Справа № 454/1634/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1479/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст.310, ч. 2 ст.315, ч. 1 ст. 317 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Козятинського району Вінницької області,проживаючого в АДРЕСА_1 , на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 листопада 2019 року про продовження строку тримання під вартою,

з участю прокурора: ОСОБА_8
адвоката: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою клопотання прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, обраний 08 листопада 2019 року Залізничним районним судом м. Львова, на строк 60 днів з 08 листопада 2019 року до 06 січня 2020 року включно.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу.
Адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 листопада 2019 року скасувати та змінити запобіжний захід на менш тяжкий, зокрема,цілодобовий домашній арешт та звільнити ОСОБА_7 із під варти.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановлення якої супроводжувалося неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.
Як зазначає апелянт, під час розгляду клопотання, прокурор не навів скільки часу йому необхідно для доведеності вини ОСОБА_7 ,адже з моменту затримання пройшло вже майже півтора року, а в судовому засіданні навіть основної частини доказів ще не досліджували.
На переконання адвоката ОСОБА_6 , допитано лише двох свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , покази цих свідків жодним чином не підтверджують обгрунтованість обвинувачення та доведення вини ОСОБА_7 , та не враховано дані, що характеризують особу останнього.
З огляду на наведене, просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 листопада 2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 скасувати та обрати останньому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт та звільнити ОСОБА_7 із під варти.
Заслухавши доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

У Рішенні Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) щодо ОСОБА_12 зазначено, що положення частини 2 статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Згідно ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.310, ч.2 ст. 315, ч.1 ст.317 КК України.
Згідно матеріалів справи, 08 листопада 2019 року Залізничним районним судом м. Львова відносно ОСОБА_7 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.
Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України. Згідно матеріалів справи,прокурор покликається на те, що в ході досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений вчинив умисні тяжкі та особливий тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання понад 10 років позбавлення волі, був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а тому є підстави вважати, що він може продовжувати вчиняти нові умисні злочини, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у даному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи те, що заявлені ризики не зменшились з часу обрання запобіжного заходу, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому наявні достатні підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 , під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченому може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Всі викладені захисником обвинуваченого апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти наявним ризикам.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги захисника про допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає неспроможними.
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 листопада 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , залишити без змін, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4