КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/752/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу

прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.12.2019 року залишено без задоволення клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку 01.11.2019 року у кримінальному провадженні № 0000630, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого ОСОБА_9 , а саме: грошові кошти в сумі 261 431 доларів США (25 пачок купюр номіналом по 100 доларів США; 1 пачка 75 купюр номіналом по 100 доларів США; 1 пачка 39 купюр номіналом по 100 доларів США; 2 купюри номіналом 10 доларів США; 1 купюра номіналом 5 доларів США; 6 купюр номіналом 1 долар США); грошові кошти в сумі 550 500 грн. (10 пачок по 100 купюр номіналом по 500 грн. та 1 пачка з 101 купюрою номіналом 500 грн.); грошові кошти в сумі 35000 російських рублів (7 купюр по 5000 російських рублів); золоті злитки в фірмовій упаковці в кількості 43 шт. (13 злитків по 100 грам; 16 злитків по 50 грам; 14 злитків по 20 грам).
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.12.2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на майно вилучене під час обшуку 01.11.2019 року у кримінальному провадженні № 0000630, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого ОСОБА_9 , а саме: грошові кошти в сумі 261 431 доларів США (25 пачок купюр номіналом по 100 доларів США; 1 пачка 75 купюр номіналом по 100 доларів США; 1 пачка 39 купюр номіналом по 100 доларів США; 2 купюри номіналом 10 доларів США; 1 купюра номіналом 5 доларів США; 6 купюр номіналом 1 долар США); грошові кошти в сумі 550 500 грн. (10 пачок по 100 купюр номіналом по 500 грн. та 1 пачка з 101 купюрою номіналом 500 грн.); грошові кошти в сумі 35000 російських рублів (7 купюр по 5000 російських рублів); золоті злитки в фірмовій упаковці в кількості 43 шт. (13 злитків по 100 грам; 16 злитків по 50 грам; 14 злитків по 20 грам).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. У клопотанні про арешт майна та безпосередньо під час судового розгляду стороною обвинувачення доведено правові підстави для накладення арешту та вчинення кримінальних правопорушень за якими здійснюється досудове розслідування.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання не було взято до уваги надані прокурором докази, зокрема протокол проведення негласних (слідчих) розшукових дій у якому відображено обставини придбання вилученого майна та безпідставно взято до уваги покази свідка ОСОБА_10 , який зазначив факт надання безвідсоткової позики ОСОБА_11 у 2016 році. Даний договір жодним чином не завірений та до нього не додано розписку про отримання такої позики.

Підставою для накладення арешту на майно є те, що таке майно є предметом та доказом вчинення кримінального правопорушення, а метою збереження речових доказів, не накладення арешту може стати наслідком його видозміни, відчуження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення представників власника майна, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000630 від 21.03.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 366 КК України, досудове розслідування у якому доручено Центральному апарату Державного бюро розслідувань.

Орган досудового розслідування зазначає, що службові особи ГУ ДФС в Полтавській області та службові особи інших правоохоронних органів зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе від фізичних та юридичних осіб, здійснили та здійснюють дії з приховування протиправної діяльності ряду суб`єктів господарювання серед яких ТОВ «Українська бурова компанія», ТОВ «Октан Трейд» та ТОВ «Всеукраїнська енергетична група», які полягають у незаконному виробництві паливо-мастильних матеріалів, внесення неправдивих відомостей до бухгалтерських та фінансово-господарських документів.

За фактом зловживання службовим становищем службовими особам ГУ ДФС з Полтавській області та службовими особами інших правоохоронних органів, які всупереч інтересам служби, діючи з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе від фізичних та юридичних осіб, за попередньою змовою з особами які діють від ряду суб`єктів господарювання, здійснили та здійснюють дії з приховування протиправної діяльності ТОВ «Аркадія Оіл» (), ТОВ «Астрейдинг» (), ТОВ «Енергоресурси» (), ТОВ «Атланта-Ойл» (), ТОВ «Альфа груп 77» (), ТОВ «Атланта 17» (), ТОВ «Альфаоіл» (), ТОВ «ОйлТрейдинг» (), ТОВ «ОйлНафтотрейдинг» (), ТОВ «ДніпроресурсОйл» () та інших, які полягають у незаконному виробництві та збуті паливо-мастильних матеріалів, внесення неправдивих відомостей до бухгалтерських та фінансово-господарських документів, що потягло тяжкі наслідки у вигляді недонарахування до державного бюджету акцизного податку у розмірі, який у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Фізичні особи, діючи за попередньою змовою між собою та за участі ряду підконтрольних суб`єктів господарювання серед яких ТОВ «Українська бурова компанія», ТОВ «Октан Трейд», ТОВ «Всеукраїнська енергетична група» здійснюють незаконне виготовлення, зберігання, транспортування та збут підакцизних товарів, шляхом використання обладнання, що забезпечує масове виробництво таки товарів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України;

Службові особи ТОВ «Українська бурова компанія», ТОВ «Октан Трейд», ТОВ «Всеукраїнська енергетична група», діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, внесли до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, що спричинило тяжкі наслідки.

