Ухвала
іменем України
13 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 607/19662/18

провадження № 51-4856ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року щодо неї,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд указаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Верховний Суд ухвалою від 20 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишив без руху і надав строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання. Також було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
Вказану ухвалу ОСОБА_4 отримала 27 грудня 2019 року, що підтверджується розпискою, яка надійшла до касаційного суду.
На виконання зазначеної ухвали, 02 лютого 2020 року (згідно зі штемпеля установи виконання покарань), поза межами встановленого п`ятнадцятиденного строку на усунення недоліків, засуджена ОСОБА_4 повторно звернулася до суду з касаційною скаргою.
Зокрема, як видно зі змісту поданої касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК у ній не дотримано, допущених недоліків ОСОБА_4 не усунула. Доводи скарги зводяться до того, що судами невірно встановлені обставини кримінального правопорушення, засуджена дає свій аналіз доказам та викладає свої міркування щодо правильності, повноти проведення судового розгляду, вказує на помилкове встановлення фактичних обставин, просить доказам у кримінальному провадженні дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції. Разом з тим, конкретних порушень закону, допущених судами, які відповідно до ст. 438 КПК, є підставами для скасування або зміни вказаних судових рішень, не наводить.
Поміж іншого, повторно подана касаційна скарга містить суперечності, оскільки як вбачається з прохальної її частини, засуджена просить скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, проте в мотивувальній її частині висловлює непогодження з правовою кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення та вважає, що зазначені рішення підлягають зміні.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга, яку залишено без руху, підлягає поверненню, якщо особа не усунула її недоліки в установлений строк.
Разом із тим Суд звертає увагу, що можливість реалізації засудженою свого права на звернення до касаційного суду не втрачено за умови подання нею нової касаційної скарги, яка б відповідала вимогам ст. 427 КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року щодо неї разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3