Дата документу 28.05.2020
Справа № 334/203/20
Провадження № 1-кп/334/619/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2020 року
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши в судовому засіданні в місті Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
27.09.2005 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 186, 70 КК України до 2 років позбавлення вол. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
14.11.2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 309, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,
10.05.2007 року Орджонікідзевським районним судом м Запоріжжя за ч.2 ст. 309, 70 ч.4 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі,
23.12.2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту,
1.10.2009 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 309, 69 КК України до 6 місяців арешту,
17.01.2011 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі;

14.12.2016 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

12.07.2018 Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 309, ч. 1, ст. 70 КК України, до 4 років обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2016, та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 7 місяців обмеження волі,

29.07.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 71, 72 КК України, призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 4 місяців 27 днів. 29.10.2019 звільнений з Софіївської В К № 55 Запорізької області по відбуттю строку покарання,
У вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2019 року приблизно з 03 годині 30 хвилини, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на паркувальному майданчику біля будинку №80 по вулиці Перемоги в місті Запоріжжя, підійшов до автомобілю «Дачія Логан» державні номерні знаки НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_7 з метою здійснення крадіжки з вказаного автомобілю.

Реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_6 за допомогою ножиць, які мав при собі, шляхом зламу замка автомобільних дверей, відчинив вказаний автомобіль потерпілого, після чого з багажного відсіку транспортного засобу таємно викрав майно, що належать потерпілому ОСОБА_8 , а саме:

Автокомпрессор «Vitol Ураган КА-У12040» вартістю 500 гривень;

Набір інструментів «FORCE 60пр» вартістю 1500 гривень;

Набор автомобіліста, комплект "Стандарт", вартістю 500 гривень;

Спінінг «Essential Lure Tele 240» з катушкою SHAR PEI FD, вартістю 500 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.

Далі ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Окрім того, 4 грудня 2019 року приблизно о 01 годині 15 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, знаходячись на паркувальному майданчику, розташованому поблизу буд. № 115 по вул. Перемоги у м. Запоріжжя, підійшов до автомобіля «Volkswagen Golf III», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_9 . З метою здійснення крадіжки ОСОБА_6 розбив скло передньої правої двері вказаного автомобіля, після чого відчинив двері та проник до його салону. Знаходячись у салоні автомобіля, ОСОБА_6 намагався таємно викрасти автомобільну магнітолу «Pioneer 1137» в корпусі чорного кольору, вартістю 1000 гривень без ПДВ, яку витяг з панелі приборів, та автомобільний електрообігрівач «Auto Heater Fan» 2 Volt DC в корпусі чорного кольору, вартістю 500 гривень без ПДВ, сховавши їх до кишень надягненої на себе куртки. В цей час дії ОСОБА_6 були помічені потерпілим ОСОБА_9 , який зажадав від останнього залишити салон автомобіля, після чого зупинив останнього з викраденим майном до прибуття працівників поліції.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. З ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, під час якого особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Після того, 21 грудня 2019 року приблизно о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі б. 20 по пр. Металургів в м. Запоріжжя, звернув увагу на автомобіль «ЗАЗ 1102 Таврія», в кузові білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_10 . В цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Далі, обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення (злочину), ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, розбивши скло правої двері вищевказаного транспортного засобу, що належить ОСОБА_10 , з метою особистого збагачення, таємно, викрав з салону вказаного автомобіля автомобільну магнітолу «Suprа SFD-101U», вартістю 573 гривень 79 копійок.

Після цього, ОСОБА_6 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочин) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у вчиненні злочинів за епізодами 25.11.2019, року, 4.12.2019 року, 21.12.2019 року визнав повністю, надав пояснення, які відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема вказав щодо епізоду від 25 листопада 2019 року, що на паркувальному майданчику по вул. Перемоги №80 з «Дачія Логан» викрав компресор, набір інструментів, спінінг. Через деякий час його затримали, речі вилучили та передали власнику.

За епізодом від 4.12.2019 року пояснив, що вночі розбив скло автомобіля «Фольксваген», звідки забрав авто магнітолу та обігрівач. Через нетривалий час його було затримано власником автомобіля, а викрадені речі повернуто власнику.

