Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Зазначав, що відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30.11.17 накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме на: нежитлове приміщення літ. «В», площею 119,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 00; нежитлове приміщення літ. «Б», площею 207,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 00.

Арешт на вказане нерухоме майно було накладено необґрунтовано та, зважаючи на тривалість досудового розслідування, потреба в ньому відпала.

ОСОБА_4 не є стороною кримінального провадження № 0007238.

ОСОБА_4 набув право власності на зазначене нерухоме майно на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.04.17 та є законним власником.

Накладаючи арешт на нерухоме майно, слідчим суддею не було враховано норми п.п. 1-6 ч. 2 ст. 173 КПК України.

В ухвалі про накладення арешту на майно не вказано, яким критеріям речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України відповідає дане майно. До того ж, відповідно до постанови старшого слідчого СВ Подільского УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 14.11.16 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0007238 обєкт нерухомості нежитлове приміщення під літ. «В», площею 119,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, на момент постановлення ухвали майно не було визначено речовим доказом у кримінальному провадженні.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив скасувати арешт, накладений на нежитлове приміщення літ. «В», площею 119,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 00; нежитлове приміщення літ. «Б», площею 207,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 00 відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30.11.17.

У судовому засіданні заявник підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання за відсутності прокурора.

Заперечуючи проти задоволення клопотання, прокурор надав суду письмові пояснення, у яких вказав на те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007238 до Подільського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_7 , яка повідомила, що невстановлені особи, шляхом зміни засновника та Директора ТОВ «Гаврош» на підставі підроблених документів, заволоділи приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 . Потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що мала брата ОСОБА_8 , який був учасником та директором ТОВ «Гаврош», окрім нього учасником був ОСОБА_9 , який володів часткою у розмірі 50%. ТОВ «Гаврош» було власником приміщення площею 328 кв.м., яке знаходиться на АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_8 діяльність підприємства припинилась, всі оригінали установчих документів, печатка, документи на право власності приміщення знаходились у представника ОСОБА_10 , який діяв на підставі довіреності. Усе своє майно ОСОБА_8 заповів своїй матері ОСОБА_11 , після його смерті остання написала заяву про прийняття спадщини, проте отримати спадщину ОСОБА_11 не змогла, оскільки було подано позов про визначення долі у спадковому майні ОСОБА_8 від його колишньої невістки ОСОБА_12 (справа №2-5228/11 перебуває на розгляді у Подільському районному суді м. Києва). У подальшому потерпілій з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стало відомо, що змінились учасники ТОВ «Гаврош» та директор, а приміщення за адресою: АДРЕСА_2 виставлено на продаж.

Ухвалою Подільського районного суду від 14.11.2016 року на вказане приміщення, яке на той час перебувало у власності ТОВ «Гаврош» накладено арешт. У подальшому згідно листа Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України від 15.03.2017 стало відомо, що за допомогою електронного цифрового підпису заступника начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_13 припинено обтяження за рішенням № 33997300 від 23.02.2017 з майна ТОВ «Гаврош», а саме: нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 16/7, за якими обтяжувачем є Подільський районний суд м. Києві по справі №758/13871/16-к від 14.11.2016. Відповідно до пояснень ОСОБА_13 вказані дії було проведено без її відома. В той же день, тобто 23.02.2017 власником приміщення стає ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.2017. У подальшому 24.03.2017 право власності на вказане приміщення набуває ОСОБА_15 , а вже 07.04.2017 - ОСОБА_4 . Вважає, що вказані дії свідчать про шахрайські дії невстановлених на даний час осіб, оскільки право власності було здобуто саме в день несанкціонованого втручання в автоматизовану систему за допомогою електронного цифрового підпису. У зв`язку із викладеним, просив у клопотанні ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту відмовити.

Вислухавши пояснення заявника, вивчивши клопотання та докази, додані до нього, приходжу до наступного висновку.

Установлено, що у провадженні СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0007238 від 11.11.16 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205 КК України за фактом шахрайського заволодіння нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 та фіктивного підприємництва.

Відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30.11.17 накладено арешт на нерухоме майно, а саме на такі об`єкти: нежитлове приміщення, літ «Б», загальною площею 207,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 00, нежитлове приміщення, літ «В», загальною площею 119,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 00 до кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином в силу норм абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано, якщо особи, зазначені в ч. 1 ст. 174 КПК України доведуть, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналогічний висновок міститься і в роз`ясненнях, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні Судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яке було заслухано та обговорено на засіданні пленуму ВССУ, яке відбулось 07.02.14.

Зі змісту ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30.11.17 вбачається те, що арешт на нерухоме майно було накладено з метою збереження речових доказів, так як воно є речовим доказом у кримінальному провадженні, про що старшим слідчим Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову від 14.11.16 про визнання в якості речових доказів у кримінальному провадженні № 0007238 об`єкту нерухомості: приміщення, площею 328 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи необхідність подальшого застосування арешту вказаного вище майна, прокурор у письмових поясненнях зазначав, що арешт на нерухоме майно було накладено обґрунтовано та необхідність у його застосуванні не відпала.

У свою чергу заявником, як це вимагає ст. 174 КПК України, не доведено, що необхідність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала, так і не доведено те, що арешт накладено необґрунтовано.

Ураховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1