Справа № 727/9309/19
Провадження № 1-кп/727/117/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 06 листопада 2006 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 307, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 29 грудня 2007 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 309, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 07 липня 2012 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 201, ч. 1 ст. 305 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;

- 29 червня 2017 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

- 30 жовтня 2019 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

учасники провадження: прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
01 серпня 2019 року близько 08 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , під час проїзду в тролейбусі №3-А, який рухався від зупинки громадського транспорту «Залізничний вокзал», що по вул. Гагаріна в м. Чернівці в напрямку зупинки громадського транспорту «площа Соборна» в м. Чернівці, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, протиправно, повторно, шляхом вільного доступу викрав із кишені штанів ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 600 грн. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми протиправними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнав, показав суду, що він зранку їхав разом із знайомим ОСОБА_7 в тролейбусі зі сторони вокзалу в напрямку до площі Соборної, де вони разом вийшли. Він грошей не викрадав. Потерпілого не знав. Вийшов на Соборній площі разом із ОСОБА_7 . Він йшов на Театральну площу. Працівники поліції попросили його із ОСОБА_7 показати, що в них знаходиться в кишенях. Він показав, що знаходиться в його в кишенях. В Шевченківському ВП він дав пояснення та його відпустили. В Шевченківському ВП йому стало відомо, що ОСОБА_7 віддав потерпілому гроші. Вважає, що його запросили у відділок поліції, як свідка. Не розуміє, чому набув статусу обвинуваченого.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні поставленого йому у провину злочину за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що їхав в тролейбусі №3 та на зупинці, де театр ляльок, випускав людей. Сітор заходив в тролейбус разом із іншим чоловіком на зупинці біля театру ляльок. Обвинувачений стояв обличчям прямо до нього, а інший чоловік стояв збоку, вони між собою не спілкувались. Відчув, як його різко штовхнули та відчув чиюсь руку в кишені, яку різко засунули туди і назад. Обвинувачений ОСОБА_8 був прямо біля нього, той інший збоку. Той інший не зміг би дістатись до його кишені. Він засунув руку в кишеню, а там пусто. ОСОБА_3 в нього викрав із кишені 600 грн., купюрами по 200 грн. Сітор чув, коли він запитував де кошти. Відповів, що не брав кошти. Вони разом вийшли на площі Соборній. Він викликав поліцію. ОСОБА_9 наздогнав того іншого. Кошти йому повернув той інший, який стояв в тролейбусі збоку. Він впевнений, що кошти викрав Сітор, який викрав кошти правою рукою із його правої кишені. Просив суворо покарати обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 01 серпня 2019 року зустрівся із обвинуваченим ОСОБА_11 біля залізничного вокзалу, рухались по вул. Гагаріна. В ході розмови він попросив ОСОБА_8 позичити йому 800 грн. Потім вони на зупинці сіли в тролейбус №3, де під час руху в проміжку між зупинкою «Боженка» та « площа Соборна» йому Сітор передав кошти в сумі 600 грн. Він вийшов на зупинці біля площі Соборної та пішов. Його наздогнав ОСОБА_12 та сказав повернутись на зупинку. Після того, як він повернувся на зупинку, ОСОБА_8 сказав йому «віддай чоловіку гроші». Там було 600 гривень. Він повернув ці кошти потерпілому пожилому чоловіку. Тоді він зрозумів, що кошти були викрадені. Сам факт крадіжки не бачив. Із Сітором знайомий з 2015 року, відносини між ними хороші. Підстав оговорювати ОСОБА_8 немає.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що вранці їхав від залізничного вокзалу в тролейбусі на роботу. Під час руху потерпілий викрикнув, що в нього викрали гроші, кричав «віддайте гроші». Їх було двоє, і вони не віддавали викрадене. На зупинці по площі Соборній, вийшли потерпілий, він, і двоє чоловіків. Один із них почав тікати, він його наздогнав. Потерпілий тримав другого. Він не пам`ятає, кого саме спіймав. Повернувшись на зупинку, чоловік дістав із кишені грошові кошти трьома купюрами по 200 грн., в загальній сумі 600 грн. Кошти віддали потерпілому. Викликали працівників поліції. У потерпілого просили вибачення, обоє просили, щоб їх відпустили. Момент, коли викрадали кошти, він не бачив. Не помітив, чи діяли вони узгоджено. Вони вдвох забігли, були крайніми біля дверей, коли забігли штовхались.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01 серпня 2019 року, поданої ОСОБА_6 , згідно якого, 01 серпня 2019 року близько 08 год. 00 хв., невідома особа, знаходячись в тролейбусі № 3-А, шляхом вільного доступу, викрала із кишені штанів ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 600 грн., тим самим спричинила матеріальної шкоди на вказану суму (а.с.10).