Щодо епізоду від 21.12.2019 року зазначив, що у вечірній час під впливом алкоголю біля будинку №20 по пр. Металургів розбив скло в автомобілі «Таврія», звідки викрав авто магнітолу. Після цього, він через деякий час був затриманий. Автомагнітолу повернуто власнику.

Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження за епізодами від 25.11.2019 року, 4.12.2019 року, 21.12.2019 року, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, які визнаються усіма учасниками судового провадження.

Оцінюючи покази обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у висунутому йому обвинуваченні за епізодами від 25.11.2019 року, 21.12.2019 року за ч.2 ст.185 КК України та за епізодом від 4.12.2019 року за ч.3 ст15 ч.2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, перебував під наглядом психіатра та нарколога.

При призначенні міри покарання ОСОБА_6 обтяжуючою обставиною є рецидив злочинів, та за епізодом від 21 грудня 2019 року вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Пом`якшуючих покарання обставин відносно ОСОБА_6 судом не встановлено. Суд не може погодитись з доводами сторони захисту про відшкодування шкоди потерпілим, оскільки останнім було повернуто викрадені речі працівниками поліції, а не обвинуваченим.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує, що підсудним скоєно ряд умисний корисливих злочинів середньої тяжкості, той факт, що він є судимим, до затримання офіційно працевлаштований не був, враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочинів, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочинів, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочинів, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочинів, що характеризують поведінку винного після вчинення злочинів, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, не в максимальних межах санкції відповідної статті КК України.

Оскільки ОСОБА_6 вчинено ряд злочинів, йому має бути призначене покарання за правилами ст. 70 КК України.

При засудженні ОСОБА_6 до позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України йому має бути зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 23.12.2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільні позови не заявлено.

Окрім того, відповідно до обвинувального акту (ЄРДР №0003002 від 25.11.2019 року) ОСОБА_6 висунуто обвинувачення втому, що він, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів, діючи умисно, повторно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав полімерний згорток, що знаходився у згортку фольги, обмотаного ізолюючою стрічкою червоного кольору з кристалічною речовиною білого кольору, масою 0,2412 г, яка згідно з висновком експерта № 7-2813 від 11.12.2019 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - Метадоном, маса якого в перерахунку на основу складає 0,0991 г. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_6 поклав до правої кишені своїх штанів, тим самим незаконно придбав та почав зберігати при собі вказаний наркотичний засіб.

Надалі, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, незаконно перевіз придбаний ним наркотичний засіб «Метадон» до буд. № 25 по бул. Центральному в м. Запоріжжя, поблизу якого він був зупинений працівниками поліції, які в ході огляду місця події 28 листопада 2019 року, в період часу з «00» годин «ЗО» хвилин до «01» години «10» хвилин, виявили та вилучили з правої кишені штанів ОСОБА_6 вищевказаний наркотичний засіб.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, Метадон віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненого повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що 28.11.2019 року у вечері його було побито невідомими особами. Так як він був у стані алкогольного сп`яніння він не пам`ятає усіх обставин виявлення та вилучення в нього наркотичних засобів. Вказав, що наркотичні засіб вилучений в нього, йому не належить. Після побиття невідомими в нього було надірвано вухо та зламано ребро, яке проткнуло легені. В нього був неохайний вигляд, сліди крові на обличчі, які працівники поліції не могли не побачити. Проте швидку допомогу було викликано лише після завершення огляду місця події. Його направили до лікарні, де він був прооперований. Про вилучення наркотиків він дізнався через місяць, коли йому пред`явили підозру за вказаним епізодом. Просив за епізодом зберігання наркотичних засобів виправдати.

На підтвердження пред`явленого обвинувачення стороною обвинувачення було надано протокол огляду місця події від 28.11.2019 року, який проводився з 00.30 год. до 1.10 год. Відповідно до вказаного протоколу місцем огляду є ділянка місцевості біля буд. 25 по бульвару Центральному в м. Запоріжжя. На оглянутій ділянці виявлений ОСОБА_6 , у якого в лівому кармані перебував коробок із сірниками, де також знаходився згорток ізоленти червоного кольору, в середині якого знаходиться речовина білого кольору, яке було вилучено з долоні ОСОБА_6 . До протоколу додано фотознімки проведеного огляду.

Допитані в судовому засіданні особи, що були залучені понятими під час огляду місця події ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що був запрошений працівниками поліції для участі в огляді місця події понятим. З ОСОБА_6 він раніше не знайомий. Під час огляду місця події останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та важко тримався на ногах. Одяг був брудний та на обличчі була кров. Після завершення огляду ОСОБА_6 викликали швидку допомогу, яка його забрала.

Аналогічні пояснення були надані свідком ОСОБА_12 , який пояснив, що був запрошений вночі працівниками поліції бути понятим під час огляду місця події. Він працю охоронцем кіоску поблизу вказаного місця. Прибувши до місця огляду ОСОБА_6 був вже там присутній. Він виглядав дуже неохайно та в стані алкогольного сп`яніння, ледве тримався на ногах. Не відповідав на запитання працівників поліції . Під час огляду в останнього вилучили згорток. Після цього ОСОБА_6 викликали швидку допомогу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що працює в УПП м. Запоріжжя. Під час патрулювання по бульвару Центральному його екіпажем було виявлено ОСОБА_6 , який сидів на землі у кущах. Підійшовши, до останнього йому запропонували на підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» показати вміст його карманів. Останній вийняв з кишені коробок, в якому був згорток. Було припущено, що вказаний згорток містить наркотичний засіб, в зв`язку із чим було викликано слідчо-оперативну групу, яка вилучила під час огляду місця події згорток.

Аналогічні пояснення були надані свідком ОСОБА_14 , який здійснював патрулювання разом із ОСОБА_13 .

За клопотанням сторони захисту судом було витребувана інформація з КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР щодо обставин надання медичної допомоги ОСОБА_6 , який 28.11.2019 року був госпіталізований зі скаргами на головний біль, болі у грудній клітині. Зі слів хворого був побитий невідомими особами ввечері 27.11.2019 року. Під час огляду встановлено алкогольне сп`яніння, ушиб м`яких тканин голови, ссадна м`яких тканин лівої кісті, численні перелами ребер.

Також судом було за клопотанням сторони захисту витребуваний відеозапис з нагрудного реєстратора працівників поліції, що до обставин виявлення ОСОБА_6 та документування вилучення наркотичного засобу.

В судовому засіданні був відтворений вказаний відеозапис. З вказаного запису вбачається, що ОСОБА_6 до проведення огляду ділянки місцевості працівником патрульної поліції було запропоновано продемонструвати зміст кишень. На відеозапису видно, що ОСОБА_6 має ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови та координації рухів. На пропозицію поліцейського обвинувачений, сидячі на землі достає з кишені грошові купюри та коробок із сірниками. Після перерви у відеозапису видно, що працівник поліції відкриває коробок, де перебуває згорток червоного кольору. На відео також можна побачити, що ОСОБА_6 перебуває у забрудненому одязі та на обличчі мається кров.

Інші докази суду не надавалися та не досліджувалися.

