Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.03.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/4806/332/20 за апеляційними скаргами обвинуваченого і захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.05.2019.

Цим вироком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, непрацюючий, не судимий, засуджений за злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, на десять років позбавлення волі.

Ухвалено: запобіжним заходом до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання обчислювати ОСОБА_6 з 25.09.2016, зарахувати у строк покарання час перебування його під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, стягнути з ОСОБА_6 на користь держави загалом 3189 (три тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн. 98 коп. процесуальних витрат на проведення експертиз, відеоматеріали у двох касетах залишити в матеріалах справи, ніж, бинт, светр і футболку знищити.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 24.09.2016 приблизно о 22:40 у стані алкогольного сп`яніння в кухні квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , під час конфлікту з ОСОБА_10 умисно, з метою заподіяння смерті наніс останньому один удар зверху вниз кухонним ножем в область грудної клітки зліва, що потягло за собою смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі стверджує, що протокол його затримання «повністю сфабриковано», реєстр матеріалів досудового розслідування є «не правдоподібним», а вирок «однобічним та суворим». Вказує, що суд не дослідив його речей предметів одягу та грошей в сумі 4582 грн., які він напередодні 23.09.2016 «зняв з картки», що у протоколі його затримання вказані не його речі, а присутні при їх вилученні поняті судом не допитані. Вважає, що його ввели в оману працівники поліції, прокуратури, суд першої інстанції, а засуджено за те, що він має «схожу групу крові з загиблим ОСОБА_10 не зробивши аналіз ДНК». Просить допомогти йому вивести «цих осіб» на «чисту воду», скасувати вирок і «повернути справу на першу інстанцію» або скасувати вирок і призначити йому менш суворе покарання.

Захисник в апеляційній скарзі вказує, що зізнання ОСОБА_6 в умисному вбивстві було отримане від нього під тиском працівників поліції, без участі захисника, експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні допитувалася з інших питань, ніж ті, що стосувались її висновку, показання свідка ОСОБА_9 , яка померла, не досліджені, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину: надання ним допомоги потерпілому, судом не врахована, а томуфактичні обставини кримінального правопорушення не встановлені. Стверджує, що перед судовими дебатами суд відхилив клопотання сторони захисту про перерву для підготовки до дебатів і вбачає в цьому обмеження права на захист. Вважає вирок невмотивованим, таким, що ґрунтується на недопустимих і суперечливих доказах. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 виправдати.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку, доводи і вимоги, викладені в апеляційних скаргах, пояснення обвинуваченого і захисника, які підтримали апеляційні скарги, заперечення проти них прокурора, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і вважає, що апеляційні скарги не підлягають задовільненню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 в учиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Заперечення ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні умисного вбивства, його твердження про те, ніби тілесні ушкодження ОСОБА_10 були спричинені невідомими особами поза межами квартири ОСОБА_12 суд відкинув обґрунтовано.

З показань дружини потерпілого - ОСОБА_13 відомо, що, отримавши звістку про вбивство вона 25.09.2016 приїхала у м. Чоп і біля будинку АДРЕСА_3 від невідомого чоловіка довідалась, що напередодні ОСОБА_10 , приходив до ОСОБА_6 , з яким товаришував, за боргом у розмірі 600 грн.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що 24.09.2016 у квартирі ОСОБА_9 вони утрьох з ОСОБА_6 розпиваали спиртні напої. Згодом до них приєднався ОСОБА_10 . Опинившись з нею в кухні, він став просив її повернутися до нього в квартиру. Через її відмову між ними розпочалася сварка, під час якої з кімнати прийшов ОСОБА_6 . Між ним та ОСОБА_10 стався конфлікт, який тривав 5-10 хвилин і закінчився тим, що ОСОБА_6 взяв ніж та наніс ним потерпілому удар в область серця, від якого ОСОБА_10 впав на підлогу головою в бік коридору. Вона попросила ОСОБА_9 викликати швидку допомогу, а сама, разом з ОСОБА_6 намагалася надати потерпілому допомогу. Стверджувала, що на момент приїзду швидкої допомоги ОСОБА_10 ще був живий, що ОСОБА_9 також була очевидицею цих подій; що попередні, відмінні від цих показання в судовому засіданні вона дала через побоювання, оскільки ОСОБА_6 раніше застосовував щодо неї фізичний і психічний тиск.

Окрім цього, свідок ОСОБА_14 упізнала ніж, яким ОСОБА_6 наніс удар потерпілому, детально описала час, місце, спосіб та обстановку, яка супроводжувала цю подію.

