Справа № 159/2152/20
Провадження № 1-кс/159/681/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря ОСОБА_2
іншої особи ОСОБА_3
представника іншої особи ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу за клопотанням слідчого про арешт майна,
в с т а н о в и в :
Відповідно до клопотання слідчого:

«В провадженні слідчого відділення Ковельського ВП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000791 від 10.05.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.05.2020 о 15:34 до Ковельського ВП надійшло повідомлення про те, що гр. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_1 , в м. Ковелі по вул. Ватутіна біля магазину «Дар» в с. Вербка Ковельського району допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинив йому тілесні ушкодження та в подальшому зник з місця події.
Під час проведення огляду місця події 09.05.2020 було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик ГУНП у Волинській області в м. Ковелі вищевказаний автомобіль марки «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_1 .
Матеріалами провадження встановлено, що автомобіль «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_1 знаходиться у користуванні ОСОБА_3 .
12.05.2020 року, вказаний автомобіль було визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженні та на даний час він знаходиться на спеціальному майданчику ГУНП у Волинській області в м. Ковелі.»
Підстави для накладення арешту, відповідно до клопотання слідчого:

«Враховуючи те, що в ході проведення розслідування, було встановлено, що вилучений автомобіль є знаряддям вчинення злочину, на підставі цього визнані речовим доказом по кримінальному провадженню, також з метою належного розслідування даного кримінального провадження та прийняття законного кінцевого процесуального рішення, є необхідність у використанні вказаного транспортного засобу для проведення подальших слідчих дій, а саме можливого проведення ряду інженерно-транспортних експертиз, крім того враховуючи, що майнова шкода потерпілій стороні на даний момент не відшкодована, що в подальшому може призвести до заявлення цивільного позову до підозрюваного про відшкодування спричиненої шкоди, окрім цього вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, і з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, на вказаний автомобіль слід накласти арешт.»
Згідно доданого до клопотання протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 останній дав показання:

«З серпня 2019 року у нас із моїм колишнім тестем ОСОБА_3 неприязні відносини, зокрема, через те, що він неправомірно користується моїм автомобілем та відмовляється його мені повернути».
Згідно ухвали слідчого судді від 13.05.2020 року:

«Згідно п.3 ч.2 ст.171 КПК України:
«2. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;»
У клопотанні слідчого відсутні документи, які підтверджують право власності на автомобіль, конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження автомобілем ОСОБА_3 , про якого йдеться у клопотанні.»
Документи, які підтверджують право власності на автомобіль, конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження автомобілем ОСОБА_3 , про якого йдеться у клопотанні, всупереч вимогам вказаної ухвали, так і не були надані.

ОСОБА_3 та його представник пояснили під час судового розгляду, що автомобіль, який просять арештувати, придбаний ОСОБА_3 за власні кошти і, відповідно, він ним володіє і користується. ОСОБА_5 , його зять, всіляко намагається забрати у нього автомобіль, використовуючи обвинувачення у неіснуючих кримінальних правопорушеннях. Спочатку це було обвинувачення у самоуправстві, де автомобіль намагалися вилучити у нього шляхом такої слідчої дії як тимчасовий доступ. А коли суд у такому доступі відмовив, з`явилося нове обвинувачення у тому, що він нібито завдав ОСОБА_5 тілесні ушкодження тим самим автомобілем. Цього не було, ОСОБА_5 раніше заявляв в судовому засіданні, що йому необхідна операція на коліні і потім це саме коліно ніби постраждало від його автомобіля. Автомобіль у нього забрали на місці стоянки, у його відсутності, він навіть звертався у поліцію з заявою про незаконне заволодіння автомобілем, не розуміючи, що сталося.

На підтвердження зазначених пояснень ОСОБА_3 надав відеозапис події та прохав допитати свідка ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_6 показав, що він здійснював відеозапис подій того дня, оскільки ОСОБА_5 і раніше влаштовував провокації щодо ОСОБА_3 . Ніякою частиною тіла ОСОБА_5 не торкався автомобіля в той час і в тому місці. Абсолютно виключено те, що в разі зіткнення автомобіля з ОСОБА_5 він та ОСОБА_3 стали би залишати місце події без поліції. Така поведінка є нерозумною і у нього достатньо юридичних знань, щоб таких очевидних помилок не робити.

Викладені обставини мали би привести слідчого до висновку про необхідність виключення з допомогою слідчих дій можливої провокації з сторони ОСОБА_5 і неправдивого повідомлення ним про кримінальне правопорушення, перш ніж вилучати у ОСОБА_3 автомобіль, та ще й у відсутності останнього і без будь-якого його повідомлення.

До того ж, частина 1 статті 286 КК України передбачає такий наслідок порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, як спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Згідно доданої до клопотання медичної довідки, лікувальним закладом поставлений ОСОБА_5 діагноз: «Розтягнення зв`язок правого колінного суглобу. Хронічний синовіїт правого колінного суглобу.»

Довідка датована 09.05.2020 року, днем, коли, згідно заяви ОСОБА_5 , відбулося кримінальне правопорушення. Захворювання суглобу не могло стати хронічним так швидко. У ОСОБА_3 не було відібрано пояснення з приводу події, що є недопустимим за обставин, коли між ним і ОСОБА_5 існують неприязні відносини і спір за автомобіль. В той же час, ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_5 мав захворювання суглобу раніше, ніж відбулися події, про які йдеться у заяві ОСОБА_5 . І згадана медична довідка це підтверджує.

Ця обставина ще раз вказує на передчасність клопотання про арешт автомобіля без перевірки того, чи є заява ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення правдивою.

Недопустимо вирішувати цивільно-правовий спір між сторонами, а саме, спір щодо права власності на автомобіль, кримінально-правовими методами.

А саме, замість позову про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння, намагатись забрати автомобіль у протилежної сторони шляхом кримінально-правового вилучення і арешту.

У слідчого було і є достатньо підстав для проведення перевірки правдивості заяви ОСОБА_5 про отримання ним ушкодження, перш ніж вилучати автомобіль у ОСОБА_3 і накладати на автомобіль арешт.

Тільки після проведення такої перевірки і переконання, що звернення ОСОБА_5 правдиве, можливо було вчиняти дії, спрямовані на вилучення автомобіля і його арешт.

Вилучення автомобіля і його арешт є істотним втручання у право власності особи. Поняття «право власності» тлумачиться широко і включає у себе також право користування на законній підставі. Право користування підлягає захисту навіть від власника майна, власник майна не вправі довільно забирати майно у особи, якій він передав майно у користування. Слідчий не вправі втручатися у цивільно-правові відносини сторін, замінювати собою суд, чинити правосуддя, забирати майно у користувача і передавати його власнику.

Слідчий зобов`язаний перевіряти, чи не намагається сторона використати кримінально-правові методи для вирішення цивільно-правових завдань і запобігати таким спробам.

За будь-яких обставин, слідчий не довів, що ОСОБА_3 намагався якимось чином перешкодити розслідуванню, приховати автомобіль, усунути пошкодження на ньому, не давати слідчому ці пошкодження зафіксувати тощо. Без таких дій, за обставин, які склалися, арешт автомобіля з його вилученням виглядає абсолютно невиправданою дією, слідство можливо успішно проводити і без таких крайніх заходів.

Клопотання є, поза сумнівом, передчасним, не має належного обґрунтування, до нього не додані необхідні документи, тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170-173, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000791 від 10.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відмовити.

Повернути автомобіль марки «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , особі, у якої цей автомобіль був вилучений, ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали відбулося о 12 год. 19 травня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_7