Номер провадження: 11-сс/813/245/20
Номер справи місцевого суду: 947/1106/20 1-кс/947/797/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 24.01.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 630 600 гривень, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 24.01.2020 задоволено клопотання слідчої СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , тазастосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 березня 2020 року, з визначенням розміру застави в розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот ) гривень, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та є громадянином країни Азербайджан, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, незаконно перебуваючого на території України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, заявлених в клопотанні слідчого, а також неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Беручи до уваги суспільну небезпеку інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та його тяжкість, майновий та сімейний стан підозрюваного, який попри відсутність офіційного місця працевлаштування має у своєму користуванні транспортний засіб «BMW 525», не має міцних соціальних зв`язків на території України та в цілому фактично перебуває на території України без законних підстав, з огляду на завдання, які ставляться перед відповідною мірою запобіжного заходу, які покликані гарантувати виконання підозрюваним відповідних процесуальних обов`язків та запобігати можливій реалізації встановлених в ході розгляду клопотання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання, що застава, передбачена п. 2 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити досягнення вищевказаних завдань, в зв`язку з чим, слідчий суддя обрав відносно підозрюваного розмір застави у вигляді 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень, що на думку слідчого судді в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з прийнятим рішенням, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

- підозра ОСОБА_8 є безпідставною, необґрунтованою, ґрунтується на сфабрикованих доказах, а саме на протоколі обшуку автомобіля та відеозаписі обшуку, а виявленні в автомобілі його підзахисного предмети були йому підкинуті, з метою висунення підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що в подальшому буде доведено відсутністю його відбитків на вилучених предметах;

- слідчим було подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до набуття останнім статусу підозрюваного, та до клопотання не було долучено доказів того, що ОСОБА_8 було вручено копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування вказаного запобіжного заходу;

- на момент подачі слідчим клопотання до суду, частини матеріалів, якими останній обґрунтував своє клопотання були відсутні, зокрема підозра, яка була складана після звернення до суду;

- слідчим було подано клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження, в якому останній не є підозрюваним, оскільки в клопотанні вказаний не той номер кримінального провадження, а постанови по об`єднання кримінальних проваджень матеріали не містять, також в клопотанні не вірно вказане: ім`я ОСОБА_10 (вказано ім`я ОСОБА_11 , замість ОСОБА_12 ), дата повідомлення про підозру останнього, номер квартири в якій він проживає;

- слідчим суддею не зазначено жодної обґрунтованої обставини та доказів, які дають достатні підстави останньому вважати, що існують ризики вказані в оскарженій ухвалі, та слідчий суддя посилається лише на наявність підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких;

- слідчий суддя дійшов необґрунтованих висновків про відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків в Україні, оскільки останній має цивільну дружину, яка є громадянкою України, з якою він проживає в м. Одесі, а також не враховано стану здоров`я ОСОБА_8 , який має захворювання міжхребцева грижа, у зв`язку з чим він потребує належного медичного догляду;

Щодо альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави вказує, що слідчий суддя не врахував матеріального становища ОСОБА_8 , його платоспроможності, необхідності витрати коштів на лікування у зв`язку з незадовільним станом здоров`я та без зазначення конкретних правових підстав вийшов за межі встановленні п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України і визначив непомірний розмір застави.

Зазначає, що слідчий суддя, при покладенні обов`язку носити електронний засіб контролю на його підзахисного, не врахував, що стан здоров`я ОСОБА_8 потребує проведення ряду медичних досліджень, які при носінні електронного засобу контролю не можливо буде провести в силу впливу останнього на техніку на якій проводяться необхідні підзахисному медичні дослідження.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований на незаконне носіння, придбання та зберігання бойових припасів, при невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час, придбав та зберігав в транспортному засобі BMW525, державний знак НОМЕР_1 , який знаходиться в його користуванні, гранату РГД-5 із запалом, без передбаченого законом дозволу.

23.01.2020, під час зупинки транспортного засобу BMW 525, державний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення санкціонованого обшуку вказаного транспортного засобу, в бардачку, під передньою панеллю, навпроти сидіння пасажира, в салоні автомобілю виявлено поліетиленовий пакет чорного кольору із двома паперовими згортками в яких знаходились: корпус гранати РГД-5 на з маркуванням Д-53-84Т та запал УЗРГМ з маркуванням 94-71 УЗРГМ 583 на зовнішньому боці та Д-119-71 на внутрішній стороні, які ОСОБА_8 незаконно переносив, зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до Акту № 7 від 23.01.2020 перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів «Вибухотехнічного управління ГУНП в Одеській області» корпус гранати

РГД-5 з маркуванням Д-53-84Т та запал УЗРГМ з маркуванням 94-71 УЗРГМ 583 на зовнішньому боці та Д-119-71 на внутрішній стороні та являється бойовою гранатою

РГД-5.