Свідок ОСОБА_15 - лікар екстреної швидкої медичної допомоги, показав, що до ОСОБА_10 на АДРЕСА_4 , за викликом який надійшов диспетчеру 24.09.2016 о 23:39, він прибув приблизно за п`ять хвилин. Двері відчинив ОСОБА_6 ОСОБА_10 лежав на підлозі в кухні головою до дверей. ОСОБА_6 показав рану в області серця, спричинену гострим предметом. Ні такого предмета поряд, ні інших ушкоджень на тілі потерпілого він не бачив. Повідомивши диспетчера та поліцію про ножове поранення, він надав потерпілому, який перебував у стані агонії, медичну допомогу. У квартирі на той час знаходилися ще дві жінки. ОСОБА_6 допоміг винести потерпілого до автомобіля швидкої доапомоги.

Учасники слідчого експерименту: один з понятих ОСОБА_16 , слідчий ОСОБА_17 , старший оперуповноважений кримінальної поліції ОСОБА_18 , показали, що ОСОБА_6 добровільно, спокійно, без будь-якого примусу, послідовно, розповів, як вони з потерпілим разом вживали спиртні напої, як у кухні посварились між собою, як і куди він вдарив потерпілого ножем, в якому положенні в цей час знаходився потерпілий. Під час досудового розслідування ОСОБА_6 мав захисника, протоколи підписував добровільно, слідчі дії фіксувалися з застосуванням відеозапису.

Показання свідків повністю узгоджуються з відомостями, зафіксованими установленим порядком у протоколах слідчого експерименту, огляду місця події від 25.09.2016, 10.11.2016, пред`явлення речей для впізнання від 10.11.2016, затримання ОСОБА_6 , висновках судових експертиз, згідно з якими смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки внаслідок дії гострого колюче - ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав гострий край (лезо) та обушок, яке по давності виникнення вкладається в 25.09.2016; сліди крові на речових доказах могли походити як від самого потерпілого так і від ОСОБА_6 ; зразок запаху з крові ОСОБА_6 має спільне джерело походження зі зрізком запаху вилученим з поверхні руків`я ножа.

За показаннями лікаря ОСОБА_15 та експерта ОСОБА_11 характер та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого свідчать про те, що самостійне пересування ОСОБА_10 після їх отримання виключається, а його смерть настала одразу, на місці їх заподіяння.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи психічним захворюванням ОСОБА_6 не страждав і не страждає, інкриміноване кримінальне правопорушення вчинив у стані простого алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції дослідив ці та інші докази, ретельно їх перевірив, проаналізував, детально виклав їх зміст та результати їх аналізу в вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, сумнівів щодо їх достовірності не викликають, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційних скаргах і поясненнях під час апеляційного розгляду кримінального провадження, їх не спростовують.

Показання обвинуваченого про те, що відеозапис слідчого експерименту є сфабрикованим, не мають підґрунтя: при його відтворенні судом, будь-яких ознак, які давали б підстави припустити можливість фізичного чи психологічного примусу щодо ОСОБА_6 , не виявлено. Під час слідчої дії ОСОБА_6 вів себе спокійно, зрозуміло і послідовно описав усі обставини, які передували злочину, свої дії під час його вчинення.

З заявами про застосування щодо нього під час досудового розслідування фізичного та/або психічного тиску, примушування його до дачі показань ОСОБА_6 не звертався.

Відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Про те, які обставини кримінального правопорушення були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, які докази у вироку перекручені і в чому саме, у чому полягає неповнота або порушення порядку їх дослідження, які клопотання сторони захисту щодо дослідження цих доказів було відхилено судом, обвинувачений і захисник в своїх апеляційних скаргах і поясненнях не зазначили. Під час апеляційного розгляду кримінального провадження його учасники у судовому засіданні клопотань про повторне дослідження доказів не заявили.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про спричинення смерті потерпілого ОСОБА_10 внаслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_6 . Правова кваліфікація такого діяння за ч.1 ст. 115 КК України, як умисного вбивства, відповідає встановленим судом фактичним обставинам кримінального провадження.

ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, кримінальне правопорушення вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що обтяжує його покарання, обставини, які пом`якшували б покарання, в апеляційних скаргах не наведені і судом не встановлені. Відомості, які підтверджували б заяву ОСОБА_6 про його участь в АТО стороною захисту не надані, заходи, вжиті органом досудового розслідування задля їх здобуття, позитивного результату не дали.

Призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром відповідає вимогам ст. 65 КК України. Підстав для призначення йому менш суворого покарання, в тому числі серед доводів, наведених в апеляційних скаргах, апеляційний суд не вбачає.

Підстав вважати, що ОСОБА_6 засуджений незаконно, немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги обвинуваченого і захисника залишити без задоволення.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015) зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 25.09.2016 до 03.03.2020 у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: