Справа № 183/1792/19
№ 1-кп/183/508/20

У Х В А Л А
13 травня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_3 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_5
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , злочину, передбаченого ч.3 ст. ст.186 КК України.
25 січня 2019 року під час підготовчого судового засідання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_13 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу, щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, мотивуючи своє клопотання тим, що ризики передбачені ч. 1. ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання існують і на цей час.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження дії його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в чергове просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт, оскільки обвинувачений має постійне місце мешкання і йому необхідне належне лікування, яке він не отримує в умовах СІЗО.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_7 , підтримав думку адвоката ОСОБА_8 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , та заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження дії його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив врахувати, що ОСОБА_14 має постійне місце мешкання та родину, у зв`язку з чим, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 , підтримала думку колег та заперечувала проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження дії ОСОБА_3 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи його необґрунтованим.
Обвинувачений ОСОБА_14 просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, мотивуючи свою позицію тим, що прокурором зазначені ризики не доведені.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , кожен окремо, підтримали думку своїх захисників.
Прокурор проти задоволення клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_11 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про зміну запобіжних заходів заперечував, наполягаючи на задоволенні заявленого ним клопотання.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд, вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , оскільки продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення яких, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , спливає 14 травня 2020 року, судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку, оскільки на даний час судом ще не допитані обвинувачені, та ряд свідків, а тому жодних підстав для зміни обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт на даний час немає, заявлені ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді та на підставі яких під час підготовчого судового засідання був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились, а тому суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.
Що стосується клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_11 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд, вважає їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, крім вищезазначених обставин, ще й в зв`язку з тим, що захисниками в своєму клопотанні не обґрунтовано та не зазначено взагалі підстав, які свідчать про зменшення ризиків. При цьому, суд, не може прийняти до уваги твердження захисників про те, що обвинувачені мають постійне місце мешкання, оскільки практика ЄСПЛ хоча і не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях у справі «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» зазначив, що «суд відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 186 КК України передбачає покарання лише у вигляді позбавлення волі, суд не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування обвинувачених від органу досудового розслідування та суду, у інший спосіб, ніж тримання їх під вартою, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_14 , будучи особами, що раніше неодноразово судимі, знову обвинувачується у скоєнні корисливого тяжкого злочину. При цьому, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 про необхідність проходження лікування обвинуваченим ОСОБА_3 , не може бути прийнята судом, як підстава для зміни запобіжного заходу, оскільки доказів терміновості лікування та неможливості утримання і продовження лікування в умовах УВП суду не надано.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 199 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Обвинуваченим:
ОСОБА_3 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 09 липня 2020 року включно.
ОСОБА_16 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 09 липня 2020 року включно.
В задоволенні клопотання сторони захисту та обвинувачених про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.
Копію ухвали направити для виконання командиру батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області та начальнику Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення у відповідності до рішення КСУ від 13.06.2019 року № 4-р/2019.
Суддя ОСОБА_1