н/п 1-кп/953/1290/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2019 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005067 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст.. Скураново, Чернського району, Тульської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід не обирався,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
15 жовтня 2019 року, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу магазину «НЛО», розташованого за адресою: м. Харків вул. Шевченка 271, побачивши раніше знайомого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив повз нього, покликав його та між останніми виникла словесна сварка, під час якої у ОСОБА_5 виник раптово злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільнонебезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область лівої частини шиї.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до висновку судовомедичної експертизи №09-1677/2019 від 08 листопада 2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми гортані з посттравматичною гематомою гортані та функціональною фонастенією (осиплість голосу) без порушення функції зовнішнього дихання з садном на лівій боковій поверхні шиї, що за ступенем тяжкості належить до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 день).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину, а саме, що він, у час, який зазначено в обвинувальному акті наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область лівої частини шиї. Пояснив, що зробив це через злість та образу на потерпілого. У скоєному щиросердно розкається, просить суворо не карати.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому просив призначити покарання на розсуд суду, цивільний позов не заявляв.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до злочину невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на період скоєння інкримінованого ним злочину офіційно не працював, має постійне місце проживання, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

На підставі ст. 66 КК України як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки.

Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно з положеннями статті 67 КК України, судом не встановлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді обмеження волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні умови і підстави призначення обвинуваченому іншого покарання з огляду на те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, що унеможливлює призначення йому покарання у вигляді штрафу, а також з урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання, недоцільність призначення покарання у вигляді арешту.

Проте, зважаючи на те, що потерпілий не наполягав на призначенню обвинуваченому суворої міри покарання, а сам обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України.

Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов, який відповідає положенням ч. 4 ст. 128 КПК України потерпілим заявлено не було, а тому суд роз`яснює потерпілому, що він має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства на загальних підставах.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченогоч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк 1 (один) рік, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з пробації, повідомляти уповноважений орган з пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1