Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 82 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2019 року, якою задоволено подання в.о. начальника ДУ «Житомирська виправна колонія № 4» про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким,

встановила:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2019 року задоволено подання в.о. начальника ДУ «Житомирська виправна колонія № 4» про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким.
Замінено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28.05.2015р. на обмеження волі строком на 2(два) роки 02 (два) місяці 06 (шість) днів.
Відповідно до ч.2 ст.57 КВК України засудженого ОСОБА_8 направлено для відбування покарання до місць обмеження волі в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.
Визначено звільнити ОСОБА_8 з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання.

Суд мотивував своє рішення тим, що відносно засудженого ОСОБА_8 можуть бути застосовані вимоги ст.82 КК України, так як він відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, став на шлях виправлення, однак підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт суд не вбачає.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 відмовити.

Вказує, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи неможливість застосування до нього більш м`якого покарання, а саме виправних робіт, бажає продовжити відбувати покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Суд, визначаючи більш м`яке основне покарання, керується переліком видів покарань з урахуванням їх розташування в системі покарань, зазначених у ст. 51 КК України, визначаючи одне з більш м`яких його видів.

Судом встановлено, що в.о. начальника ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» звернувся в суд з поданням погодженим з спостережною комісією при Житомирському міськвиконкомі про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким, так як останній став на шлях виправлення, відбув 2/3 частини призначеного судом покарання.

Згідно змісту ст. 51, 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, а відповідно воно є альтернативним позбавленню волі на певний строк та більш м`яким видом покарання.

Зазначене свідчить, що розглядаючи подання по заміну покарання суд самостійно визначає вид покарання, що є більш м`яким, згідно до розташування в системі покарань, передбачених ст. 51 КК України, що і було здійснено судом, який вважав можливим замінити позбавлення волі на обмеження волі.

Доводи захисника про, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи неможливість застосування до нього виправних робіт бажає відбувати покарання у виді позбавлення волі, після того як суд прийняв рішення про задоволення подання та заміну покарання на більш м`яке, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно вимог ч. 5 ст. 421 КПК України ухвала суду першої інстанції може бути скасована з метою погіршення становища особи, щодо якої вона постановлена, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Оскільки, в апеляційній скарзі фактично ставиться питання про погіршення становища засудженого - скасування ухвали суду про заміну покарання на більш м`яке та направлення ОСОБА_8 для відбування покарання у виді позбавлення волі і вказана апеляційна скарга подана захисником, а не особами зазначеними у ч.5 ст. 421 КПК України у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для її задоволення.

За таких обставин підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2019 року, якою задоволено подання в.о. начальника ДУ «Житомирська виправна колонія № 4» про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: