ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 667/7099/14-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/398/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А
іменем України

14 квітня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0004080 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2019 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
засуджено:
за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн..
На підставі ст.49 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності
Вирішено питання про цивільний позов та процесуальні витрати.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він 30.07.2013р. близько 16:00 годин, перебуваючи у кабінеті інженерної служби Херсонської школи вищої спортивної майстерності, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. м. Фортус, 38, умисно, в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_10 три удари кулаками рук в область голови, один удар ногою по лівій нозі, три удари ногами по правій руці, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження, а саме: струс головного мозку, забита рана слизової нижньої губи, синці обличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я та синці правого передпліччя, лівої гомілки, черевної стінки, садно лівої нижньої кінцівки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченогоОСОБА_8 вважає вироку суду першої інстанції незаконним, а висновки, викладені в судовому рішенні такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів указує, що під час оцінки показаній свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 суд дійшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, оскільки вказані особи не були безпосередніми свідками події спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, навпаки свідки підтвердили наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, оскільки останній є конфліктною людиною. Крім того, категоричних висновків щодо способу утворення тілесних ушкоджень у потерпілого не здійснено за результатами судово-медичного дослідження, які викладено у висновку експерта №74/1220 від 21.03.2014 року. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно надано критичну оцінку показанням обвинуваченого щодо заперечення ним обставин вчинення злочину. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити відносно ОСОБА_8 виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити та виправдати обвинуваченого ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у заподіянні легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_10 , за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому, а також аналогічні доводи в апеляційній скарзі його захисника, є непереконливими.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним, посилаючись на те, що інкримінований йому злочин не вчиняв, однак не заперечував то й факт, що 30.07.2013 року між ним та потерпілим ОСОБА_10 виник конфлікт з приводу того, що той вимагав від нього виконання обов`язків, які не входили до кола його посадових обов`язків, з приводу чого потерпілий почав кричати. Однак заперечував факт спричинення ним потерпілому тілесних ушкоджень.

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення були предметом перевірки в судовому засіданні та спростовуються детально наведеними у вироку доказами.

Обставини, за яких ОСОБА_8 заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого, підтверджуються наступними доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що він 30.07.2013 року перебував у своєму кабінеті разом із ОСОБА_8 , де між ними виник конфлікт в наслідок того, що ОСОБА_8 відмовлявся виконувати його завдання, підійшов до нього та наніс йому три-чотири удари рукою в обличчя, після чого він намагався вийти, але ОСОБА_8 ударив його по лівій нозі, від чого він впав, а ОСОБА_8 почав бити його ногами по рукам та голові, а потім втік. Коли він вийшов з кабінету, то у дворі школи побачив ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , яким повідомив про те, що його побив ОСОБА_8 ..

Зазначені показання потерпілого суд першої інстанції правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона 30.07.2013р бачила, як ОСОБА_8 виходив з кабінету ОСОБА_10 , а за ним вибіг ОСОБА_10 , у якого була розпатлана сорочка та з носу текла кров. ОСОБА_10 сказав, що ОСОБА_8 його побив.
Свідок ОСОБА_12 показав, що влітку 2013 року бачив, як з будівлі вийшов ОСОБА_8 , а за ним ОСОБА_10 , у якого з носу текла кров та який сказав, що його побив ОСОБА_8 ..
Свідок ОСОБА_13 показала, що особисто вона конфлікту не бачила, але зі слів чула, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виник якийсь конфлікт. Також характеризує ОСОБА_10 як людину "старой закалки", який намагався щоб всі працівники були зайняті в роботі, а ОСОБА_8 як людину, яка виконує роботу тільки ту, що входить до його обов`язків.

Судом дано належну оцінку показанням потерпілого ОСОБА_10 , оскільки вони повністю узгоджуються з показаннями свідків, зокрема, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які бачили як потерпілого з наявними тілесними ушкодженнями, так і обвинуваченого ОСОБА_8 , який вийшов із кабінету потерпілого ОСОБА_10 , а слідом за ним останній. Інших сторонніх осіб, які могли б перебувати в цей момент біля потерпілого та могли спричинити йому тілесні ушкодження, жодним із свідків не вказано.
Як обвинувачений ОСОБА_8 , так і потерпілий ОСОБА_10 повідомили, що вони разом перебували в кабінеті (потерпілого) і саме між ними виник конфлікт. Обвинуваченим не було спростовано те, що із кабінету потерпілий ОСОБА_10 вийшов саме з явними слідами тілесних ушкоджень, а саме те, що у нього з носу текла кров, сорочка на ньому була розпатлана.

