печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2020 Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0003342 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка Херсонської обл., громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 28.08.2014 Чаплинським РС Херсонської області за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 70, 72, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки, згідно зі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 02.03.2016 Чаплинським РС Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 71 КК України 4 роки позбавлення волі, звільнений 20.10.2017 згідно зі ст. 3 Закону України Про амністію у 2016 році,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
28.07.2018 у нічний час ОСОБА_11 разом з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження № 0004306, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Кіото, 8, обравши для себе джерелом прибутку вчинення кримінальних правопорушень проти власності, домовились про спільне вчинення кримінального правопорушення, розподіливши між собою ролі, щодо безпосередньої участі кожного у злочинній діяльності.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, діючи спільно та узгоджено групою осіб, ОСОБА_11 разом з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, сіли у таксі, а саме у автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «Forza AF6854», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який не був обізнаний про злочинні наміри пасажирів ОСОБА_11 та невстановленої особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та замовили поїздку до центральної частини міста Києва. Так, 28.07.2018 приблизно о 00:45 год. ОСОБА_11 разом з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, приїхали до Національного палацу мистецтв «Україна», що розташований по вул. Великій Васильківській, 103 в м. Києві.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи спільно та узгоджено відповідно до заздалегідь розподілених ролей за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_11 та невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, підійшли до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які перебували на майданчику поруч із Національним палацем мистецтв «Україна» що по вул. Великій Васильківській, 103 в м. Києві. Після чого ОСОБА_11 разом з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, представившись працівниками поліції, продемонстрував невстановлене посвідчення, яке потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 сприйняли за справжнє та наказали ОСОБА_10 та ОСОБА_9 викласти на землю поряд із собою усі наявні у кишенях та рюкзаку речі оскільки необхідно провести обшук. Коли їх завідомо незаконна вказівка була виконана і ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виклали усі речі перед собою на землю, оскільки вважали що перед ними знаходяться працівники поліції, ОСОБА_11 та невстановлена особа, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розподілених ролей вихопили із кишень балончики зі сльозогінним газом та розпилили газ в обличчя ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
В подальшому, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, ОСОБА_11 та невставлена особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, відкрито заволоділи речами потерпілих, а саме належними ОСОБА_9 : мобільним телефоном «Iphone 6s», вартістю 10 000 грн.; шкіряним гаманцем коричневого кольору, який окремої вартості для потерпілого не становить з грошовими коштами у сумі 1 700 грн. та належними ОСОБА_10 : мобільним телефоном «Xiaomi redmi 4pro», вартістю 5 890 грн., ключами від квартири, які окремої вартості для потерпілого не становлять; гаманцем, який окремої вартості для потерпілого не становить з грошовими коштами у сумі 1 200 грн.; пристроєм для паління «IQOS», вартістю 1 499 грн.; ноутбуком «HP CB030UR», вартістю 33 000 грн.; рюкзаком, який окремої вартості для потерпілого не становить. Після чого, ОСОБА_11 разом з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділено, сіли до вищевказаного таксі марки «ЗАЗ» моделі «Forza AF6854», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , яке очікувало на них неподалік Національного палацу мистецтв «Україна» під керуванням ОСОБА_12 , який не був обізнаний про їх злочинні наміри та поїхали за адресою:м. Київ, вул. Кіото, 8. У подальшому ОСОБА_11 та невстановлена досудовим слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження вийшли на вул. Кіото, 8 в м. Києві та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Отже, ОСОБА_11 , діючи умисно, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, з корисливих спонукань, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, своїми умисними діями завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 41 589 грн., а ОСОБА_9 11 700 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, цивільні позови потерпілих визнав. Пояснив, що 28.07.2018 приблизно о 00:45 год. він разом з іншою особою приїхали до Національного палацу мистецтв «Україна». Після чого, він разом з іншою особою, з якою заздалегідь розподілили ролі, підійшли до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , після чого він та вказана особа представились працівниками поліції, продемонстрував посвідчення, яке потерпілі сприйняли за справжнє та наказали потерпілим викласти усі наявні у кишенях та рюкзаку речі, оскільки необхідно провести обшук. Коли потерпілі виконали їх вказівки та виклали свої речі на землю, то він та інша особа вихопили із кишень балончики зі сльозогінним газом та розпилили газ в обличчя потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Скориставшись безпорадним станом потерпілих, він та інша особа заволоділи речами потерпілих, зокрема, мобільним телефоном «Iphone 6s», шкіряним гаманцем з грошовими коштами у сумі 1700 грн., мобільним телефоном «Xiaomi redmi 4pro», ключами від квартири; гаманцем з грошовими коштами у сумі 1 200 грн.; пристроєм для паління «IQOS»; ноутбуком «HP CB030UR», рюкзаком. Після чого, він разом з іншою особою сіли до таксі, яке очікувало на них неподалік Національного палацу мистецтв «Україна», якому не було відомо нічого про їх злочинні наміри, та поїхали за адресою:м. Київ, вул. Кіото, 8. Потім він разом з іншою особою розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Незважаючи на повне визнання ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, його винуватість у вчиненні злочину, повністю доведена зібраними по справі доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 28.07.2018 року приблизно о пів на першу ночі він разом з ОСОБА_9 стояли на майданчику поруч із Національним палацем мистецтв «Україна» що по вул. Великій Васильківській, 103 в м. Києві. Після чого, до них підійшли незнайомі обвинувачений ОСОБА_11 разом з іншою особою та представились працівниками поліції, продемонстрували посвідчення, яке він та ОСОБА_9 сприйняли за справжнє. Обвинувачений разом з іншою особою наказали йому та ОСОБА_9 викласти на землю усі наявні у кишенях та рюкзаку речі, оскільки необхідно було провести обшук. Він та ОСОБА_9 , виконуючи вказівку поліцейських, яких вони сприймали як справжніх, виклали усі речі перед собою на землю. Після чого, обвинувачений разом з іншою особою вихопили із кишень балончики зі сльозогінним газом та розпилили газ йому в обличчя, а також в обличчя ОСОБА_9 . Через потрапляння газу в обличчя, йому стало погано. В цей момент обвинувачений разом з іншою особою забрали з землі викладені його речі та речі ОСОБА_9 та втекли. Потім вони повідомили поліції про напад та викрадення їх речей. У нього викрали: мобільний телефон «Xiaomi redmi 4pro», ключі від квартири, гаманець з грошовими коштами у сумі 1 200 грн.; пристрій для паління «IQOS», ноутбук «HP CB030UR», рюкзак.
