Справа № 738/1777/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/124/20
Категорія - в порядку виконання Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(резолютивна частина)

14 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 про відмову у задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до ч. 5 ст.72 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з клопотанням про зарахування йому у строк відбування покарання періоду з 30.03.2016 по 28.04.2016 року, коли він перебував у Київському слідчому ізоляторі у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, в якому його засуджено вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28.04.2016 року, який у подальшому було приєднано до покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва на підставі ст. 71 КК України.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2019 року у задоволенні клопотання засудженого відмовлено. Таке рішення суд аргументував помилковим посиланням засудженого на зарахування попереднього ув`язнення за правилами ч. 3 ст. 71 КК України, зазначивши, що дана норма закону передбачає приєднання до основного покарання додаткового покарання або невідбутої його частини, тоді як попереднє ув`язнення не є додатковим покарання і фактично увійшло у невідбуте покарання, приєднане останнім вироком.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд, задовольнити його клопотання та зарахувати у загальний строк покарання попереднє ув`язнення з 01.04.2016 року 28.04.2016 року із розрахунку день за два.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду необґрунтована, оскільки відповідно до ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання, а ст. 71 КК України передбачає, що додаткове покарання або невідбута його частина підлягає приєднанню до основного покарання у тому вигляді, в якому засуджений перебував, тому вважає, що відмовляючи йому у зарахуванні попереднього ув`язнення, яке приєднане до покарання, призначеного останнім вироком, суд погіршив його становище.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволенні, дослідивши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно п. 2, 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Виходячи з аналізу ч. 5 ст. 72 КК України слідує, що зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28.04.2016 року був визнаний винуватим та засуджений за вчинений 31.03.2016 року злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням. У рамках даного кримінального провадження до ОСОБА_6 було застосовано попереднє ув`язнення, яке зараховано при призначення основного покарання. В подальшому, засуджений відбував призначене покарання.

Однак, 31.07.2017 року вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого його було визнано винуватим та вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13.08.2019 року призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком (Ірпінського міського суду Київської області від 28.04.2016 року) та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано попереднє ув`язнення за період з 18.08.2017 року по 13.08.2018 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, застосоване у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив засудженому у зарахуванні попереднього ув`язнення у попередньому кримінальному провадженні, оскільки при обранні міри покарання судом було враховано положення ст. 72 КК України і приєднуючи невідбуту частину покарання за новим вироком за ст. 71 КК України, у суду не виникало підстав для повторного зарахування попереднього ув`язнення у попередньому кримінальному провадженні, оскільки положення ст. 71 КК України передбачають приєднання до основного покарання додаткового або невідбутої частини основного, на що слушно послався суд у своєму рішенні і з чим погоджується колегія суддів та не знаходить підстав для зміни чи скасування судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до ч. 5 ст.72 КК України залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4