Справа № 161/1891/20
Провадження № 1-кс/161/947/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 06 лютого 2020 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представників власника майна адвоката ОСОБА_6 , старшого інспектора адміністративно претензійних матеріалів департаменту муніципальної варти Луцької міської ради ОСОБА_7 , директора департаменту муніципальної варти Луцької міської ради ОСОБА_8 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, вилученого в ході проведення оглядів місця події 04.02.2020, 05.02.2020,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором у кримінальному проваджені прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: вантажний автомобіль марки «IVECO», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, із встановленим краном-маніпулятором та ключ до вказаного транспортного засобу, які були вилучені в ході огляду місця події від 04.02.2020, який було проведено на прилеглій до ринку «Центральний», по вул. Глушець, 1, м. Луцька території по вул. Замковій у м. Луцьку; мобільний телефон марки «Apple iPhone 11», imei: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , із сім-картою ПрАТ «ВФ Україна» за № НОМЕР_4 ; камеру з маркувальним позначенням: НОМЕР_5 ; баф чорного кольору без маркувальних позначень, які було вилучено в ході ОМП від 05.02.2020, який було проведено в службовому кабінеті № 422 Луцького ВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2; бензиновий зварювальний генератор з маркувальними позначеннями FG 6500; дві болгарки марки «Makita» з маркувальними позначеннями: НОМЕР_6 та GA-9020; переноску (подовжувач) з чорним кабелем; два прожектори з чорним кабелем; чорний пластмасовий ящик з-під болгарк, які було вилучено вході ОМП від 05.02.2020, який було проведено на території прилеглій до ринку «Центральний» по вул. Глушець, 1, в м. Луцьку; екскаватор марки «Fermec», жовтого кольору, р.н. НОМЕР_7 , який було вилучено в ході ОМПвід 04.02.2020, який було проведено на території ринку «Центральний» по вул. Глушець, 1, м. Луцька.

Своє клопотання мотивує тим, що СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000437 від 05 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, крім того, приймаючи до уваги, що вилучені речі, використанні як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому вони відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, в зв`язку з чим виникла необхідність у накладені арешту на вказане майно, тому слідчий звернувся з відповідним клопотанням до слідчого судді.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, кожного зокрема, які клопотання підтримали та просили його задовольнити, пояснення власника майна та думку його представника, кожного зокрема, які просили відмовити у його задоволенні, в зв`язку з безпідставністю, думку інших учасників судового процесу, кожного зокрема, які просили відмовити в задоволенні даного клопотання, приходжу до висновку, що у клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Однак в межах даного провадження, жодній особі не повідомлено про підозру. Відомості внесені не конкретні і вказане, на думку суду, дозволяє зловживати органу досудового розслідування щодо можливості проведення певних слідчих дій у його межах.
Всупереч вимогам ст.170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням слідчим не вказано, яким чином буде досягнута мета накладення арешту, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, а обмежився лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.
Окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Зважаючи, що слідчим та прокурором в клопотанні та в судовому засіданні не доведено наявності підстав для накладення арешту на майно, окрім винесення формальної постанови про визнання вилученого майна речовими доказами, як і не доведено, чи має будь-який предмет, з числа вилучених, значення для кримінального провадження, окрім того, як вбачається із витягу кримінальне провадження в межах даного провадження, жодній особі не повідомлено про підозру, відомості внесені не конкретні. Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000437 на момент розгляду клопотання не заявлено, відсутні дані про цивільного позивача (тоді як, накладення арешту на майно з метою заявлення майбутніх цивільних позовів не допускається). Вартість майна, що пропонується арештувати також не встановлена, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості оцінити його співмірність із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що викликає у суду розумний сумнів щодо доцільності накладення арешту та виконання завдань кримінального провадження, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, вилученого в ході проведення оглядів місця події 04.02.2020, 05.02.2020 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1