печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного: ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

28.05.2020 слідчий Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.11.2019 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві ОСОБА_7 було задоволено та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до залу судових засідань Печерського районного суду міста Києва, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

27.05.2020 р. відповідно до протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_6 було затримано.

Клопотання обґрунтовує тим, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000060 від 24.05.2018, за підозрою військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що лейтенант ОСОБА_6 , достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність як старшого команди, з необережністю виконуючи свої службові обов`язки в умовах особливого періоду, діючи із злочинною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у випадку порушення вимог безпеки та перевезення особового складу команди в необладнаному для цього кузові автомобіля, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, близько 11 години 20 хвилин 24.05.2018, виконуючи обов`язки старшого команди та старшого машини та являючись при цьому військовою службовою особою, в порушення вказаних вище вимог нормативно-правових актів, дозволив перевезення особового складу підпорядкованої йому команди на необладнаній для цього транспортній машині марки КАМАЗ-43101, військовий номер НОМЕР_2 від сховища №68 до сховища №90 складу інженерних боєприпасів, розташованих на технічній території №1 військової частини НОМЕР_1 , де після зупинки транспортного засобу не подав встановлену ст. 172 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України команду "До машини" для висадки особового складу команди, в тому числі і солдата ОСОБА_8 , з зазначеного автомобіля, не вимагав від водія перш ніж почати рух з місця зупинки переконатися що це безпечно для робітників та інших сторонніх осіб, не проконтролював відсутність військовослужбовців в кузові під час заїзду машини в сховище, внаслідок чого близько 11 години 20 хвилин 24.05.2018 під час руху технічно-справної транспортної машини марки КАМАЗ-43101, військовий номер НОМЕР_3 , заднім ходом в сховище № НОМЕР_4 складу інженерних боєприпасів військової частини НОМЕР_1 , розташованого поблизу АДРЕСА_1 , солдат ОСОБА_8 , який перебував в необладнаному для перевезення людей кузові даного автомобіля, був затиснутий між верхнім металевим перекриттям в`їзного отвору сховища та елементами зазначеного автомобіля, отримавши при цьому тяжкі тілесні ушкодження по критерію як небезпечні для життя у вигляді крововиливу у серці, забою серця, закритої травми живота, розриву печінки, крововиливів в брижі товстої кишки справа, в стінку жовчного міхура, в м`яких тканинах грудної клітини спереду та ззаду, перелому груднини, синця на шиї зліва, що переходить на ліве надпліччя, саден на спині та на правій голінці, що спричинили загибель потерпілого ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комплексної автотехнічної та безпеки життєдіяльності експертизи від 02.04.2019 №5653/19-62/5654/19-52 сукупність вищевказаних допущених лейтенантом ОСОБА_6 порушень вимог законодавства перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням події травмування ОСОБА_8 .

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, підтверджуються зібраними матеріалами: протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновком експертів за результатами проведення комплексної автотехнічної та безпеки життєдіяльності експертизи від 02.04.2019 №5653/19-62/5654/19-52 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, дії ОСОБА_6 , кваліфіковано за ч. 3 ст. 425 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких.

За вказаних обставин, 15.11.2019 слідчим повідомлено ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

Під час досудового розслідування слідчим та прокурором здійснювались спроби викликати ОСОБА_6 для проведення слідчих дій до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві.

Так, 16.09.2019 ОСОБА_6 за місцем роботи особисто отримав повістку про виклик до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону на 24.09.2019 року для участі в проведенні слідчих (процесуальних) дій у вказаному кримінальному провадженні, однак на зазначений час ОСОБА_6 до прокурора не прибув, про причини неявки прокурора не повідомив.

08.11.2019 матері ОСОБА_6 - ОСОБА_14 , за місцем його проживання було вручено повістку про виклик ОСОБА_6 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, на 12.11.2019 для участі в проведенні слідчих (процесуальних) дій у вказаному кримінальному провадженні, однак на виклик ОСОБА_6 не прибув, про причини неявки слідчого, прокурора не повідомив.

У зв`язку із наведеним, 15.11.2019 слідчим оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 , проведення якого доручено оперативному підрозділу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

29.11.2019 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

27.05.2020 ОСОБА_6 затриманий працівниками правоохоронних органів м. Києві та того ж дня доставлений до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві та затриманий у порядку ст. 191 КПК України.

Слідчий вважає наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду для уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, оскільки ОСОБА_6 тривалий час на виклики до органу досудового розслідування та прокурора самостійно не з`являвся, про реальне місце свого проживання, особистий номер телефону, за яким з останнім можливо зв`язатись, слідчому та прокурору не повідомляв, не має соціальних зв`язків за місцем здійснення досудового розслідування, офіційно не працює; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом порушення покладених на нього процесуальних обов`язків та своєчасного прибуття за викликом до органу досудового розслідування.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили відмовити, оскільки ОСОБА_6 не переховується від органу досудового розслідування, має постійне місце проживання, що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 22.09.2019 року.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000060 від 24.05.2018, за підозрою військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

У скоєнні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Глинськ, Світловодського району, Кіровоградської області, громадянин України, неодружений, раніше не судимий, із вищою освітою, тимчасово непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

15.11.2019 слідчим повідомлено ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновком експертів за результатами проведення комплексної автотехнічної та безпеки життєдіяльності експертизи від 02.04.2019 №5653/19-62/5654/19-52 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування до 27.07.2020.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глинськ Світловодського району Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, із вищою освітою, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 27.07.2020, в межах строку досудового розслідування, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш суворий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з під варти в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1