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 03.08.2019 р., під час якого ОСОБА_6 впізнав особу під номером чотири ОСОБА_3 , яка 01 серпня 2019 року в тролейбусі №3 викрала у нього грошові кошти в сумі 600 грн. ( а.с.15-16).

Протоколом добровільної видачі та огляду від 01.08.2019 р. разом з фототаблицею, під час якого ОСОБА_6 добровільно видав гроші в сумі 600 грн. по три купюри по 200 грн., а саме: серії УК 1710981, ЄЦ 7444363, СЗ 1666090 (а.с.24-25).

Протоколом огляду речей і документів від 02.08.2019 року, згідно якого було оглянуто 3 купюри номіналом 200 грн. із серійними номерами: 1 купюра номіналом 200 грн. із серійним номером ЄЦ 7444363; 1 купюра номіналом 200 грн. із серійним номером СЗ 1666090; 1 купюра номіналом 200 грн. із серійним номером УК 1710981 (а.с. 27-28).

Протоколом огляду предметів від 30 серпня 2019 року, згідно якого оглянуто DVD-R диск, на якому наявний відеозапис з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських роти №1, які проводили 01 серпня 2019 року поверхневий огляд ОСОБА_10 та ОСОБА_3 на вул. Головній в м. Чернівці та переглянутим судом відеозаписом (а.с.42-44).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.08.2019 р. та переглянутим судом відеозаписом до нього, з свідком ОСОБА_10 , під час якого ОСОБА_10 відтворив події 01 серпня 2019 року по факту крадіжки грошових коштів в тролейбусі №3-А( а.с. 52-55).

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Частиною 2 статті 8 КПК України передбачено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судом враховується позиція ЄСПЛ, викладена у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінюючи безпосередньо дослідженні судом докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою підставою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), повторно, за вказаних вище обставин, поза розумним сумнівом.

Суд вважає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 є обраним способом його захисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений бажає перекласти провину на іншу особу, а тому його версія події, що кошти викрав ОСОБА_10 є неспроможною, яка суперечить встановленим обставинам та дослідженим доказам: показам потерпілого ОСОБА_6 , свідків та іншим дослідженим доказам.
Відсутність речового доказу - грошових коштів в сумі 600 гривень, купюрами номіналом 200 грн., які згідно постанови слідчого СВ Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_14 від 02 серпня 2019 року визнані речовими доказами та згідно заяви від 14 серпня 2019 року передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , який в ході судового розгляду пояснив, що після перших судових засідань дані кошти потратив, не спростовує самого факту вчинення обвинуваченним ОСОБА_3 даної крадіжки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», що суди при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд, при призначенні покарання враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема те, що він раніше неодноразово судимий; з 2003 року неодноразово звертався за медичною допомогою в диспансерне відділення ЧОПЛ; в 2000 році зареєстрований в КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» із діагнозом: синдром залежності від опіоїдів, доставлявся на МОСС 05 січня 2017 року із діагнозом: гостра інтоксикація амфетаміном та бупренорфіном, згідно висновку судово-психіатричного експерта №376 від 15.08.1019 р. ОСОБА_3 на час вчинення злочину червень 2019 року та на даний час ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, а виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, він може віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім та сприятиме виправленню засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 371-376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2019 року за правилами ст.72 КК УКраїни, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі.

Обрати запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 13 грудня 2019 року.

Речовий доказ оптичний носій інформації DVD-R із відеозаписом з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських роти №1, які затримали 01 серпня 2019 року ОСОБА_10 та ОСОБА_3 на вул. Головній в м. Чернівці, який згідно постанови слідчого СВ Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_14 від 30 серпня 2019 року визнаний речовим доказом та зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити у справі.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_15 ЯРЕМА