Оцінивши надані докази, суд зазначає, що фактично згорток з наркотичної речовиною був виявлений працівниками поліції під час поверхневої перевірки в порядку ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію», проте за протоколом огляду місця події було також проведено поверхневій огляд ОСОБА_6 та вилучено згорток з ізолентою.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 34 Закону України «Про національну поліцію» поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.
Також передбачено, що під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу.
Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_6 вказував на наявність у нього наркотичної речовини та видав згорток добровільно, в матеріалах провадження немає, і це не було встановлено під час судового розгляду.
Кримінальним процесуальним кодексом України проведення поверхневого огляду особи взагалі не передбачено.
За положеннями кримінального процесуального закону може бути проведений лише огляд: житла чи іншого володіння особи (ст. 13, ч. 7 ст. 223), документів (ч. 6 ст. 46, ч. 2 ст. 100, ч. 7 ст. 236), речових доказів (ч. 2 ст. 100, ч. 2 ст. 322, ст. 357), майна (ч. 2 ст. 168, ч. 5 ст. 171), речей (ч. 8 ст. 191, ч. 6 ст. 208), місця події (ч. 3 ст. 214, ч. 4 ст. 552), трупа (ч. 7 ст. 223, ст. 238), трупа, пов`язаного з ексгумацією (ст. 239), кореспонденції (ч. 4 ст. 258, ч. 3 ст. 261, ст. 262), місця вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 520) тощо.
Положення щодо проведення обшуку (особистого обшуку) особи наведено у ч. 8 ст. 191, ч.ч. 3, 5, 6 ст. 208, ч. 7 ст. 223, ч. 5 ст. 236, ч. 2 ст. 520 КПК України.
Проведення обшуку особи під час проведення огляду місця події не передбачено і регулюється іншими нормами кримінального процесуального закону.
Обшук особи фактично не є окремою слідчою дією, а поглинається такою дією, як затримання чи обшук житла (Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 цього Кодексу (ч. 3 ст. 208 КПК України). За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження (ч. 5 ст. 236 КПК України)).
Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Як убачається з обставин формулювання обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_6 , огляд місця події проведено 28 листопада 2019 року в період часу з 00.30 год. до 1.10 год., хоча він фактично був виявлений працівниками патрульної поліції раніше та в нього було виявлено згорток з ізолентою, що дало підстави вважати працівникам поліції про зберігання забороненої речовини.
Проте в матеріалах кримінального провадження відсутній відповідний протокол затримання ОСОБА_6 від 27.11.2019 року чи 28.11.2019 року, складений відповідно до вимог ст. 208 КПК України.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що слідчий, всупереч вимогам закону, провівши особистий обшук ОСОБА_6 , під час якого в останнього вилучено речовину білого кольору, та з метою надання надалі такій дії законного вигляду оформив її протоколом огляду місця події.
Тому суд вважає протокол огляду місця події від 28 листопада 2019 року таким, що отриманий з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та визнає недопустимим доказом, як і зазначені в ньому дані про проведення огляду (обшуку) особи ОСОБА_6 .
Фактично провівши особистий обшук останнього у ході огляду місця події, слідчий порушив вимоги кримінального закону, якими не передбачено можливості проведення такої слідчої дії до внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а отже обшук останнього був проведений із грубим порушенням норм КПК України.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Зокрема, вказаний суд у своєму рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» наголошував, що вираз «відповідно до закону» значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм.
У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
Відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
На підставі наведеного вище, суд вважає, що слідчий, всупереч вимог закону, до внесення відомостей про вчинений ОСОБА_6 злочин, провів слідчу дію - його особистий обшук, під час якого в останнього вилучено речовину білого кольору і для надання такій слідчій дії видимості законності оформив її протоколом огляду місця події. Тому, суд вважає, що протокол огляду місця події від 28.11.2019 року отриманий з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини щодо доктрини «плодів отруєного дерева» сформульованої у рішеннях «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.
З урахуванням наведеного, з огляду на те, що вказані документи, отримані на підставі протоколу огляду місця події, визнаного судом недопустимим доказом, суд не вправі прийняти як докази сторони обвинувачення та також відкидає їх.
Вищеперераховані докази, а скоріше їх відсутність, та покази свідків та обвинуваченого підтверджують, що органами досудового слідства зроблено неповний аналіз та хибна оцінка доказів, яка не дозволяє прийти до висновку про доведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає виправданню за ч.2 ст. 309 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 3 місяці арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 23 грудня 2019 року до набрання законної сили вироком.

Строк покарання рахувати з 23 грудня 2019 року.

Запобіжний захід залишити до набрання вироком законної сили - тримання під вартою

Речові докази автомобільну магнітолу «Suprа SFD-101U» - залишити власниками за належністю, наркотичний засіб - знищити.

Визнати ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України невинуватим у пред`явленому обвинуваченні в зв`язку із недоведеністю та виправдати його за вказаною статтею.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

На вирок може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошенням.

Суддя ОСОБА_1