В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003824 від 24.09.2018року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні осіб не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1.02.07.2012 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.198, ст.70 КК України міра покарання позбавлення волі на 4 роки 6 місяців;

2.10.17.2012 Володарським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України міра покарання позбавлення волі на 5 років 6 місяців;

3.09.09.2013 Білоцерківським міськрайонний судом Київської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України міра покарання позбавлення волі на 6 років;

4.19.11.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185 КК України міра покарання позбавлення волі на 1 рік;

5.15.05.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.186 КК України міра покарання позбавлення волі на 4 роки 6 місяців. Звільнений 27.08.2018 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 23 вересня 2018 року близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , за попередньою змовою із особою, відносно, якої виділені матеріали в окреме кримінальне провадження, перебуваючи поблизу магазину "Граф", що розташований за адресою: м.Біла Церква, вул.Митрофанова, в районі житлового будинку № 73, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, особа, відносно, якої виділені матеріали в окреме кримінальне провадження, шляхом ривка, відкрито заволоділа мобільний телефон марки «Lenovo», модель «A5000», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1700 гривень, який знаходився у правій руці потерпілого ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 шляхом ривка зірвав з шиї потерпілого ланцюжок з жовтого металу із золотим хрестиком, 585 проби, вагою 2,41 грами, вартістю 2677 гривень 85 копійок, після чого особа, відносно, якої виділені матеріали в окреме кримінальне провадження, застосував до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, котре виразилося у нанесені одного удару кулаком по голові останнього, в результаті чого потерпілий відчув біль, втратив рівновагу та впав на землю.
Після чого, ОСОБА_3 разом з особою, відносно, якої виділені матеріали в окреме кримінальне провадження з місця вчинення злочину зникли та, розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 4377 гривень 85 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні, з приводу інкримінованого йому злочину, обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість визнав повністю. Показав суду, що у вересня 2018 року близько 23.00 год. знаходячись біля магазину «Граф», що по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, побачив потерпілого ОСОБА_6 у якого на шиї помітив ланцюжок разом із золотим кулоном, наблизившись до потерпілого та шляхом ривка зірвав з шиї останнього ланцюжок із золотим кулоном. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Показання ОСОБА_3 є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.
Таким чином, враховуючи, що ні обвинувачений ОСОБА_3 ні інші учасники судового провадження, не оспорюють зібрані під час досудового розслідування докази по обставинах вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а тому, суд, у відповідності до положень, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає їх дослідження в судовому засіданні, недоцільним.
Прокурор вважає за можливе розглядати дане кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 ..
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Суд вважає що дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що виразилося у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про його особу, обставини, які пом`якшують його покарання.
Так відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи покарання суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин проти власності, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря- нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем відбування покарання характеризується посередньо.
Таким чином, враховуючи наведені по справі обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні злочину, враховуючи дані про особу ОСОБА_3 який є особою молодого віку, суд вважає, що покарання йому слід призначити в межах санкції ст. 186 КК України за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що він раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, належних висновків не зробив і знову вчинив тяжкий корисливий злочин, а тому вважає, що покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі на певний строк.
Цивільний позов не заявлений, витрати на проведення експертиз не заявлялись.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому, на підставі ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 (чотири) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання з 13.03.2019.
Зарахувати ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення за період з 24.09.2018 по 27.09.2018, та з 13.03.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 ч. 5 КК України.
До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_3 строк запобіжного заходу у виді триманні під вартою та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.
Цивільний позов не заявлений, витрати на проведення експертиз не заявлялись.
Речові докази по справі відсутні.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1