Справа № 201/3640/20
Провадження № 1-кс/201/1444/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням ОСОБА_2 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 17 квітня 2020 року надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000277 від 07 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, яке згідно із протоколом автоматичного визначення слідчого судді було передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Подане клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2019 року (справа № 243/8019/19) задоволено клопотання слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_3 про арешт майна та накладено арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на пожежний автомобіль ГАЗ 5312, номер шасі: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та свідоцтво НОМЕР_3 про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Крім того, в поданому клопотанні зазначено, що 19 грудня 2019 року Слов`янський відділ поліції ГУНП Донецькій області, за вихідним № 40-91-83 направив матеріали кримінального провадження № 0000277 до Соборного ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Згідно із статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В главі 17 КПК України відсутня пряма норма, яка б визначала підсудність розгляду клопотань про скасування арешту.

Згідно із частини 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Разом з тим, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, передбачено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Як вбачається з тексту клопотання, арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 був накладений ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2019 року (справа № 243/8019/19).

Виходячи з аналізу положень КПК України щодо загальної територіальної підсудності, слідчий суддя приходить до висновку про те, що дане клопотання не підлягає розгляду в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, так як до матеріалів клопотання не додано жодного доказу щодо перебування у провадженні Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області вищезазначеного кримінального провадження, а місцезнаходження органу досудового розслідування слідчого відділення Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області знаходиться за межами територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року, «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо її розгляд не підлягає в цьому суді.

З наведених вище підстав, слідчий суддя вважає, що дане клопотання не підлягає розгляду в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, тому його з усіма доданими до нього матеріалами необхідно повернути особі, яка подала дане клопотання, для звернення із ним до належного суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 25, 28, 303-307 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді з дотриманням правил територіальної підсудності відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1