Ухвала
Іменем України
26 лютого 2020 р.

м. Київ
справа № 185/8414/18
провадження № 51- 983 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2019 рокупро перегляд вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2006 року щодо нього за нововиявленими обставинами,

установив:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 рокузаяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2006 року щодо нього за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2006 року за нововиявленими обставинами, без змін.

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 .
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 частини 2 цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Згідно з пунктами 4, 5 частини 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій касаційній скарзі не міститься обґрунтування незаконності оспорюваних судових рішень та необхідності їх скасування.
Відповідно до положень ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
В своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання до суду касаційної інстанції про скасування ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року, при цьому просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, що суперечить нормам статті 436 КПК України та позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року про перегляд вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2006 року щодо нього за нововиявленими обставинами залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3