УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2020 м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення Ужгородського РВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о. заступника начальника слідчого відділення Ужгородського РВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000282, розпочатого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.03.2020р.
У клопотанні зазначено, що органом досудового розслідування встановлено, що 03.03.2020 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУПН в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівника Ужгородського РВП сержанта поліції СРПП ОСОБА_4 про те, що ним було зупинено автомобіль марки "Форд" під керуванням громадянина України, де під час перевірки документів виникли сумніви, щодо дійсності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу або коду кузову, оскільки номерне позначення кузову відрізняється від того, що зазначено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. А тому в даному вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення.

02 березня 2020 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

03 березня 2020 року в ході проведення огляду місця події автомобіль марки «Ford» модель «Mondeo», номерне позначення кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 було вилучено, а в подальшому транспортний засіб поміщено на спец майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 долучено до матеріалів кримінального провадження так як останні є тимчасово вилученим майном.

03 березня 2020 року постановою т.в.о. заступника начальника слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, автомобіль марки «Ford» модель «Mondeo», номерне позначення кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визнані речовими доказами.

У клопотанні зазначено також, що, зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб вважається предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, у свою чергу, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України. У клопотанні також вказано, що слід врахувати, що перебування вказаного автомобіля на зберіганні у власника або особи, яка користується даним автомобілем, у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути на повноту та достовірність проведеної експертизи, оскільки на даний час на автомобілі знаходяться сліди вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що автомобіль марки «Ford» модель «Mondeo», номерне позначення кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визнані речовими доказами, останній може бути використаний під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Без наявності вказаного транспортного засобу до останнього не видається можливим проведення низки експертних досліджень, а саме: транспортно-трасологічної експертизи кузовного позначення автомобіля та технічної експертизи документів, які є вкрай необхідними для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

Враховуючи наведене, а також з огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 2, 9, 16, 36, 131, 132,167, 170,171 КПК України, т.в.о. заступника начальника слідчого відділення Ужгородського РВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 просить:
- накласти арешт на автомобіль марки «Ford» модель «Mondeo» номерне позначення кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який наразі перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, село Оноківці, вулиця Головна, 55 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке наразі зберігається при матеріалах кримінального провадження;

- заборонити використання та розпоряджання автомобілем марки «Ford» модель «Mondeo» номерне позначення кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 та визначити місце його зберігання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити використання та розпоряджання свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та визначити місце зберігання - до матеріалів кримінального провадження.

Т.в.о. заступника начальника слідчого відділення Ужгородського РВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 06.03.2020р.подав рапорт, згідно з яким просить розглянути подане ним клопотання без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України, при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, вищезазначених вимог кримінального процесуального закону слідчий при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна не дотримався.

Всупереч імперативним вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання не додано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу).

Оскільки встановлено, що погоджене прокурором клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення Ужгородського РВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає не можливим розглянути його, як про це просить в клопотанні слідчий ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення Ужгородського РВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження №0000282 від 03.03.2020р., розпочатого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України повернути прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1