В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №7 м. Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за №0000083 від 01 серпня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, перебуваючого у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призваного на військову службу за контрактом 31 серпня 2018 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ,
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст.ст.1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»: від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VII; від 06 травня 2014 року №454/2014, затвердженого Законом України від 06 травня 2014 року; від 21 липня 2014 року №607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року №1595-VII; від 14 січня 2015 року №15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року - з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №38 від 06 лютого 2019 року (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 , яким 31 серпня 2018 року укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки, зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого механіка-водія 2 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини у військовому званні «солдат».
Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, солдат ОСОБА_3 повинен був прибути на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 о 8 годині 00 хвилин 16 липня 2019 року.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.4, 9, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.
Разом з тим, солдат ОСОБА_3 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 8 годині 00 хвилин 16 липня 2019 року в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 та до 30 вересня 2019 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
30 вересня 2019 року близько 16 години солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби) - злочині, передбаченому ч.4 ст.407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, фактичні обставини не оспорював. Зазначив, що в період з 16 липня 2019 по 30 вересня 2019 не був на військовій службі, а перебував за своїм місцем проживання. Просив суворо не карати, щиро каявся у вчиненому, просив затвердити угоду та призначити узгоджену міру покарання.

24 грудня 2019 року під час досудового слідства відповідно до вимог ст.472 КПК України, між прокурором військової прокуратур Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості. Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор військової прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.407 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч.4 ст.407 КК України у зазначених діяннях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, так суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України та може бути затверджена судом з наступних підстав.
Згідно зі ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, а саме в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, який, згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Вислухавши думку прокурора, думку обвинуваченого і його захисника, які просять затвердити угоду про винуватість, перевіривши угоду про визнання винуватості, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України та може бути затверджена судом з наступних підстав. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України, відноситься до тяжких злочинів, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим ОСОБА_3 є можливим.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.317, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену від 24 грудня 2019 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України,до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.473 КПК України.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1