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 28.07.2018 року приблизно о пів на першу ночі він разом з ОСОБА_10 стояли на майданчику поруч із Національним палацем мистецтв «Україна» що по вул. Великій Васильківській, 103 в м. Києві. Після чого, до них підійшли незнайомі обвинувачений ОСОБА_11 разом з іншою особою та представились працівниками поліції, продемонстрували посвідчення, яке він та ОСОБА_10 сприйняли за справжнє. Обвинувачений разом з іншою особою наказали йому та ОСОБА_10 викласти на землю усі наявні у кишенях та рюкзаку речі, оскільки необхідно було провести обшук. Він та ОСОБА_10 , виконуючи вказівку поліцейських, яких вони сприймали як справжніх, виклали усі речі перед собою на землю. Після чого, обвинувачений разом з іншою особою вихопили із кишень балончики зі сльозогінним газом та розпилили газ йому в обличчя, а також в обличчя ОСОБА_10 . Через потрапляння газу в обличчя, йому стало погано, він погано бачив. В цей момент обвинувачений разом з іншою особою забрали з землі викладені його речі та речі ОСОБА_10 та втекли. Потім вони повідомили поліції про напад та викрадення їх речей. У нього викрали: мобільним телефоном «Iphone 6s», шкіряним гаманцем коричневого кольору, який з грошовими коштами у сумі 1 700 грн.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що він 28.07.2018 вночі працював таксистом, біля метро «Лісова» до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_13 з іншим хлопцем, які попросили підвезти в центр та повідомили, що дорогу покажуть, попросили там їх почекати. Вони приїхали до метро Васильківська, праворуч був розташований «Палац України». Обвинувачений з хлопцем вийшли з машини та пішли, у обвинуваченого в руках був портфель чорного кольору середнього розміру. Він весь цей час сидів в автомобілі, не бачив куди вони пішли бо дивився в телефон. Він почекав обвинуваченого та хлопця десь 10 хв. Коли ОСОБА_13 повернувся, у обвинуваченого в руках була уже інша сумка. після чого вони сіли в машину та поїхали назад до метро Лісова.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що він був понятим під час проведення слідчого експерименту на Палаці України, це все фіксувалось на відео. В слідчому експерименті брали участь водій та поліція. Під час слідчого експерименту водій розповідав про те, як він підвіз двох осіб до Палацу України, після чого вони попросили водія почекати, через деякий час двоє хлопців повернулись та поїхали назад звідки і приїхали. Під час слідчого експерименту тиск не чинився на водія, він сам все розповідав, велась відео фіксація. Також разом з ним була також другий понятий - дівчина. Після закінчення слідчого експерименту був складений протокол, який йому дали підписати. У ньому все було зазначено як і відбувалось в дійсності.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що точної дати не пам`ятає, біля Палацу Україна до нього підійшли поліцейські та запропонували стати свідком слідчого експерименту. Тоді потерпілі розповідали, що до них підійшли особи, які представились поліцейськими і попросили викласти речі, після чого бризнули балончиком в очі та втекли. Коли потерпілі розповідали обставини справи примус на них не чинився, поліція лише знімала на камеру. Після закінчення слідчого експерименту був складений протокол, який він тоді перевірив та підписав. На нього зі сторони поліції примус не чинився. Під час слідчого експерименту був присутній ще один понятий, два потерпілих.
При цьому, даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено, підстав сумніватися в правдивості його свідчень у суду немає.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в повному обсязі і підтверджена дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.
Суд, оцінюючи зібрані докази, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні злочину доведеною повністю, та суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Як особистість ОСОБА_11 працездатний, не працює, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 , є щире каяття у вчиненні злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Визначені у статтях 50, 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на принципах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, вказані дані про особу, обставину, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, що віднесений до тяжких злочинів, суд вважає, що обвинувачений повинен нести покарання в межах санкцій статті, інкримінованої йому, а саме у вигляді позбавлення волів умовах ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини справи:
-ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд звертає увагу на наслідки та мотиви вчинення злочину;
-особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має незняту та непогашену судимість, був засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.09.2019 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
На підставі ст. 70 КК України покарання ОСОБА_11 слід призначити шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.09.2019 року, за яким останньому призначено покарання за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з 16.08.2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_11 у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції - до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.
Також в ході судового розгляду потерпілим ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди завданої злочином у сумі 41 000 грн., що становить вартість викраденого обвинуваченим у нього майна та моральної шкоди у розмірі 4000 грн.
Заявлений потерпілим ОСОБА_10 позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено доведеність обставин заподіяння обвинуваченим шкоди та її розмір, а також обвинувачений визнав заявлений позов.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту взяття під варту - 16.08.2018 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду завдану злочином у розмірі 41 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 4000 грн.
Речові докази, а саме:
-Автомобіль марки «ЗАЗ Форза», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , що передано ОСОБА_12 , залишити останньому як власнику;
-DVD-R диск з написом на ньому №1, що долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити зберігати там же.
Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та потерпілим. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1