Разом з цим, механізм протиправної діяльності полягає також у тому, що вказаною групою осіб використовуються нафтопереробні потужності, які перебувають у користуванні та власності ТОВ «Енергетична альтернатива - 7» () та ТОВ «Альтернатів Енерджі Сорсес Компані» (), ТОВ «Бітоксид» (), які фактично виготовляють дизельне пальне та бензин, яке офіційно реалізують під виглядом паливних компонентів (сировина вуглеводнева, абсорбент тощо) ти самим ухиляючись від сплати акцизного збору у розмірі близько 5 515 907, 02 Євро.

Таким чином, під час досудового розслідування виникла необхідність у проведенні огляду нежитлових будівель та споруд розташованих на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ТОВ «Енергоресурс» (), та розташовані за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, проїзд Галузевий, 66, оскільки матеріали кримінального провадженні містять достатньо відомостей, які свідчать про те, що залучені до скоєння злочину особи є зацікавленими у спотворенні, підміні, приховуванні або знищенні оригіналів документів, що виключає можливість їх отримання іншим передбаченим КПК України способом.

У ході проведення 01.11.2019 року обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2019 року (справа № 757/53020/19-к) за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого ОСОБА_9 , прокурором групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, окрім речей та документів, дозвіл на вилучення яких прямо надано слідчим суддею в указаній ухвалі, виявлено та надалі вилучено:

грошові кошти в сумі 261 431 доларів ЄША (25 пачок купюр номіналом по 100 доларів США; 1 пачка 75 купюр номіналом по 100 доларів ЄША; 1 пачка 39 купюр номіналом по 100 доларів США; 2 купюри номіналом 10 доларів ЄША; 1 купюра номіналом 5 доларів ЄША; 6 купюр номіналом 1 долар ЄША);
грошові кошти в сумі 550 500 грн. (10 пачок по 100 купюр номіналом по 500 грн. та 1 пачка з 101 купюрою номіналом 500 грн.);

грошові кошти в сумі 35000 російських рублів (7 купюр по 5000 російських рублів);

золоті злитки в фірмовій упаковці в кількості 43 шт. (13 злитків по 100 грам; 16 злитків по 50 грам; 14 злитків по 20 грам).

04.11.2019 року прокурор першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся із клопотанням до Печерського районного суду міста Києва про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку 01.11.2019 року у кримінальному провадженні № 0000630, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого ОСОБА_9 , перелік якого наведений у клопотанні.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.12.2019 року залишено без задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку 01.11.2019 року у кримінальному провадженні № 0000630, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого ОСОБА_9 , а саме: грошові кошти в сумі 261 431 доларів США (25 пачок купюр номіналом по 100 доларів США; 1 пачка 75 купюр номіналом по 100 доларів США; 1 пачка 39 купюр номіналом по 100 доларів США; 2 купюри номіналом 10 доларів США; 1 купюра номіналом 5 доларів США; 6 купюр номіналом 1 долар США); грошові кошти в сумі 550 500 грн. (10 пачок по 100 купюр номіналом по 500 грн. та 1 пачка з 101 купюрою номіналом 500 грн.); грошові кошти в сумі 35000 російських рублів (7 купюр по 5000 російських рублів); золоті злитки в фірмовій упаковці в кількості 43 шт. (13 злитків по 100 грам; 16 злитків по 50 грам; 14 злитків по 20 грам).
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на вилучене майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора та представників власника майна, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. ст. 170, 173 КПК України та вказав, що прокурором не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, на підставі чого відсутні підстави для накладення арешту на останні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність останніх у даному кримінальному провадженні.
В постанові про визнання майна речовим доказом, прокурор зазначає, що вилучене майно може свідчити про одержання прибутків від незаконного виявлення та збуту пального, має значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні та з цих підстав визнаний речовим доказом.

Разом з тим, за положенням ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи зазначене, а також те, що за матеріалами, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що вищевказане майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, було об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, то існування правової підстави для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується та свідчить про формальність постанови прокурора від 02.11.2019 року про визнання майна речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Тому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання органу досудового розслідування з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, прокурор в судовому засіданні повідомив, що вилучене майно було повернуто власнику, колегія суддів на момент розгляду апеляційної скарги позбавлена можливості вирішувати питання про накладення арешту, оскільки таке можливе лише за наявності реально вилученого майно.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку 01.11.2019 року у кримінальному провадженні № 0000630, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого ОСОБА_9 , а саме: грошові кошти в сумі 261 431 доларів США (25 пачок купюр номіналом по 100 доларів США; 1 пачка 75 купюр номіналом по 100 доларів США; 1 пачка 39 купюр номіналом по 100 доларів США; 2 купюри номіналом 10 доларів США; 1 купюра номіналом 5 доларів США; 6 купюр номіналом 1 долар США); грошові кошти в сумі 550 500 грн. (10 пачок по 100 купюр номіналом по 500 грн. та 1 пачка з 101 купюрою номіналом 500 грн.); грошові кошти в сумі 35000 російських рублів (7 купюр по 5000 російських рублів); золоті злитки в фірмовій упаковці в кількості 43 шт. (13 злитків по 100 грам; 16 злитків по 50 грам; 14 злитків по 20 грам), - залишити без змін, а апеляційну скаргупрокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4