23.01.2020 ОСОБА_8 було затримано, а 24.01.2020 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
27.01.2020 ОСОБА_8 на підставі оскарженої ухвали звільнений з під варти після внесення застави.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржену ухвалу без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997, § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови»

№ 35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- протоколом обшуку від 23.01.2020, в ході проведення якого в салоні автомобілю «BMW 525» було вилучено ряд речей, серед яких два предмети, ззовні схожі на гранату РГД-5 з маркуванням Д-53-84Т та запал УЗРГМ з маркуванням 94-71 УЗРГМ 583 на зовнішньому боці та Д-119-71;

- довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів №6 від 23.01.2020, в якій вказано, що відповідно до перевірки, огляду бойового запала УЗРГМ з маркуванням 94-71 УЗРГМ 583 на зовнішньому боці та Д-119-71, вилучена з автомобіля

д.з. НОМЕР_1 , встановлено, що зазначений об`єкт належить до 2 категорії і вимагає відповідних заходів безпеки;

- довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів №7 від 23.01.2020, в якій вказано, що відповідно до перевірки, огляду корпусу бойової гранати РГД-5 з маркуванням Д-53-84Т, яка вилучена з автомобіля д.з. НОМЕР_1 , встановлено, що зазначений об`єкт належить до 3 категорії і вимагає відповідних заходів безпеки;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 24.01.2020, щодо обставин проведення обшуку 23.01.2019, який фіксувався на камеру та в ході якого було виявлено предмети схожі на гранату та на запал, а також вказано, що особа, в машині якої було проведено обшук, почала кричати та стверджувати, що виявленні граната та запал йому не належать та були підкинуті в його автомобіль;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.01.2020, щодо обставин проведення обшуку 23.01.2019, який фіксувався на камеру та в ході якого було виявлено предмети схожі на гранату та на запал, а також вказано, що особа, в машині якої було проведено обшук, почала кричати та стверджувати, що виявленні граната та запал йому не належать та були підкинуті в його автомобіль.

Крім того, прокурором в судовому засіданні апеляційного суду подано постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 24.01.2020, якою об`єднано в одне провадження матеріали досудових розслідувань №0000053 від 23.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та №0000012 від 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000012 від 09.01.2020, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки ці питання вирішуються судом при розгляді обвинувального акту.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази у даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Інші доводи апеляційної скарги про невідповідність клопотання слідчого та повідомлення про підозру ОСОБА_8 вимогам КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами кримін6ального провадження.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчого про застосування відносно

ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судового засіданні були присутні ОСОБА_8 та його захисник, які не висловили жодних зауважень щодо вказаних вище доводів апеляційної скарги, в тому числі щодо дотримання вимог ст. 176-178, 184 КПК України.

Водночас, наявність в клопотанні невірно вказаної дати складання повідомлення про підозру не є тією обставиною, що могла вплинути на законність та обґрунтованість прийнятої слідчим судде оскарженої ухвали.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому

ОСОБА_8 оголошено про підозру, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про застосування запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, неврахування слідчим суддею даних про особу підозрюваного та непомірного розміру застави..
Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вище вимог Закону та Конвенції при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за кваліфікуючими ознаками носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за яке визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, таким чином, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Наразі, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке є небезпечним для життя та здоров`я оточуючих осіб, є громадянином іноземної держави, фактично перебуває на території України без законної підстави, не працевлаштований на території України, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків на території України та про те, що будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, він може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

В матеріалах кримінального провадження наявні відомості про те, що підозрюваний може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 187 КК України, досудове розслідування по якому на даний час триває, а також те, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, та наявність процесуальної можливості ознайомлюватися з матеріалами вказаного кримінального провадження, в якому наявні анкетні відомості свідків, які ймовірно будуть допитані в судовому засіданні суду першої інстанції при розгляді справи по суті, у разі направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 до суду, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, шляхом схиляння їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, не підтверджено матеріалами провадження, а захисником не надано апеляційному суду жодних доказів на підтвердження вказаних доводів, що свідчить про відсутність стримуючих факторів у можливості перешкоджанні ОСОБА_15 кримінальному провадженню, що здійснюється відносно останнього.

Крім того, апеляційному суду захисником не надано доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги про завідомо непомірний розмір застави, визначений слідчим суддею як такий, що повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 до апеляційного суду надано копію листа з Ізолятора тимчасового тримання від 28.01.2020 за №27.1/-63 відповідно до якого ОСОБА_8 , 1983 року народження, звільнено з під варти 27.01.2020 у зв`язку з внесенням застави на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про необхідність призначення застави у розмірі, що перевищує розмір застави визначений п. 2

ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки застосування меншого розміру застави не забезпечить виконання останнім відповідних процесуальних обов`язків та не зможе запобігти можливій реалізації підозрюваним, встановлених в ході розгляду клопотання, ризиків, передбачених

ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 , попри відсутність офіційного працевлаштування на території України, має у своєму користуванні транспортного засобу «BMW 525», а також не має міцних соціальних зв`язків на території України та перебуває на території України без законних на це підстав.

Таким чином, прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи. Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час доведено існування зазначених слідчим ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Слідчим суддею обґрунтовано доводи про необхідність одночасного визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави в даному кримінальному провадженні. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які підтверджують доводи апеляційної скарги та могли бути підставою для скасування оскарженого судового рішення. Інших доказів апеляційному суду не будо представлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката
ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 24.01.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 630 600 гривень, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020, залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4