Код суду 233 Справа № 233/1517/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000257 від 26 лютого 2020 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, громадянки України, із середньою освітою, розлученої, не працюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 1) 09 лютого 1994 року Апеляційним судом Донецької області за ст.ст. 19, 93, 142 ч.3, 42 КК України (в ред. 1960 року) до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Верховного Суду України від 26 травня 1995 року строк позбавлення волі знижено до 11 років; 2) 25 червня 2008 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 115 ч.2 п.13, 185 ч.1, 70 ч.1 КК України до 14 років позбавлення волі, звільнилася 26 липня 2019 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, -

в с т а н о в и в :

26 лютого 2020 року, приблизно о 09.40 год. (більш точного часу встановити не представилось можливим), ОСОБА_5 перебувала біля будинку № 211 по вул. О.Островського м. Костянтинівка Донецької області, де у неї виник злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку терористичного акту в м. Києві.
В цей же день о 09.43 год. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку терористичного акту в м. Києві, достовірно знаючи про те, що відомості щодо терористичного акту не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, зі свого мобільного телефону марки «Nomi», моделі «5014», іmеі 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , із абонентського номеру НОМЕР_3 , оператора мобільного зв`язку «Vodafon», діючи умисно, здійснила дзвінок диспетчеру спецлінії «112» ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, та анонімно повідомила завідомо неправдиву інформацію про підготовку терористичного акту в м. Києві.
В результаті вказаного повідомлення була поставлена під загрозу громадська безпека, а також здійснено відволікання від виконання обов`язків органів Національної поліції України у період часу з 10.30 год. до 16.40 год. 26 лютого 2020 року.
Своїми умисними діями, що виразилися у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 259 КК України.
13 березня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

19 березня 2019 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000257 від 26 лютого 2020 року, та підозрюваною ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, а саме завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

При цьому ОСОБА_5 , якій роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дала згоду на його призначення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом; їй роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, а також обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше судима; за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря психіатра не перебуває; під наглядом у лікаря нарколога не знаходиться; у скоєному щиро розкаялася.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченою добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачена ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 259 КК України, - завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками.
Цивільний позов не пред`являвся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості, що укладена 19 березня 2020 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 березня 2020 року покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженою ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем її проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженій ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Nomi», моделі «5014», іmеі 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , із абонентським номером НОМЕР_3 , оператора мобільного зв`язку «Vodafon», який зберігається у ОСОБА_5 , - вважати повернутим за належністю;
- CD диск із записом мовної інформації, який долучено до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення вручити засудженій, захиснику та прокурору.

Суддя