підозрюваного, котрий негативно характеризується за місцем проживання (характеристика, видана виконкомом Мильнівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 25 березня 2019 року № 137).

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення є надто суворим та не пропорційним легітимній меті, яка до нього ставиться, а тому не знаходить підстав для задоволення клопотання.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання все ж таки доведено обґрунтованість підозри та наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, керуючись частиною 4 ст. 194 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той на застосування якого наполягає сторона обвинувачення, а саме: у виді домашнього арешту у нічний час з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою; не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 з 20 грудня 2019 року до 18 лютого 2020 року в нічний час у, період доби з 19 год. 00 хв. вечора до 8 год. 00 хв. ранку; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; не відлучатися з населеного пункту, де він проживає - АДРЕСА_1 з 20 грудня 2019 року до 18 лютого 2020 року без дозволу слідчого або прокурора; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Клопотання задовільнити часткову.

ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , на строк два місяці до 18 лютого 2020 року, лише в нічний час у період доби з 19 год. 00 хв. вечора до 8 год. 00 хв. ранку.

На ОСОБА_4 покласти обов`язки, на строк два місяці до 18 лютого 2020 року: прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою; не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 з 20 грудня 2019 року до 18 лютого 2020 року в нічний час у , період доби з 19 год. 00 хв. вечора до 8 год. 00 хв. ранку; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; не відлучатися з населеного пункту, де він проживає - АДРЕСА_1 з 20 грудня 2019 року до 18 лютого 2020 року без дозволу слідчого або прокурора; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу - 18 лютого 2020 року.

По закінченню цього строку запобіжний захід вважається скасованим.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання. Орган Національної поліції зобов`язаний поставити на облік підозрюваного і повідомити про це слідчому у кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно вручити учасникам.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвати оголошено 24 грудня 2019 року в 17 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1