В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000559 від 03 листопада 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічної освітою, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, інвалід ІІІ групи, невійськовозобов`язаного, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.125 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, військовозобов`язаного, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.125 КК України;
учасники кримінального провадження:
прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілий ОСОБА_7
обвинувачені - ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ,
захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 02.11.2019, в період часу з 22:00 по 23:00 год, знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 дізнався від свого батька про те, що його молодшого брата ОСОБА_10 , ображають та йому необхідна допомога. Через деякий час ОСОБА_3 спільно із батьком ОСОБА_4 сівши до автомобіля «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 приїхали на вказане ОСОБА_10 місце, а саме до сільського клубу, де побачивши конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та вирішили допомогти останньому. Після чого, ОСОБА_4 із вказаного транспортного засобу, дістав дерев`яний брусок та спільно із сином ОСОБА_3 підійшли до ОСОБА_7 . У вказаний час ОСОБА_10 діючи умисно, наніс кулаком правої руки один удар в область носа ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю. В подальшому, поки ОСОБА_7 перебував на землі, ОСОБА_3 з метою спричинення фізичного болю, шкоди здоров`ю та тілесних ушкоджень останньому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків почав взутими ногами наносити множинні удари по правій нозі ОСОБА_7 , в результаті чого в останнього, відповідно до висновку № 06/01-20/112-19, мали місце тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин правої ноги, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України, умисне легке тілесне ушкодження.
Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 02.11.2019, в період часу з 22:00 по 23:00 год., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 отримав дзвінок на свій мобільний телефон від молодшого сина ОСОБА_10 , який повідомив про те, що його ображають та необхідна допомога. Через деякий час, ОСОБА_3 спільно із сином ОСОБА_3 сівши до автомобіля «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 приїхали до вказаного ОСОБА_10 місця, а саме до сільського клубу, що розташований по вул. Центральна, 60, де побачивши конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та вирішили допомогти останньому. Після чого, ОСОБА_4 із вказаного транспортного засобу, дістав дерев`яний брусок та спільно із сином ОСОБА_3 підійшли до ОСОБА_7 . У вказаний час ОСОБА_10 діючи умисно, наніс кулаком правої руки один удар в область носа ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю. В подальшому, поки ОСОБА_7 перебував на землі, ОСОБА_4 з метою спричинення фізичного болю, шкоди здоров`ю та тілесних ушкоджень останньому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків почав взутими ногами та дерев`яним бруском наносити множинні удари по правій руці ОСОБА_7 , спричинивши останньому, відповідно до висновку № 06/01-20/112-19, тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин правої руки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 , також кваліфіковано за ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, умисне легке тілесне ушкодження.
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.1 ст.125 КК України і викладений в обвинувальному акті від 04.03.2020 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що злочин вчинив за обставин, викладених вище, а саме 02.11.2019 року десь біля 22.00-23.00 год., дізнався від меншого брата ОСОБА_11 , що в сільському клубі його образили (побили). Після чого він разом із батьком ОСОБА_3 сіли до автомобіля, та поїхали до клубу, де побачивши конфлікт між потерпілим ОСОБА_7 та братом, вирішити допомогти останньому. Він залишив автомобіль, та разом із батьком, почали захищати брата, він особисто, після того як ОСОБА_7 впав на землю кілька разів вдарив його ногою та кулаком по тулубу, чим наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 його батько точно не пам`ятає, але не виключає що була і палиця. З приводу вчиненого жалкує, просив вибачення у потерпілого, заявлені позовні вимоги потерпілого визнає у повному обсязі, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме злочинів.
