н/п 1-кп/953/554/20
"20" січня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючий суддя: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
перекладача ОСОБА_11 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Антрацит Луганської області, не одруженої, із вищою освітою, працюючої ФОП, раніше не судимої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України
В С Т А Н О В И Л А:
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд кримінального провадження, вказував, що підстав для закриття, зупинення провадження не має, в справі маються всі необхідні для розгляду у судовому засіданні матеріали, порушень норм кримінально процесуального кодексу України при проведенні досудового розслідування не встановлено. Заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з підстав, викладених у клопотанні.
Потерпілий та його представник підтримали прокурора щодо необхідності призначення кримінальне провадження до судового розгляду та застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби клопотань не заявили.
Захисники та обвинувачена вважали за необхідне призначити обвинувальний акт до судового розгляду, подали до суду письмові клопотання про здійснення судового виклику для допиту осіб та витребування документів, які підтримали у судовому засіданні. Проти застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечували, вважали, що жоден з ризиків, наведених прокурором, не є доведеним.
Прокурор, представник потерпілого та потерпілий щодо заявлених клопотань стороною захисту вважали їх безпідставними та просили суд у їх задоволенні відмовити.
Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання колегія суддів приходить наступного висновку.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
У відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України в тому числі і п.5 ч.2 вказаної норми, в якому вимагається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Крім того, відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений в п. «а» ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 р., де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Суд зазначає, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі як суб`єктивної, так і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із зазначеної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повинно бути конкретним.
Відсутність чіткого формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Право обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, справі Камасінскі проти Австрії, Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України.
За змістом диспозиції ст.190 КК шахрайство полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно потерпілого шляхом обману чи зловживання довірою, а суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. У разі відсутності хоча б одного з названих елементів,у тому числі об`єктивної та/або суб`єктивної сторони складу цього злочину, такі дії особи можуть вказувати на наявність між сторонами цивільно-правових відносини не можуть вважатися злочином.
Отже, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі по перше об`єктивної сторони злочину.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, є альтернативною та полягає в заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах.
При цьому об`єктивна сторона злочину є невід`ємною частиною складу злочину та це сукупність ознак, які характеризують зовнішню сторону злочину, тобто суспільно-небезпечне діяння і характер суспільно-небезпечних наслідків, які настали в результаті діяння, і причинний зв`язок між ними.
Обман - це повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомленими (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно.
Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах. Особливості шахрайства полягають в тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити.
Таким чином, об`єктивна сторона вказаного злочину носить альтернативний характер, тому встановлення саме було це заволодіння майном шляхом обману або зловживання довірою, є необхідною умовою для встановлення обставин по справі та правильної кваліфікації дій обвинуваченого.
Крім того, шахрайство з суб`єктивної сторони характеризується прямим умислом і корисливим мотивом, який відповідно до ч.2 ст.24 КК України є такий умисел, за яким особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового слідства, прокурора та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.
Разом з тим, з формулювання обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 03.02.2017 року вона, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом оренди належної ОСОБА_12 житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно нею заволоділа, змінивши право власності на свою користь, чим завдала ОСОБА_13 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах, а саме 1683251 грн. без ПДВ, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Виходячи з цього формулювання обвинувачення колегія суддів зазначає, що воно містить у собі протиріччя щодо способу вчинення злочину, а також у ньому взагалі не зазначено мету та мотив вчинення злочину.
При цьому, колегія суддів акцентує на тому, що об`єктивна сторона злочину, як сукупність ознак, що визначають зовнішню сторону злочину і доступна для безпосереднього сприйняття іншими особами на відміну від суб`єктивної сторони, яка відображає психічне ставлення суб`єкта злочину до суспільно-небезпечного діяння, що він вчиняє, та його суспільно-небезпечних наслідків в момент вчинення злочину, встановлюються на підставі показань, даних особою, а також на підставі аналізу та оцінки об`єктивних ознак злочину. Тому мотив і мета, як психологічні ознаками суб`єктивної сторони відіграють значну роль у кваліфікації.
Сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення без акцентна на вказані в ухвалі суду аспекти позбавляє суд можливості роз`яснити суть обвинувачення, а тому колегія суддів приходить до висновку щодо порушення прокурором вимог передбачених п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Таким чином, колегія суддів, виходячи з того, що в обвинувальному акті, складеному відносно ОСОБА_8 не зазначені конкретні ознаки способу вчинення злочину, спрямованості умислу і мотиву дій обвинуваченої, тобто фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину є незрозумілими.
Зазначені недоліки обвинувального акту є істотними, оскільки вказують на те, що органом досудового розслідування всупереч вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України належним чином не зазначені всі обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.
Разом з тим, завданнями кримінального провадження в силу ч. 1 ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Наведені недоліки обвинувального акту унеможливлюють забезпечення процесуальних прав обвинуваченого.
Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на наступне.
За змістом ст.291 КПК України обвинувальний акт надається до суду разом із реєстром матеріалів досудового розслідування.
Отже за правилами ст. 314 КПК України, якими врегульовано проведення підготовчого судового засідання в межах підготовчого провадження, обвинувальний акт не відокремлений зокрема від іншого документу який складається саме органом досудового розслідування - реєстру матеріалів досудового розслідування.
Вбачається, що в долученому до обвинувального акту реєстрі відсутня дата його складення як обов`язковий реквізит документа.
При цьому, колегія суддів зазначає, що у ст. 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту після його надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено розмежування недоліків обвинувального акту на суттєві та не суттєві. Ст. 291 КПК України чітко передбачено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.
Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків обвинувального акту протягом розумного строку.
На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що неповнота у викладені формулювання обвинувачення та фактичних обставинах кримінального правопорушення, порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим, суд не має можливості розглянути зазначений обвинувальний акт згідно положень КПК України, вищезазначені недоліки також свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог ст. 291 КПК України, а тому колегія суддів доходить до висновку, що вказані обставини значно порушують право обвинуваченого на захист та перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
З урахуванням позиції суду, клопотання, заявлені стороною захисту вважає передчасними та роз`яснює стороні захисту, що вони не позбавлені права звернутися з ними на відповідній стадії досудового провадження та під час підготовчого судового засідання, призначеного після усунення недоліків прокурором.
Щодо клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі,запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2019 року відносно ОСОБА_8 було застосовано дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 21.00 до 07.00 год. наступної доби без дозволу слідчого, прокурора, суду на строк до 18 грудня 2019 року включно. Строк дії ухвали суду сплив.
Досліджуючи доводи сторін, колегія суддів частково погоджується з прокурором та вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1, п. п.3-4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Існування вказаних ризиків підтверджується особливою тяжкістю кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , її обізнаністю щодо місця проживання потерпілого та свідків, а також даними про особу обвинуваченої, яка має можливість залишити територію України.
Існування ризику, передбачених п.5 ч.1 ст. 177 КПК України прокурором в судовому засіданні доведена не була, так як раніше ОСОБА_8 судима не була.
Під час розгляду клопотання прокурора, колегією суддів досліджена можливість щодо обрання менш суворого запобіжного заходу відносно обвинуваченої, а тому, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та оцінюючи сукупність обставин, а саме тяжкість покарання, що загрожуватиме їй у разі визнання винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, колегія суддів вважає, що застосування саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризиків, доведених під час розгляду цього клопотання. Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку змінити період часу застосування домашнього арешту, запропонованого прокурором, а саме змінити час заборони обвинуваченій залишати житло з 21-00 години до 6-00 години ранку наступної доби, враховуючи що остання працює приватним підприємцем, має на утриманні неповнолітнього сина та покласти на неї обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291, 314 -315 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонити ОСОБА_8 залишати житло - квартиру АДРЕСА_3 в період часу з 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби без дозволу слідчого, прокурора та суду в межах строку 60 днів, тобто 19.03.2020 року включно.
Покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
1) з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
2) не відлучатися із м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.
Ухвалу направити для виконання до Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області
Встановити строк дії даної ухвали з 20 січня 2020 року по 19 березня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3