Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

16 квітня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції із ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року у кримінальному провадженні №0000129 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 19 березня 2019 року) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. Також просить виключити з мотивувальної частини вироку покликання на таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і призначено покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 , залишено попередній тримання під вартою. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник обвинуваченого, не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_4 та доведеність винуватості останнього у вчиненому злочині, вважає призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що суд першої інстанції жодним чином не обгрунтував наявність такої обтяжуючої покарання обставини як вчинення ОСОБА_4 злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому вона має бути виключена із вироку суду. Також вважає, що у зв`язку із виключенням обтяжуючої покарання обставини з вироку суду є всі підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, а саме у виді 7 років позбавлення волі.

За вироком суду, ОСОБА_4 , 16 березня 2019 року, приблизно о 00 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні нежилого будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_8 , із яким він з вечора 15 березня 2019 року та на початку доби 16 березня 2019 року спільно розпивав алкогольні напої. У зв`язку із цим, з метою завершення даного конфлікту на свою користь, ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вирішив умисно заподіяти ОСОБА_8 тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, спрямованих на умисне заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спричинив ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких потерпілий помер.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , які повністю підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до висновку про залишення оскаржуваного вироку без змін, виходячи з таких підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, у ході ухвалення оскаржуваного вироку місцевий суд зазначених вимог кримінального процесуального закону, що встановлюють вимоги до судового рішення, дотримався у повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні, зазначеного у вироку кримінального правопорушення, ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України є вірною та в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі порушується питання про зміну вироку внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів керуючись ст.404 КПК України не наводить доводи на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні поставленого йому у вину злочину та його кваліфікації.

У відповідності до вимог ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: 1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; 2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; 3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Кримінальний закон, а саме положення ч.ч.1, 2 ст.65 КК України встановлюють, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із вироку суду вбачається, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особу, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, як обставину, що обтяжує покарання, суд першої інстанції врахував вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції, на підставі цих відомостей, прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо розміру призначеного покарання у виді позбавлення волі у межах санкції цієї частини статті закону України про кримінальну відповідальність, яка встановлює межі строку такого покарання від 7 (семи) до 10 (десяти) років, суд першої інстанції визначив обвинуваченому покарання на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Разом з тим, захисник обвинуваченого в поданій апеляційній скарзі вважає таке покарання занадто суворим, оскільки судом безпідставно враховано обтяжуючу покарання обставину, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не вбачає зі змісту апеляційної скарги переконливих доводів для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про визнання призначеного судом першої інстанції покарання таким, що не відповідає тяжкості, вчиненого ним злочину у рамках даного кримінального провадження, внаслідок суворості та, як результат пом`якшення йому призначеного судом першої інстанції покарання до 7 (семи) років позбавлення волі.

Так, доводи захисника обвинуваченого щодо того, що суд першої інстанції жодним чином не обгрунтував наявність такої обтяжуючої покарання обставини як вчинення ОСОБА_4 злочину в стані алкогольного сп`яніння, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Зокрема, з обвинувального акту в даному кримінальному провадженні вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч.2 ст.121 КК України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, і ця обставина визнана такою, що обтяжує покарання.

Також, відповідно до технічного запису судового засідання, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, та одночасно показав, що він разом із ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вживав спиртні напої під час чого в нього з потерпілим ОСОБА_8 сталась словесна перепалка, після якої він почав наносити потерпілому удари.

До того ж, матеріали кримінального провадження, окрім як у поданій апеляційній скарзі, не містять жодних заперечень від сторони захисту щодо безпідставності встановлення органом досудового розлідування та судом першої інстанції такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

А тому колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, є цілком достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, доводи апелянта, які він покладає в основу зміни вироку, суперечать висновкам суду, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та повністю їм суперечать, а тому є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає вирок суду першої інстанції ухваленим у відповідності до вимог ст.370 КПК України і підстав для його зміни не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
ВирокМлинівського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року у кримінальному провадженні №0000129 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 19 березня 2019 року) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3