Єдиний унікальний номер № 285/837/20
Провадження № 1-кп/0285/478/20
У Х В А Л А
19 березня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката потерпілого ОСОБА_5

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001361 від 03.11.2019 року, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 ..
02 березня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали цивільний позов до ОСОБА_4 , сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Перший національний аграрний кооператив», ТзОВ «Цефей-Груп» та ТзОВ « «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» SLC «IC «USI» про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок злочину.
Представником потерпілого, під час підготовчого судового засідання підтримав клопотання про накладення арешту на все майно, яке належить цивільним відповідачам.
В судовому засіданні прокурор щодо розгляду даного клопотання покладається на думку суду.
Обвинувачений також покладається на думку суду.
Суд, розглянувши клопотання представника потерпілого, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Згідно положень Конституції України, а саме ст. 41, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно ч. ч. 8, 11 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Тобто, в даному випадку метою накладення арешту на майно є забезпечення виконання вироку в частині задоволення цивільного позову. Однак, обов`язковою умовою для його застосування є наявність достатніх підстав вважати, що не застосування арешту утруднить чи зробить неможливим виконання вироку в частині цивільного позову через приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрату, знищення, використання, перетворення, пересування, передачу чи відчуження відповідного майна обвинуваченим або іншими особами.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Водночас, представником потерпілого не надано суду жодних доказів, які б могли свідчити про достатність підстав вважати, що обвинувачений та цивільні відповідачі намагаються будь-яким шляхом приховати, знищити, передати чи відчужити своє майно. Крім того, згідно з цивільним позовом представник потерпілого просить стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду в загальному розмірі 964 649,74. В той час, жодних відомостей на підтвердження співмірності вартості майна, на яке представник потерпілого просить накласти арешт, із розміром шкоди, зазначеної у цивільному позові, суду не надано. Так, суду взагалі не надано інформацію про майно цивільних відповідачів та його орієнтовну вартість, що позбавляє суд можливості оцінити розумність та співрозмірність обмеження права власності.
Крім того, представником цивільного позивача не надано доказів, що накладання арешту на рахунки цивільних відповідачів в межах суми заявленою в позові, не завдасть істотної шкоди підприємствам в їх діяльності.
Отже, на даний час вагомих та достатніх підстав, які свідчили б про необхідність накладення арешту на все майно та грошові кошти на рахунках, суд не вбачає в зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 350 КПК України, суд -
постановив:
В задоволенні клопотання потерпілого про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Перший національний аграрний кооператив» та ТзОВ «Цефей-Груп» - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8