У Х В А Л А Справа № 932/2795/20

Провадження № 1-кс/932/1477/20

19 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2020 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна.

Необхідність зняття арешту обґрунтовує наступним. ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Нещодавно ОСОБА_4 хотів розпорядитись автомобілем, однак дізнався про те, що його майно обтяжено арештом. Згідно із листом Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області № 31/4-65оц від 21.05.2019 року, транспортний засіб обтяжений забороною на відчуження. Відповідно до листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП України у Дніпропетровській області, станом на 03.06.2019 року співробітниками УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області внесено до системи інформацію про накладення арешту на автомобіль марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у вигляді заборони на відчуження, на підставі постанов слідчого СВ УСБ України у Дніпропетровській області від 19.06.2006 року та від 17.10.2006 року, та постанови начальника СВ УСБ України у Дніпропетровській області від 06.11.2009 року. Арешт накладено у межах кримінальної справи № 236, що відкрита за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201 та ч. 3 ст. 358 КК України. Згідно із листом СВ УСБ України у Дніпропетровській області від 30.01.2019 року за № 55/8-507, цим слідчим відділом досудове розслідування у кримінальних провадженнях, де автомобіль марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом і обтяжений арештом, не здійснюється. Відповідно до листа СВ УСБ України у Дніпропетровській області від 14.06.2019 року, цим слідчим відділом здійснювалось досудове розслідування кримінальної справи № 236, що відкрита за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 3 ст. 358 КК України. В цій справі автомобіль, як речовий доказ, був обтяжений арештом у вигляді заборони на його відчуження та переданий ОСОБА_4 на відповідальне зберігання. 23.01.2012 року кримінальну справу було закрито в частині вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України, а матеріали справи були направленні до Дніпропетровської митниці для вирішення питання про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Тому, на цей час жодних підстав для подальшого обтяження майна ОСОБА_4 арештом, не існує, у зв`язку із чим, звернувся до слідчого судді із цим клопотанням.

Представник власника майна у судовому засіданні клопотання підтримав та прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання.

Слідчий та прокурор належним чином повідомлені про дату, час та місце та розгляду клопотання, однак у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, письмові клопотання чи заяви до суду не надходили.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба. Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є власником автомобіля марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно із листом Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області № 31/4-65оц від 21.05.2019 року, автомобіль марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , має наступні обтяженні, що внесені УДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області: заборону на відчуження від 21.09.2006 року; заборону на відчуження від 09.12.2006 року; заборону на відчуження від 11.11.2009 року.

Як вбачається із листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП України у Дніпропетровській області від 03.06.2019 року за вих. № 26/20оц, автомобіль марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , обтяжений заборонами на відчуження на підставі постанов слідчого СВ УСБ України у Дніпропетровській області від 19.06.2006 року та від 17.10.2006 року, та постанови начальника СВ УСБ України у Дніпропетровській області від 06.11.2009 року, що прийняті у кримінальній справі № 236, яку відкрито за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 3 ст. 358 КК України. Так, як вбачається з листа начальника СВ УСБ України у Дніпропетровській області за № 55/8 від 06.11.2009 року, автомобіль марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , був визнаний речовим доказом у кримінальній справі № 236, що відкрита за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 3 ст. 358 КК України.

З відповіді СВ УСБ України у Дніпропетровській області від 30.01.2019 року за № 55/8-507 вбачається те, що станом на 30.01.2019 року цим слідчим відділом досудове розслідування у кримінальних провадженнях, в межах яких автомобіль марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом і обтяжений арештом, не здійснюється.

Як вбачається з листа СВ УСБ України у Дніпропетровській області від 14.06.2019 року за № 55/8-2571, у провадженні цього слідчого відділу знаходилась кримінальна справа № 236, що була відкрита за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 3 ст. 358 КК України. Досудовим слідством було встановлено те, що 05.06.2006 року невстановленими особами, за підробленими документами, був ввезений на територію України автомобіль марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Постановою слідчого від 19.09.2006 року цей автомобіль був визнаний речовим доказом, із застосуванням заборони на його відчуження. 01.03.2007 року цей автомобіль переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 23.01.2012 року кримінальну справу в частині вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України, закрито за відсутню в діянні особи ознак складу злочину. Того ж дня матеріали кримінальної справи направлені до Дніпропетровської митниці, для вирішення питання про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Чинний кримінальний процесуальний закон передбачає способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження. Так, у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду із клопотанням про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. Даний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі № 202/1452/18.

В цей же час, відповідно до вимог ст. 126 КПК України в редакції 1960 року, чинної на час накладення слідчим арешту на майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна, згідно з частиною першою статті 214 КПК України 1960 року, підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення. Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається така легітимна мета арешту майна, як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження. Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень, з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції, є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

На цей час слідчі СВ УСБ України у Дніпропетровській області, як і прокурор, не можуть самостійно скасувати арешт майна, оскільки матеріали кримінальної справи ще у 2012 році надіслані до Дніпропетровської митниці для вирішення питання про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Легітимної мети подальшого існування обтяження арештом майна ОСОБА_4 , внаслідок закриття кримінальної справи з реабілітуючих обставин (відсутність складу злочину в діях особи щодо ввезення автомобіля марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на територію України за підробленими документами), на даний час не існує.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Завдання кримінального провадження повинні досягатися таким чином, щоб до жодної особи не було застосовано необґрунтованого процесуального примусу.

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні, як речового доказу (арешт майна), може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, для досягнення так званого «справедливого балансу» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69).

Внаслідок того, що в даному випадку втручання у право власності ОСОБА_4 втратило легітимну мету через закриття кримінальної справи, цей автомобіль вже не є речовим доказом у кримінальному провадженні. Таким чином потреба в арешті майна на даний час відпала. Крім того, ані слідчим, ані прокурором не може бути скасовано на цей час арешт, що накладений на автомобіль, самостійно, у зв`язку із тим, що матеріали закритої кримінальної справи передано до митниці, і вирішення цього питання у позовному провадженні не є можливим, оскільки спір із органом досудового розслідування та прокуратурою, що втратили дискреційні повноваження, відсутній. З наведених підстав приходжу до висновку про можливість та необхідність задоволення клопотання.

Вимоги клопотання про зобов`язання Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП України у Дніпропетровській області зняти арешт задоволенню не підлягають, оскільки їх вирішення не відноситься до компетенції слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 174, 369, 371-372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт у вигляді заборони на відчуження, що накладений на автомобіль марки «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , на підставі постанов слідчого СВ УСБ України у Дніпропетровській області від 19.06.2006 року та від 17.10.2006 року, постанови начальника СВ УСБ України у Дніпропетровській області від 06.11.2009 року.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1