Справа № 299/100/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/94/20 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2020.
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною останньому залишати місце свого постійного проживання у нічний час доби, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, пенсіонера ЗСУ, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за першою вимогою; не відлучатися із місця фактичного проживаючого в АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний час доби, а саме з 22.00 год. вечора до 06.00 год. ранку наступної доби; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.
Клопотання подане до суду слідчий обґрунтував тим, що СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000036 від 15.01.2010, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.12.2020 близько 19 год. водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Фіат Добло», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Головній в с. Фанчиково, Виноградівського району, в напрямку м. Виноградів, під час руху грубо порушивши вимоги п. п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме не врахував дорожню обстановку, що склалася, не

-2-

забезпечив безпеку дорожнього руху внаслідок чого, біля будинку №95 по вул. Головній в с. Фанчиково допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалася у попутному з ним напрямку по краю проїзної дороги. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у вигляді набряку головного мозку, збою мозку з під оболонковим крововиливом та закритого перелому кісток основи черепа померла в кареті швидкої допомоги. Не виконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, а саме смерть пішохода ОСОБА_10 ..
В межах кримінального провадження №0000036 від 15.01.2020 ОСОБА_6 оголошено підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Клопотання обґрунтоване необхідністю запобігання спробам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілого та свідків вчинення ним іншого кримінального правопорушення, зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, а також даних про особу підозрюваного, який ніде не працює та немає міцних соціальних зв`язків, що на думку слідчого свідчить про недостатність застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, проте, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого, прокурора про наявність у підозрюваного наміру перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки такі не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів. Також слідчий суддя вказав, що посилання слідчого на тяжкість кримінального правопорушення як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення,у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою й не може слугувати обґрунтуванню ризику переховування підозрюваного від слідства та суду. Слідчим суддею також враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, загальнодоступні засоби зв`язку, що дає можливість належним чином викликати обвинуваченого для участі у судових засіданнях, раніше не судимий, згідно позитивної характеристики з місця проживання користується авторитетом серед мешканці с. Фанчиково, є пенсіонером ЗСУ, проживає разом з батьками-пенсіонерами та неповнолітнім сином, якого виховує один, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а відтак і високу мотивованість належної процесуальної поведінки. У зв`язку з наведеним, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту та прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

-3-

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 17.01.2020 скасувати, постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Слідчий суддя мотивуючи відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується. Разом з тим поза увагою слідчого судді залишилися обставини про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, ризик того, що ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення може зникнути з місця проживання, може переховуватися від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинений злочин, може перешкоджати провадженню та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим домашній арешт буде недостатньо ефективним запобіжним заходом для запобігання ризикам порівняно з триманням під вартою. Також слідчим суддею не враховано суспільний резонанс вчиненого злочину, що вказує на існування ризиків того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, незаконно впливати на потерпілу та свідків, може не з`являтися на виклики слідчого, прокурора, суду, а не обрання такого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання кримінального судочинства.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.

При цьому, в контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова протии Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев протии Сербії»).

-4-

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.96 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».
Цим вимогам Конвенції та кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді від 17.01.2020 щодо ОСОБА_6 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000036 від 15.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 15. 01. 2020 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. ст. 208-211 КПК України, а 16. 01. 2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 17. 01. 2020 відмовлено у задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби на строк 60 діб.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України зазначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірено при розгляді клопотання, заслухано пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обгрунтовуються доводи клопотання про застосування цього запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

-5-

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу.
Із ухвали вбачається, що слідчий суддя врахував, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років та дійшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою немає, позаяк належних даних, які б свідчили про недостатність застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором в судовому засіданні не доведено. Натомість заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочину, даними про особу підозрюваного та встановленими слідчим суддею на даному етапі обставинами кримінального провадження не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під вартою. При цьому слідчим суддею обґрунтовано взято до уваги, що підозрюваний не допускав порушень процесуальної поведінки під час перебування під вартою, усвідомлює негативний характер свого вчинку та його наслідків, щиро жалкує про те, що сталося, нових злочинів не вчиняв; ризик того, що він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення взагалі не існує, оскільки всі докази вже зібранні на досудовому розслідуванні та переданні на зберігання до кімнати зберігання доказів, які знаходяться під постійною охороною, а документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження долучені до провадження та перебувають у слідчого, що унеможливлює їх знищення, ховання або спотворення обвинуваченим; ризик того, що обвинувачений буде незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні прокурором також не доведено.

-6-

Відсутність незаконного впливу на потерпілу підтверджується також наданою в суді апеляційної інстанції нотаріально засвідченою розпискою потерпілого ОСОБА_11 про відсутність будь-яких претензій до підозрюваного ОСОБА_6 ..
У зв`язку з наведеним слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби та врахував вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

На думку колегії суддів, вказаний запобіжний захід зможе запобігти ризикам, зазначеним слідчим у клопотанні.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя поклав на нього обов`язки, зокрема: не відлучатися із місця фактичного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний час доби, а саме з 22 год. до 06 год.; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, що нівелюватиме ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді та вважає, що органом досудового розслідування не доведено суду наявність підстав для позбавлення ОСОБА_6 свободи та обставин, які свідчили б про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів. Не доведено даних обставин і прокурором під час апеляційного розгляду, який підтвердив, що підозрюваний ОСОБА_6 виконує покладені на нього слідчим суддею процесуальних обов`язків.

Доводи прокурора щодо неврахування судом тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів вважає, що наявність щодо підозрюваного ризиків з числа, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначених слідчим у своєму клопотанні, не є достатньою вагомістю для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 саме цього виключного запобіжного заходу, апеляційний суд не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Також, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

Слідчий суддя при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів судового

-7-

провадження вбачається, що всі обставини, враховані слідчим суддею, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу не грунтуються на матеріалах судового провадження. Всім обставинам провадження слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України.

При цьому, слід зауважити, що прокурором апеляційному суду не надано будь-яких даних про те, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, порушував умови вказаного запобіжного заходу і не дотримувався покладених на нього обов`язків, а за першим викликом прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження.

Вказан і обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення та безпідставність наведених в апеляційній скарзі прокурора про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу, оскільки таке втручання у права та свободи особи, які гарантуються не лише національним законодавством, а й закріплені в Конвенції з прав людини і основоположних свобод, при таких обставинах, не можуть вважатися виправданими.
У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26.06.2014, Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (inabstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі "Доронін проти України", Осипенко проти України", Харченко проти України").
Також колегія суддів враховує, що за наявності законних підстав орган досудового розслідування має право звернутись до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що необхідність обмеження права підозрюваного ОСОБА_6 на свободу на даній стадії досудового розслідування прокурором не доведена.

Інші доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими, у зв`язку з чим вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

-8-

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2020 про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_12 про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді