Сарненський районний суд
Рівненської області _________________________________________________
Справа № 572/1656/18
Провадження № 1-кс/572/17/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області: слідчий суддя ОСОБА_1 при секретареві ОСОБА_2 , за участю підозрюваних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу захисника ОСОБА_5 на прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про зобов`язання вчинити дії та скасування постанови від 13.12.2020 року про відмову в задоволенні клопотання щодо проведення слідчих дій в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000188 від 23.03.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

До Сарненського районного суду Рівненської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в якій просить зобов`язати сторону обвинувачення допитати свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вказаних в у п.4 резолютивної частини ухвали Сарненського районного суду від 22 серпня 2018 року. Додатково допитати бувшого начальника Володимирецького ВП ОСОБА_10 та інших працівників поліції і встановлених осіб, які були на місці події 23.03.2017 року у кварталі №53 Полицького лісництва поблизу села Полиці щодо його довірителів для визначення їх ролей (організатор, виконавець, підбурювач) оскільки їм оголошено огульну незаконну та безпідставну підозру по ряду кримінальних правопорушень із зазначенням ст.ст.27, 28 КК України. Провести слідчу дію впізнання за участі сільського голови Полицької сільської ради ОСОБА_11 на предмет впізнання осіб, що були на місці події 23.03.2017 року у кварталі №53 Полицького лісництва поблизу села Полиці, оскільки така подія відбулась лише щодо впізнання його довірителів. Провести одночасний допит його довірителів із бувшим начальником Володимирецького ВП ОСОБА_10 . Виконати попередньо винесені дві ухвали слідчих суддів Сарненського районного суду щодо проведення цілого ряду слідчих дій в частині їх не виконання. Провести ряд слідчих процесуальних дій та оперативних заходів для встановлення інших осіб, які були на місці події 23.03.2017 року у кварталі №53 Полицького лісництва поблизу села Полиці, яких було приблизно 50-80 осіб за показами бувшого начальника Володимирецького ВП ОСОБА_10 . Провести інші слідчі дії направлені на встановлення об`єктивності, повноти, неупередженості, встановлення істини та надання правильної оцінки і кваліфікації подіям, які мали місце 23.03.2017 року у кварталі №53 Полицького лісництва поблизу села Полиці.

ОСОБА_5 в обґрунтування скарги посилається на те, що 11 грудня 2019 року на електронну адресу Сарненської місцевої прокуратури на ім`я керівника групи прокурорів ОСОБА_6 скерував клопотання щодо виконання двох ухвал слідчих суддів Сарненського районного суду про проведення ряду слідчих дій, за наслідками яких було б здобуто обставини, які виправдовують його довірителів, однак відповіді про його розгляд протягом трьох днів не отримав. Вважає, що прокурор ОСОБА_6 проявляє службову недбалість щодо розгляду даного клопотання та уже виніс упереджену, передчасну і незаконну постанову про відмову у його задоволенні, однак не поспішає надавати своє рішення та вживати дії по проведенню ряд слідчих дій, що говорить і про його упередженість і неналежну правову оцінку обставин даного кримінального провадження без забезпечення прийняття законних рішень, як ним особисто так і членами слідчої групи. Невиконання ухвал слідчих суддів Сарненського районного суду суперечить засадам законності, доступу до правосуддя та обов`язковості виконання судових рішень.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали скаргу повністю, просять її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив повністю проти задоволення скарги та надав докази того, що органом досудового слідства вживалися заходи щодо допиту кожного свідка, що було предметом дослідження Т. 3 а.с. 189-191, 203-220, 133 матеріалів досудового слідства.

Відповідно до ст. 219 КПК України:

«1.Строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку;

2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину».

Як вбачається з матеріалів скарги, розслідується кримінальне провадження за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 240, ч. 1 ст. 28 ч. 2 ч. 342 та ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 343 КК України, які є злочинами невеликої тяжкості.

Згідно із матеріалів кримінального провадження відомості про це кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 23.03.2017 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру 15.06.2018 року, даних про зупинення досудового розслідування суду не надано, тобто 12-ти місячний строк досудового розслідування вже сплив.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Жодних обмежень щодо зворотної дії в часі та застосування до справ вказаний Закон на думку суду не має. Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Вказана редакція ч. 1 ст. 219 КПК України була внесена Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року.

Відповідно до пункту 4 § 2 розділу 4 вказаного Закону України № 2147-VШ від 03.10.2017 року, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Це зобов`язує суди при розгляді конкретних справ керуватись насамперед нормами Конституції України. Відповідні роз`яснення наведені у тому числі у Пленумі Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення ухвалюється згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Тобто в зазначених законодавчих нормах наявна правова колізія, яка має вирішуватися на користь заявника. Інший підхід суперечитиме вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо «передбачуваності» правової норми (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мелоун проти Сполученого Королівства» (Malone v. United Kingdom), від 2 серпня 1984 року, пункт 67, рішення у справі «Аманн проти Швейцарії» (Amann v. Switzerland), заява № 27798/95, пункт 56). Аналогічна позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005.

Слід зазначити, що у частині 6 статті 9 КПК України закладений принцип вирішення всіх колізій відповідно до загальних засад кримінального провадження, разом з тим, Європейський суд неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права. Адже, це є гарантією визнання правомірності чи неправомірності дій як державних службовців, так і окремих громадян (рішення у справах «Рябих проти Росії», заява від 2003 р., №52854/99, п.52; «Савінський проти України», заява від 28.02.2006, №6965/02, п.23).

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ, зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 6 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 8 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Також суд бере до уваги, що у відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається зі ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до ст.10 КПК України, ст.14 Конвенції, не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. Таким чином, відповідно до послідовної прецедентної практики Європейського Суду, не повинно існувати відмінності у поводженні з особами, які перебувають в аналогічній, або подібній ситуаціях. Подібне розходження в поводженні є дискримінаційним, якщо воно не має об`єктивного і розумного виправдання, іншими словами, якщо це ставлення не переслідує законну мету або якщо відсутнє розумне ставлення пропорційності між застосованими засобами та метою, яку потрібно досягти.

За таких умов, застосування ч.1 ст.219 КПК України в редакції від 03.10.2017 лише до осіб або груп, інтересів яких стосуються кримінальні провадження, по яким відомості внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, та не застосування цієї норми до інших, матиме ознаки дискримінації в розумінні Конвенції, що є неприпустимим.

Крім того, частиною 1 ст.28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Згідно ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Вчасне не проведення необхідних слідчих та процесуальних дій суттєво порушує фундаментальний визначений КПК України принцип розумності строків, метою якого є захист осіб від надмірного затягування процесу.

Цей принцип прямо впливає зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення на справедливий і публічний розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Україна, яка ратифікувала цю конвенцію в 1997 році, взяла на себе обов`язок гарантувати права та свободи, закріплені розділом І цієї Конвенції, усім тим, хто перебуває під її юрисдикцією. Сюди ж належить і право на доступ до правосуддя в частині розумності строків кримінальних процедур.

Згідно практики Європейського суду перебіг строків досудового розслідування розпочинається з моменту висунення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включається не лише арешт, вручення повідомлення про підозру, а й «інші дії, що мають на увазі схожі твердження» (справа «Екле проти ФРН», 1982).

Таким чином, по кримінальному провадженню спливли строки досудового розслідування, поза межами цих строків проведення будь-яких слідчих дій неприпустимо, сторонам провадження слід ставити питання чи про закриття кримінального провадження, чи направлення кримінального провадження до суду, у зв`язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 5, 8, 9, 28, 113, 219, 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про зобов`язання вчинити дії та скасування постанови від 13.12.2020 року про відмову в задоволенні клопотання щодо проведення слідчих дій в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань №0000188 від 23.03.2017 року, відмовити повністю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвалу оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду буде оголошено 10.02.2020 о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя: