У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2850/20

№ 1-кс/183/818/20

27 травня 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 11.07.2011 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
- 20.02.2012 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі, 30.10.2018 р. звільнений з Божковської виправної колонії Полтавської області №16 у зв`язку з відбуттям терміну покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.190 ч. 1 ст. 263КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та з участю слідчого ОСОБА_3 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в тому, що 04 травня 2020 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходився неподалік будинку АДРЕСА_2 , де побачив на лавці біля під`їзду вказаного будинку раніше незнайомого ОСОБА_7 , який користувався мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «SM-A107F/DS». В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел спрямований на заволодіння майном ОСОБА_7 , а саме вищевказаним мобільним телефоном, шляхом обману.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_4 04 травня 2020 року, приблизно о 12 год., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , попрохав у ОСОБА_7 його мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A107F/DS», вартістю 3324 грн. 05 коп., з метою начебто зателефонувати. У свою чергу ОСОБА_7 , передав ОСОБА_4 телефон. Отримавши в такий спосіб доступ до мобільного телефону марки «Samsung» моделі «SM-A107F/DS», ОСОБА_4 своєю поведінкою створив такі умови, за яких ОСОБА_7 був упевнений у поверненні належного йому майна, відійшов від останнього та направився за будинок АДРЕСА_2 . Тим самим ОСОБА_4 шляхом обману заволодів мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «SM-A107F/DS», що належить ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину з майном, що належить ОСОБА_7 , втік, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3324 грн. 05 коп.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 12 травня 2020 року приблизно о 11 год. ОСОБА_4 знаходився на території недобудованого мікрорайону «Самарь», що знаходиться в м. Новомосковську Дніпропетровської області, де побачив у траві поліетиленовий пакет білого кольору, в якому знаходився конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення та запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.
Реалізуючи свій умисел, 12 травня 2020 року приблизно о 11 год. 05 хв. ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення та запалом типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, а також розуміючи, що в нього не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими речовинами, підняв із землі поліетиленовий пакет білого кольору, в якому знаходився конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення та запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, поклав їх до кишені своєї жилетки тим самим придбав вибухову речовину та почав незаконно зберігати.
Після чого ОСОБА_4 незаконно зберігаючи при собі конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення та запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, пішов у бік центру м. Новомосковська Дніпропетровської області.
12.05.2020 р. в період часу з 16 год. 02 хв. до 16 год. 20 хв. надав для огляду слідчому з правої кишені своєї жилетки конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин та запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, які останній придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно неї неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаних кримінальних правопорушеннях визнав, просить застосувати цілодобовий домашній арешт. Він проживає з братом, живе за рахунок підробітку, тому буде належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що заперечує у застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, та просить врахувати, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, не порушував умови запобіжного заходу, тому є всі підстави для застосування запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваної, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.
26 травня 2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, однак незважаючи на це, останній на шлях виправлення не стає. Крім того, 30 квітня 2020 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжній захід у вигляді особистого зобов`язання, незважаючи на що ОСОБА_4 вчинив дії, які стали наслідком його підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд встановив, що прокурор довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 , вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави.

При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, тому суд вважає за можливе призначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 42040 грн. (20х2102), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Визначаючи такий розмір застави суд виходить з матеріального стану обвинуваченого, яка не маючи офіційної роботи займається діяльністю, про яку суд не повідомила, на отримання доходу від якої він утримує себе, а також те, що встановлення меншої суми застави не забезпечить належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків з урахуванням особи підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 26 липня 2020 року.

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 щодо застосування ОСОБА_4 , запобіжного заходу домашнього арешту відмовити.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 грн.
З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати : прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1