Також, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.1 ст.125 КК України і викладений в обвинувальному акті від 04.03.2020 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що злочин вчинив за обставин, викладених вище, а саме 02.11.2019 року десь біля 22.00-23.00 год., подзвонив менший син ОСОБА_12 і повідомив, що його ображають (побили) біля клубу, в зв`язку із чим він сказав старшому сину ОСОБА_13 про даний інцидент, і вони разом автомобілем поїхали до клубу. За кермом їхав син, тому що він особисто вживав у ввечері алкогольні напої, в зв`язку із чим за кермо автом не сідав. По приїзду до клубу залишили із сином автомобіль, та разом почали захищати меншого сина. Він особисто, після того як під час бійки ОСОБА_7 впав на землю кілька разів вдарив його ногою та кулаком по тулубу а також за допомогою палиці, можливо і дерев`яного бруска, також кілька разі вдарив потерпілого ОСОБА_7 , як наносили інші сини тілесні ушкодження потерпілому, тобто їх кількості та послідовності точно не пам`ятає. З приводу вчиненого жалкує, просив вибачення у потерпілого, заявлені позовні вимоги потерпілого визнає у повному обсязі, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме злочинів.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_6 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_7 , будучи допитаним під час судового розгляду повідомив суду, що 02.11.2019 року у вечірню пору доби він із товаришами відпочивав у сільському клубі в с.Сербинівці, Жмеринського району Вінницької області. Коли вийшов на двір бачив, як ОСОБА_14 ображав на вулиці дівчину та заступився за нею, зробивши ОСОБА_11 зауваження, будь яких тілесних ушкоджень йому він не наносив. Після цього ОСОБА_11 , зателефонував батьків і той разом із сином ОСОБА_15 приблизно через хвилин 15-20 приїхали автомобілем до клубу, де всі разом у трьох почали бити потерпілого. Першим удар наніс у голову ОСОБА_12 , від чого потерпілий впав на землю, та далі його батько ОСОБА_16 за допомогою дерев`яного бруска, рук та ніг, та ОСОБА_17 руками і ногами почали наносити тілесні ушкодження.
Після отриманих ушкоджень потерпілий звернувся до лікарні де знаходився на лікування протягом 7 (семи) діб, в звязку із чим протратив значну суму коштів на лікування. Також зазначив, що пробачив обвинувачених та з приводу міри покарання покладався на розсуд суду, просив обвинувачених волі не позбавляти.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в повному обсязі визнали свою провину в інкримінованому їм злочині, який передбачений ч.1 ст.125 КК України і викладений в обвинувальному акті від 04.03.2020 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_6 , покази потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , думки із захисників за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченних, вивчивши матеріали справи, що характеризують їх особи, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого їм злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Слід зазначити, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Так, оцінюючи всі досліджені у судовому засіданні докази, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку й достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, «поза розумним сумнівом» дійшов висновку про вчинення обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, а тому їх дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликою тяжкості, особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, місцем проживання характеризується з посередньої сторони, має на утриманні неповнолітню дочку, являється інвалідом третьої групи з дитинства, вибачився перед потерпілими, з приводу міри покарання потерпіла сторона покладалася на розсуд суду. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, що складена провідним інспектором Жмеринського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_18 від 08.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, проте щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, одружений має на утриманні неповноліню дочку; на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Жмеринської ЦРЛ не перебуває. Відповідно до висновку досудової доповіді, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства (а.с.43-45).
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання особи ОСОБА_3 , соціально-психологічної характеристики останнього наданої праківником органу пробації, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, фактично усунув заподіяну злочином шкоду, з врахуванням думки потерпілого, суд приходить до переконання та вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.125 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості та особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, давав правдиві покази відносно себе, на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, посередньо характеризується за місцем проживання, вибачився перед потерпілими. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Також, відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 .
З досудової доповіді, що складена провідним інспектором Жмеринського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_18 від 08.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, проте щиро покаявся, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Жмеринської ЦРЛ не перебуває. Відповідно до висновку досудової доповіді, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства (а.с.39-41).
Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69,69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи обвинуваченого, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на думку прокурора, висловлену у судових дебатах, думку потерпілого який з приводу міри покарання покладався на розсуд суду, думки захисників, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.125 КК України.
