Справа № 136/127/17
Провадження №11-кп/801/226/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000135, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2019р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соболівка, Липовецького району, Вінницької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину і призначено йому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду та обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 06.03.2016, близько 19:30 год., прийшов на територію домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_9 . У подальшому, реалізовуючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті останнього, який виник на ґрунті малозначного приводу, а саме постійних наклепів зі сторони ОСОБА_9 , ОСОБА_6 покликав останнього на вулицю та повідомив йому про необхідність повернення кельми, яку ОСОБА_6 надав у користування ОСОБА_9 . Після того, як ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_6 виніс із власного будинку кельму останнього, ОСОБА_6 умисно наніс йому один удар кулаком в область обличчя, від чого останній впав на землю. У подальшому, ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння смерті, взяв камінець та почав наносити потерпілому ОСОБА_9 , який знаходився на землі та захищався шляхом закриття обличчя руками, численні удари по голові, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, багатолоскутної скальпованої рани тім`яної області з оголенням черепа, перелому середніх фаланг II-IV пальців лівої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 116 від 27.09.2016 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, однак не являлись небезпечними для життя у момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами.
Однак, ОСОБА_6 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілий ОСОБА_9 вирвався та втік до домогосподарства своїх сусідів, які викликали швидку допомогу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Виключити із мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 у виді щирого каяття.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд безпідставно змінив правову кваліфікацію дій обвинуваченого із ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України і взяв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_6 та не врахував спосіб і знаряддя вчинення злочину, покази свідка ОСОБА_10 і потерпілого ОСОБА_9 , які узгоджуються з висновком експерта та свідчать про прямий умисел на заподіяння смерті потерпілому, однак злочин не був доведений до кінця, через опір та втечу потерпілого з місця події.
Крім того, прокурор зазначає, що суд безпідставно визнав пом`якшуючу обставину ОСОБА_6 у виді щирого каяття, так як обвинувачений з потерпілим не примирився і не відшкодував завдані його протиправними діями збитки, та не врахував особу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково та просить про скасування вироку, через істотне порушення норм КПК, і призначення нового судового розгляду, а саме суд перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України, не виклав у вироку суть обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дати оцінку правильності перекваліфікації дій ОСОБА_6 , потерпілий не з`явився у зв`язку зі смертю, захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечили проти апеляційної скарги прокурора, оскільки вважають, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність хуліганського мотиву в діях обвинуваченого, а також умислу на вбивство потерпілого, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та матеріалами кримінального провадження апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування вироку через істотне порушення норм КПК України.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у вироку виклав обвинувачення в якому обвинувачувався ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, проте проаналізувавши докази, що були здобуті та досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку, що кваліфікуюча ознака, а саме вчинення злочину з хуліганських мотивів, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, так як стороною обвинувачення не надано доказів, а сукупність зібраних доказів дають підстави стверджувати, що доведена винуватість ОСОБА_6 у заподіянні потерпілому ОСОБА_9 тілесного ушкодження середньої тяжкості.
Однак у вироку не викладено суть обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України.
За наведених підстав апеляційний суд не може зробити висновок щодо правильності перекваліфікації дій ОСОБА_6 , а тому є недоцільним повторне дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, так як при ухваленні вироку судом допущено істотне порушення норм КПК України, яке не може бути усунутим в ході апеляційного розгляду, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в ході якого необхідно дослідити зібрані докази та дати їм належну правову оцінку, викласти суть обвинувачення, яке суд визнає доведеним, а висновок щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно належно мотивувати, давши оцінку всім доводам в разі непогодження з кваліфікацією за тією чи іншою статтею.
У зв`язку з скасуванням вироку через істотне порушення норм КПК України, суд не вирішує питання щодо м`ягкості покарання, а тому міру покарання обвинуваченому необхідно обирати після дослідження всіх обставин, які підлягають врахуванню та даних про особу обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2019р. щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4