Справа № 761/6726/20
Провадження № 1-кп/761/2034/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 099 93 від 19.10.2019 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, який офіційно не працевлаштований, інваліда другої групи, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 з клопотанням у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 099 93 від 19.10.2019 про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 19.10.2019, приблизно о 09 год. 40 хв., перебуваючи на другому поверсі ТЦ «Мегамаркет» за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, 58, проник до підсобного приміщення, перебуваючи у стані неосудності, тобто не усвідомлюючи свої дії та не керуючи ними, заволодів майном ОСОБА_7 , а саме: мобільним телефоном «Samsung A750FN/DS Galaxy A7», вартістю 4649,47 грн.; чохлом, вартістю 56,67 грн.

Усього ОСОБА_4 , вчинивши суспільно небезпечне діяння, заволодів майном потерпілої ОСОБА_7 на загальну суму 4706,37 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані неосудності, оскільки відповідно до висновку комплексної комісійної судово-психіатричної експертизи від 06.02.2020 № 14 у останнього виявлені ознаки шизофренії параноїдальної, безперервний дефект, тобто за своїм психічним станом ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, вчинив суспільно небезпечне діяння.

Прокурор ініційоване ним клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Потерпіла ОСОБА_7 не заперечувала проти позитивного вирішення клопотання прокурора, однак просила задовольнити її цивільний позов.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, вказав, що хворіє на психічну хворобу, під впливом якої не може керувати своїми діями та усвідомлювати їх.

Законний представник ОСОБА_6 зазначила, що її син - ОСОБА_4 дійсно хворіє на психічну хворобу, однак останній недієздатним чи обмежено дієздатним не визнавався, щодо задоволення клопотання прокурора не заперечувала.

Захисник також вважав наявними підстави для задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думки учасників, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру обґрунтоване зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами: показаннями особи, стосовно якої здійснюється розгляд клопотання, який підтвердив обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.09.2019, протоколом огляду речей від 29.10.219, висновком судової товарознавчої експертизи від 17.12.2019 № 13-1/2256, висновком судово-психіатричного експерта від 06.02.2020 № 14 та іншими документами.

Таким чином, показання ОСОБА_6 у сукупності та взаємозв`язку підтверджуються дослідженими доказами.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта 06.02.2020 № 14 ОСОБА_6 у період вчинення суспільно-небезпечного діяння не знаходився в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки шизофренії параноїдальної, безперервний дефект (згідно о МКХ-10, шифр F20.0), і за своїми психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У зв`язку з цим ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусовим заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, що потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Наведена норма кореспондується з ст. 93 КК України, яка передбачає, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У силу ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є, зокрема. надання амбулаторної психіатричної допомоги особі, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психічної допомоги у примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння. Якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_6 для себе або інших осіб, суд вважає необхідним застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_7 цивільного позову, суд враховує, що матеріалами справи доведені фактичні обставини спричинення потерпілій шкоди, яка є наслідком дій ОСОБА_6 .

Дослідженими судом доказами доведено, що ОСОБА_7 зазнала майнових втрат на загальну суму 3800 грн.

Відповідно до Глави 23 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У силу ст. 1186 ЦК шкода, задана діями фізичної особи, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, відшкодовується частково або у повному обсязі.
З викладеного витікає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 19, 92-94 КК України, ст. 512-513 КПК України,

у х в а л и в :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 на відшкодування завданої протиправним діянням матеріальної шкоди 3 800 (три тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1