Зазначені показання потерпілого підтверджуються даними слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 01.03.2014 року, де він продемонстрував, за яких обставин ОСОБА_8 заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, а тому у суду не було підстав вважати їх необґрунтованими або надуманими.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1220 від 31.07.2013 року, у потерпілого ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, забитої рани слизової нижньої губи, синців обличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, виникли від дії тупих предметів протягом однієї доби.

Висновками судово-медичних експертизи №74/1220 від 21.03.2014 року встановлено, що утворення тілесних ушкоджень за обставин, указаних потерпілим ОСОБА_10 в протоколі слідчого експерименту від 01.03.2014р., не виключається. Враховуючи кількість і локалізацію тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 було завдано не менше 6 травматичних впливів тупими предметами.
Утворення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається.
Цим же висновком підтверджено кількість та локалізацію ударів, які були нанесені потерпілому.
Висновки зазначених вище судово-медичних експертиз не є суперечливими, які узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідків про обставини, спосіб заподіяння, локалізацію, механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, що потягли короткочасний розлад здоров`я, та підтверджують той факт, що ОСОБА_8 під час конфлікту умисно наніс декілька ударів кулаками рук в область голови, один удар ногою по лівій нозі, три удари ногами по правій руці, якими спростовуються твердження обвинуваченого про те, що він не бив потерпілого.

Будь-яких сумнівів в обґрунтованості висновків зазначених вище експертиз не має, вони базуються на досліджені даних, що були отримані під час проведення слідчих дій за участю потерпілого, а тому у суду не було підстав ставити їх під сумнів.

Також вони не були поставлені під сумнів обвинуваченим під час досудового розслідування.
Оскільки викладені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 злочину, у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які у своїй сукупності викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, які обґрунтовано прийнято судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Тому доводи захисника про те, що обвинувачення ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, зокрема, показаннях потерпілого, свідків, висновках судово-медичних експертиз, колегія суддів визнає безпідставними.

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції захисту обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому, і обґрунтовано не прийняв її уваги, оскільки його показання є такими, що суперечать встановленим обставинам вчиненого злочину та дослідженим у кримінальному проваджені доказам.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що ці особи (потерпілий та свідки) могли обмовити ОСОБА_8 у вчиненні злочину через їх зацікавленість, а також про можливу фальсифікацію доказів органом досудового розслідування, в матеріалах провадження не має.

Позбавлені підстав і доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам обвинувачення щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності на підтвердження чи спростування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч.1 ст.89, ст.94 КПК України суд вирішує питання належності, допустимості, достовірності і достатності доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності, допустимості, достовірності, достатності доказів та обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку.
Аналіз наведених вище доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_8 під час конфлікту на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс три удари кулаками рук в область голови, один удар ногою по лівій нозі та три удари ногами по правій руці потерпілому ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я.
Отже, усі обставини кримінального провадження судом досліджені всебічно, повно, об`єктивно, зібраним доказам у їх сукупності дана належна оцінка, на підставі яких, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, за який він засуджений, та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.125 КК України.

Тому доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування кримінального закону та невинуватість ОСОБА_8 ,є такими, що суперечать встановленим обставинам провадження та наведеним доказам.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, зокрема права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист, при збиранні та досліджені доказів, розгляді клопотань, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не виявлено.

У зв`язку з чим, підстав для скасування вироку та ухвалення нового виправдувального вироку, як про це ставить питання захисник, колегія суддів не знаходить.
Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносить до злочинів невеликої тяжкості, його наслідки, дані про особу винного, який характеризується посередньо, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і обґрунтовано призначив йому покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст.125 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим через його суворість, колегія суддів не знаходить, а тому позбавлені правових підстав доводи апелянта про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

В частині звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінчення строків давності вирок суду першої інстанції стороною захисту не оскаржується.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 має бути залишена без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3