Призначаючи обвинуваченим зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для їх виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає їх особам та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Потерпілим по справі, цивільним позивачем ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про стягнення на його користь шкоду, завдану вчиненим відносно нього відповідачем ОСОБА_3 вказаного кримінального правопорушення грошову компенсацію на загальну суму 11125 (одинадцять тисяч сто двадцять п`ять) гривень, із них 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди та 1125 гривень за витрати на правничу допомогу. Крім того із відповідача ОСОБА_4 на його користь за шкоду, завдану вчиненим відносно нього вказаного кримінального правопорушення грошову компенсацію на загальну суту 11125 (одинадцять тисяч сто двадцять п`ять) гривень, із них 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди та 1125 гривень за витрати на правничу допомогу.
Зазначені позовні вимоги цивільний позивач ОСОБА_7 обґрунтував тим, що в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, а саме побиття його відповідачами, він проходив лікування в умовах стаціонару, зазнав фізичного болю та душевних страждань. Тривалий час не міг нормально ставати і шкутильгав на праву ногу, а також не міг використовувати багато різних необхідних в побуті рухів правою рукою. Крім того вказав, що був принижений оскільки його одного били троє чоловік, він був безпорадний захищатися і чинити їм достатній опір. Тілесні ушкодження були нанесенні в публічному місці у присутності знайомих людей. Тому завдану йому моральну шкоду оцінює у зазначеній ним сумі.
При розгляді справи в судовому засіданні при наданні показів, позивач подав письмову заяву про зміну позовних вимог, якою просив стягнути із ОСОБА_3 на його користь за шкоду, завдану вчиненим відносно нього вказаного кримінального правопорушення грошову компенсацію на загальну суту 6125 (шість тисяч сто двадцять п`ять) гривень, із них 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди та 1125 гривень за витрати на правничу допомогу. Крім того із відповідача ОСОБА_4 на його користь за шкоду, завдану вчиненим відносно нього вказаного кримінального правопорушення грошову компенсацію на загальну суту 6125 (шість тисяч сто двадцять п`ять) гривень, із них 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди та 1125 гривень за витрати на правничу допомогу.
Обвинувачені, цивільні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 змінені позовні вимоги вказані у цивільному позові визнали повністю.
Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що регулюються нормами Цивільного Кодексу України про відшкодування шкоди (глава 82).
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.12 і 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст.76, 77, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потрубають доказування.
За ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків, та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової шкоди).
При визначені розміру компенсації за завдану моральну шкоду, суд враховує обставини її завдання, ступінь вини відповідачів у її завданні, їх відношення до вчиненого та розуміння негативних наслідків для потерпілого, характер моральних страждань позивача, термін впродовж якого така шкода спричинялась.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами та доповненнями розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, але при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, визначаючи розмір моральної шкоди, завданої цивільному позивачу ОСОБА_7 , виходячи із засад розумності та справедливості, суд враховує обставини справи, кримінальний характер правопорушення вчиненого відповідачами, глибину тривалості душевних страждань цивільного позивача, ступень вини цивільних відповідачів, які своїми протиправними діями завдали йому моральної шкоди, а також визнання позивачами змінених позовних вимог в повному обсязі вважає, що моральна шкода, завдана цивільному позивачу, підлягає задоволенню в повному обсязі.
Речових доказів та процесуальних витрат у провадженні немає.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді ста годин громадських робіт.
Цивільний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 грошову компенсацію на загальну суму 6125 (шість тисяч сто двадцять п`ять) гривень, із них 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1125 гривень за витрати на правничу допомогу.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт.
Цивільний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 грошову компенсацію на загальну суму 6125 (шість тисяч сто двадцять п`ять) гривень, із них 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1125 гривень за витрати на правничу допомогу.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Згідно зі ст.ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Жмеринського
міськрайонного суду ОСОБА_1