Справа № 464/5631/19
пр.№ 1-кп/464/252/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002776 від 15.10.2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, працюючого офіс-менеджером ФОП ОСОБА_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

з участю сторін судового провадження :

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 14 жовтня 2019 року приблизно об 18 год., керуючи автомобілем марки «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул.Луганська у м.Львові, в напрямку до вул.Зелена поблизу будинку №10 порушив вимоги Р.1 п.1.5; Р.2 п.2.3б), д); Р.12 п.12.4, 12.9 б) та Р.18 п.18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які виразились в тому, що він під час керування транспортним засобом був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, у межах населеного пункту не дотримався дозволеної швидкості 50 км/год, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, рухаючись в смузі руху, здійснив випередження транспортних засобів справа не зменшуючи швидкості, в тому числі аж до повної зупинки, коли перед нерегульованим пішохідним переходом автомобілі які рухались у даній смузі ближче до середини проїзної частини дороги, застосували гальмування, щоб дати дорогу пішоходу, який в цей час знаходився в межах пішохідного переходу та переходив проїзну частину зліва направо по ходу руху вказаного автомобіля, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого остання отримала закритий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням фрагментів, забійну рану ділянки правого ліктьового суглобу, які відносяться до середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

15 травня 2020 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та наведені обставини вчинення кримінального правопорушення.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім цього сторони зазначили, що оскільки цивільно-правова відповідальність обвинуваченого застрахована, то матеріальна та моральна шкода, яка заподіяна потерпілій внаслідок вчинення злочину повинна відшкодовуватись за рахунок страхових виплат та в межах останніх.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про примирення, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що вищезазначена угода про примирення укладена ним з потерпілою добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачений ОСОБА_3 зрозумів роз`яснені судом права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила затвердити угоду, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України їй зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_5 , представник потерпілої ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечили проти затвердження угоди про примирення, оскільки узгоджене в даній угоді покарання відповідає вимогам ст.65 КК України. Просили затвердити угоду.

Заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення потерпілої та її представника, обвинуваченого, суд приходить до висновку, що угода підлягає затвердженню.

Відповідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки останній вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зазначене кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним.

Відповідно до ч.1 ст.475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002776 від 15.10.2019 року, і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування, в розмірі 9998,04 гривень підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, при ухваленні судового рішення, необхідно скасувати арешт майна.

Питання речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 371, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України,

у х в а л и в :

затвердити угоду про примирення від 15 травня 2020 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400(три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 9998,04 грн. витрат на залучення експертів.
Арешт автомобіля марки «Hundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 накладений ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 17 жовтня 2019 року скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «Hundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст.473 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1