ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/515/20Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Справа № 705/546/20 Категорія: ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

в с т а н о в и л а:

Вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 10.07.2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75, п.п.2-4 ст.76 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03.01.2018 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено ОСОБА_7 в місця позбавлення волі за вироком суду від 10.07.2014 року для відбування покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

Початок строку відбування покарання 03.01.2018 року.

Кінець строку відбування покарання 05.08.2022 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено, з тих підстав, що засуджений не довів своє виправлення.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, засуджений ОСОБА_8 порушує питання про скасування ухвали районного суду оскільки є всі підстави для застосування до нього вимог ст.82 КК України. Крім того звертає увагу на ту обставину, що позов потерпілого практично погашений, однак районний суд не звернув на це увагу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали клопотання, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Ухвала районного суду вказаним вимогам відповідає в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є те, що засуджений став на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що основною, вирішальною ознакою застосування до ОСОБА_8 вимог ст.82 КК України є його виправлення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З характеристики засудженого ОСОБА_8 убачається, що останній раніше судимий за вчинення умисних злочинів, а саме: 16.01.2001 року Придніпровським районним судом м.Черкаси за ст.185 ч.3, ст.185 ч.2, ст.309 ч.1, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

За даною справою засуджений: 10.07.2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 185ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03.01.2018 року скасовано звільнення з іспитовим строком та направлено в місця бавлення волі строком на 5 років.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.06.2019 року зараховано в строк покарання строк строк попереднього ув`язнення з 26.04.2014 року по 10.07.2014 року на підставі ст.72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Під час утримання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» м. Черкаси характеризувався посередньо. Режим утримання не порушував. До праці не залучався, стягнень та заохочень не мав.

З 26.03.2018 року відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колоня (№ 92)». За час відбування покарання характеризується посередньо. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Режим відбування покарання не порушує. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Стягнень не має. Має 1 (одне) заохочення. До роботи ставиться негативно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Не виконує роботи із самообслуговування, не має достатнього рівня необхідних навичок до виконання робіт із благоустрою установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, за напрямом «Професія».

Відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.

Відповідно до ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, за відсутністю бажання.

Участі у суспільно-корисному житті відділення та установи не приймає.

На засіданні адміністративної комісії 05.02.2020 року, 05.03.2020 року відмовлено ОСОБА_7 у зміні покарання більш м`яким, з тих підстав, що останній не довів своє виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.

При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Враховуючи характеристику засудженого ОСОБА_8 з якої вбачається, що позитивна поведінка і ставлення до праці засудженого ОСОБА_8 не була стабільною протягом усього часу відбування покарання. Характеризуючі дані засудженого ОСОБА_8 , а саме наявність лише 1 (одного) заохочення, відсутність стягнень, негативне ставлення до роботи, режим відбування покарання не порушує, не виконує роботи із самообслуговування - свідчить, про відсутність позитивних зрушень в його свідомості та не бажання стати на шлях виправлення.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.

Враховуючи вищевказане, і те, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, у відповідності зі п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що позитивні зрушення в поведінці засудженого ОСОБА_8 не є стабільними, а тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області 14 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя -

Судді