Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2308/19
Провадження № 1-кс/935/27/20
У Х В А Л А
03 січня 2020 року м.Коростишів

Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

встановив:

До слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області, за погодженням з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури, який здійснює нагляд за проведенням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, звернулася слідча Коростишівського ВП ГУ НП у Житомирській області з клопотанням про накладення арешту, обґрунтовуючи його наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, 10.09.2019 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, вчинив новий умисний тяжкий злочин за наступних обставин.

27.12.2019, приблизно о 20 год. 21 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул.Якубовського с.Торчин Коростишівського району, переслідуючи виниклий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення правоохоронним органам про підготовку вибуху, що загрожує безпеці громадян, з метою викликати занепокоєння, паніку та розгубленість серед працівників державної установи, будучи ображеним діями працівників Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, які на його думку, не виконують покладених на на них обов`язків, використовуючи належний йому на праві приватної власної мобільний телефон марки «iPhon» модель «F1533» EMEI НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» абонентський номер НОМЕР_2 , умисно здійснив екстрений виклик на спеціальну телефонну лінію «102» чергової частини ГУНП в Житомирській області та повідомив завідомо неправдиві відомості про підготовку вибуху адміністративної будівлі - сільського клубу, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що вказане повідомлення є неправдивим і не відповідає дійсності, розуміючи, що своїми протиправними діями у вигляді завідомо неправдивого повідомлення може спричинити наслідки у вигляді порушення громадської безпеки та порядку, евакуації працівників клубу та суміжних споруд, будівель, припускав можливість залучення органами влади значної кількості сил і засобів для перевірки фактів, викладених ним в усному повідомленні про підготовку вибуху, і запобіганню можливої загрози життю, здоров`ю людей, пошкодженню майна, та бажав настання таких наслідків.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , який здійснив дзвінок на спеціальну телефонну лінію «102» чергової частини ГУНП в Житомирській області та розповсюдив завідомо неправдиві відомості про підготовку вибуху в будівлі сільського клубу, з метою проведення оперативно - рятувальних і пошукових заходів, були організовані роботи профільних служб Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, задіяна слідчо - оперативна група, вибухо-технічний відділу ГУНП в Житомирській області, одночасно організовані роботи, спрямовані на обстеження прилеглої території та будівлі клубу, проведено роботу з пошуку вибухонебезпечних речовин, предметів або пристроїв, в результаті яких вибухонебезпечних пристроїв не виявлено.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 створив умови, які потягли за собою загрозу загибелі людей, настання тяжких наслідків, а саме: створення обстановки загального страху, порушення спокою населення.

У ході досудового розслідування до слідчого звернувся з заявою ОСОБА_4 про видачу мобільного телефону марки «Айфон 5» IMEI: НОМЕР_1

28.12.2019р. винесено постанову про визнання речовим доказом мобільного телефона марки «Айфон 5» IMEI: НОМЕР_1 .

Слідча в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Клопотання про арешт майна підтримує та просить суд його задовольнити.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається у тому числі й з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий поліції, в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази того, що вказане майно може бути об`єктом кримінально-протиправних дій, тобто існують підстави для арешту зазначених речей з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вважає слідчий суддя, матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування, а саме: накладання арешту на вищевказане майно, виправдовують таке втручання у права та інтереси користувача майна, маючи на меті запобіганню знищення чи пошкодженню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства (пункт 5 частини другої статті 173 КПК України).

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що слідчою у клопотанні було доведено необхідність накладення арешту як з метою збереження речових доказів, так і для з`ясування обставин, що мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, КПК України,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та/або користування з метою збереження речових доказів на мобільний телефон марки «Айфон 5» IMEI: НОМЕР_1 , який виданий ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, згідно ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1