Справа № 133/2386/19
Ухвала
Іменем України
12.02.2020р. місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області, скаргу ОСОБА_6 на рішення слідчого, а саме на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, врученого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000576 від 15.07.2019р.,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020р. на адресу Калинівського районного суду Вінницької області відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 31.01.2020р. на розгляд надійшла скарга ОСОБА_6 , згідно якої заявник просить скасувати підозру, складену 21.11.2019р. слідчим СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 за погодженням із начальником Козятинського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 , та вручену йому в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000576 від 15.07.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

На обґрунтування скарги ОСОБА_6 зазначає, що письмове повідомлення про підозру та дії слідчого по її врученню є незаконними та передчасними. Так, повідомлення про підозру за своїм змістом та сутністю у повній мірі не відповідає вимогам ст.277 КПК України. Зокрема підозра не має всіх необхідних відомостей, у тому числі місця вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент її вручення. Покладені в основу підозри обставини необґрунтовані та бездоказові, ґрунтуються виключно на домислах та припущеннях слідчого. Останнім навмисно в підозрі не відображено суттєвих обставин, а саме наявність в діях потерпілого ОСОБА_9 , ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 127 КУпАП, який в наслідок порушення ПДР України, створив аварійну обстановку, що призвело до ДТП.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 04.02.2020р., скаргу на розгляд передано слідчому судді ОСОБА_10 , який своєю ухвалою від 05.02.2020р. відкрив провадження та призначив її до судового розгляду.

Скаржник ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримав подану скаргу та просив її задовольнити, з підстав, зазначених в ній. Додатково суду зазначив, що слідчим було порушено порядок вручення письмового повідомлення про підозру, а саме замість його оригіналу, йому вручена засвідчена слідчим ксерокопія, без оригінальних підписів останнього та прокурора. Під час оголошення підозри, йому не роз`яснено конституційне право на правову допомогу, внаслідок чого дану процесуальну дію вчинено без присутності захисника, чим порушено право на захист. Підозра не конкретизована, та не містить достатніх для її складання доказів, ґрунтується виключно на припущеннях. Слідчий здійснив збір та зберігання конфіденційної інформації про його особу, без його відома та дозволу суду, упереджено визнав достатніми дані для притягнення його до кримінальної відповідальності. Просив невідкладно розглянути подану ним скаргу за відсутності його захисника, свої інтереси при розгляді даної скарги буде захищати самостійно, він усвідомлює та йому безпосередньо зрозумілі наслідки вказаної процесуальної дії, а саме неможливість визнання цієї дії незаконною та оскарження її в апеляційному порядку.

Неявка захисника згідно вимог ст.46 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Прокурор ОСОБА_12 та слідчий ОСОБА_13 в судовому засіданні заперечували проти задоволення поданої скарги з тієї підстави, що вимоги заявника є безпідставними, оскільки повідомлення про підозру містить всі необхідні відомості, у тому числі, прізвище та посаду слідчого який здійснював це повідомлення, містить зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , виклад обставин кримінального правопорушення, у тому числі зазначення конкретного часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Слідчий суддя, вислухавши аргументи скаржника, позицію прокурора та слідчого, дослідивши подану скаргу та додані до неї письмові документи, перевіривши матеріали витребуваного кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

З витребуваних матеріалів кримінального провадження № 0000576 від 15.07.2019р. слідчим суддею встановлено, що в провадженні Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000576 від 15.07.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 21.11.2019р. скаржника ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Згідно із приписами п.1-1 ч.2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування слідчий суддя може скасувати повідомлення про підозру.

Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 22 КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, а також вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч.1 ст.277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, імя, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

З урахуванням наведеного, логічним є висновок, що чинний КПК України насамперед вирізняє повідомлення про підозру як окремий письмовий процесуальний документ. При цьому положеннями ст.278 КПК України окремо регулюється процедура вручення особі повідомлення про підозру.

Таким чином, системний аналіз указаних вище положень КПК України вказує на те, що поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього у чинному КПК законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру».

При цьому, повідомлення про підозру це процесуальне рішення слідчого або прокурора, яке ґрунтується на наявності у органу досудового розслідування достатніх доказів щодо вчинення особою кримінального правопорушення, поєднаному із внутрішнім переконанням слідчого та/або прокурора в контексті їх процесуальної незалежності та наявності у них повноважень на прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру здійснюється за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати обєктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою КК ця особа підлягає відповідальності.

Слідчий суддя повинен перевірити, чи не володіє орган досудового розслідування доказами, які спростовують уже отримані слідчим та прокурором відомості щодо можливої причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є принциповим питанням при розгляді скарги на повідомлення про підозру в частині вирішення питання щодо обґрунтованості самої підозри.

В разі ж того, що повідомлення про підозру було змінено або якщо особі було повідомлено про нову підозру у кримінальному провадженні, перевірці також підлягають правові підстави відповідних процесуальних рішень та докази, які стали приводом для їх прийняття.

Як вбачається з матеріалів провадження обґрунтованість підозри причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення на час її повідомлення підтверджувалася рядом доказів: рапортом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 15.07.2019р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 15.08.2019р.; протоколом проведення слідчого експерименту від 15.08.2019р. за участю свідка ОСОБА_14 ; висновком судової автотехнічної експертизи від 02.10.2019р. № 511; висновком судово-медичної експертизи від 25.10.2019р. № 133; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18.11.2019р.; протоколом проведення слідчого експерименту від 18.11.2019р. за участю потерпілого ОСОБА_9 тощо.

Чинним КПК України фактично не передбачено окремої процедури чи повноважень слідчого судді на стадії досудового розслідування щодо судового контролю за процедурою вручення повідомлення про підозру як окремого процесуального документу, однак передбачена можливість оскарження цього документу щодо його змісту, а також щодо належності особи, яка його складає, в контексті положень ст.277 КПК України.

Аналіз оскарженого скаржником ОСОБА_6 повідомлення про підозру, дає підстави стверджувати, що повідомлення про підозру за своїм змістом та сутністю у повній мірі відповідають вимогам ст.277 КПК України.

Так, зазначене повідомлення про підозру містить всі необхідні відомості, у тому числі, прізвище та посаду слідчого, який здійснював це повідомлення, містить зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , виклад обставин кримінального правопорушення, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру, підпис слідчого який здійснив повідомлення.

Слідчий суддя вважає, що зазначене письмове повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 21.11.2019р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відповідає вимогам КПК України.

Частинами 1-3 ст.276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Відповідно до ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак не вручене їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію, яке повинно мати певну форму і зміст, згідно вимог ст.112 КПК України, та здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, тобто за правилами здійснення виклику.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з повідомлення про підозру, складеного 21.11.2019р. слідчим СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 за погодженням із начальником Козятинського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 , яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000576 від 15.07.2019р., ОСОБА_6 повідомлено про підозру 21.11.2019р. о 17год.10хв.

Скаржник ОСОБА_6 своїм особистим підписом на підозрі засвідчив цей факт, а також те, що письмове повідомлення про підозру, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки йому вручено, права підозрюваного оголошені та роз`яснені.

Даний процесуальний документ слідчого, окрім рукописно написаного словосполучення «завірену ксерокопію» над підтверджувальним написом про отримання письмового повідомлення про підозру, інших заперечень чи зауважень ОСОБА_6 не містить.

В судовому засіданні ОСОБА_6 надав виданий йому екземпляр повідомлення про підозру від 21.11.2019р., який ідентичний тому (за формою, змістом, підписами слідчого, прокурора, підозрюваного, а також рукописними написами), що перебуває в матеріалах кримінального провадження.

Відтак, твердження скаржника ОСОБА_6 про те, що слідчим було порушено встановлений законом порядок вручення письмового повідомлення про підозру, судом не приймається та відхиляється, оскільки в судовому засіданні встановлено, що скаржник отримав письмове повідомлення про підозру в день його складання слідчим у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000576 від 15.07.2019р., ОСОБА_6 були роз`яснені зокрема вимоги ч.3 ст.42 КПК України про те, що підозрюваний на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату, про що останній засвідчив своїм підписом на повідомленні про підозру від 21.11.2019р.

Про даний факт свідчить пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, на якій наявний підпис ОСОБА_6 , якій підтвердив що права підозрюваного йому оголошені та роз`яснені.

Своїм процесуальним правом, передбаченим зокрема ч.3 ст.42 КПК України, ОСОБА_6 скористався шляхом подання на адресу слідчого письмової заяви, в якій просив призначити йому захисника, яка датована 21.11.2019р. о 17год.40хв.

В цей же день, слідчим в порядку ст.49 КПК України винесена постанова, якою він доручив відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття для участі у кримінальному провадженні.

Дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 21.11.2019р. № 002-0003129, Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області призначив адвоката ОСОБА_15 для надання безоплатної вторинної правової допомоги підозрюваному ОСОБА_6 .

Отже, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.42, ч.ч.1, 2 ст.49, ч.3 ст.276, п.7 ч.1 ст.277 КПК України, а тому посилання скаржника про порушення його права на захист, є безпідставними.

Щодо інших тверджень та посилань, викладених в поданій скарзі на повідомлення про підозру, а також письмових поясненнях скаржника, поданих в судовому засіданні, то як зазначено вище, слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою КК ця особа підлягає відповідальності.

За таких обставин, у задоволенні скарги на повідомлення про підозру скаржнику необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст.2, 7, 303-307, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_6 на рішення слідчого, а саме на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, врученого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000576 від 15.07.2019р. залишити без задоволення.

Ухвала про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя