Справа № 373/463/20
УХВАЛА
23 квітня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретар ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні угоди про примирення у кримінальному провадженні №0000038 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

До суду разом з обвинувальним актом направлено дві угоди про примирення із потерпілими. Зокрема, в угоді із потерпілою ОСОБА_5 щодо обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки із застосуванням ст. 75 КПК України, а із потерпілою ОСОБА_6 щодо обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік із застосуванням ст. 75 КПК України.

Судом виконані вимоги, передбачені ст.473 КПК України, а також роз`яснені положення ст.ст. 394, 424, 471, 474 КПК України.

Під час виконання зазначених приписів законодавства обвинувачений та потерпілі повідомили, що укладення угод відбулось за ініціативи слідчого, а не потерпілих чи обвинуваченого.

Також, потерпіла ОСОБА_5 не пам`ятає узгоджену з обвинуваченим міру покарання, а потерпіла ОСОБА_6 вказала, що узгоджено було призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України.

Прокурор підтримав затвердження угод.

Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Досліджуючи зміст зазначених угод судом встановлено, що угоди про примирення всупереч приписам ч. 1 ст. 469 КПК України ініційовано слідчим, а не потерпілими чи обвинуваченим.

Обвинувачений не повною мірою розуміє умови угод, насамперед вид, строк та умови покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 не пам`ятає узгоджену з обвинуваченим міру покарання, а потерпіла ОСОБА_6 вказала більший строк покарання, ніж зазначений в угоді.

Також, в угодах не визначено обсяг обов`язків, які мають бути покладені на обвинуваченого у разі застосування ст. 75 КК України. Невизначеними в угодах також є порядок розгляду питання щодо визначення остаточного покарання у разі затвердження угод.

За вищенаведених обставин наявні підстави для відмови у затвердженні зазначених угод про примирення, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним та умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись ст. ст. 471, 474 КПК України, суд

постановив:

Відмовити в затвердженні угод про примирення від 31.03.2020, укладених між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_5 й ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_1