Справа № 202/5334/19
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

20 грудня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 000418 від 01.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернулася в кримінальному провадженні № 000418 від 01.07.2019 року з клопотанням, яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 майно, а саме:
1.сім-холдер «Київстар» з-під номерів телефону: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;
2.банківська картка «ПриватБанк» НОМЕР_4 ;
3.банківська картка на ім`я ОСОБА_4 ;
4.дві сім-картки Київстар;
5.банківські картки «Фідобанк», в коробці, в кожній з яких знаходиться сім-картка;
6.банківська картка «Фідобанк» НОМЕР_5 ;
7.сім-холдер МТС, три сім-холдера Київстар; один сім-холдер Водафон; сліп пакет з сім-картками-19 штук; сім-картки різних операторів 10 штук; сім-холдер Київстар 13 штук; дві упаковки іменних холдерів, скріплені червоною стрічкою; сім холдер 4 штуки; сім-картка та холдер МТС; сім-холдер Лайф-2 штуки; 3mob-3 штуки;; сім-холдер МТС-8 штук; 4 сім-картки МТС; сім-холдер Київстар-3 штуки, Лайф 4 штуки, МТС 2 штуки; банківські картки «Приватбанк» - 3 штуки, «Восток» - 1 штука;
8.три мобільні телефони: «Самсунг Дуос», «Самсунг», «Нокіа 105»;
9.відеокарти ASUS 13 штук.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Аналіз наведених норми свідчить, що з метою забезпечення кримінального провадження, у тому числі збереження речових доказів, арешт накладається не на будь-яке майно, а щодо якого доведено існування ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.
При цьому частиною другою статті 171 КПК України встановлені вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна.
Зокрема, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету арешту відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Клопотання слідчого про арешт майна вказаним вимогам не відповідає.
Так, у клопотанні слідчого не зазначено підстави арешту вказаного майна відповідно до положень статті 170 КПК України, а саме з клопотання не вбачається, що відносно цього майна існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.
У даному випадку клопотання слідчого про арешт майна зводиться до загального цитування положень статті 170 КПК України.
Крім того, слідчий посилається в клопотанні, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, однак постанова про визнання вилученого майна речовим доказом до клопотання не долучена.
Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Враховуючи наведене, клопотання про арешт майна необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з часу отримання копії ухвали.
Керуючись ст. 172 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 000418 від 01.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, повернути прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з часу отримання копії ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1