Справа № 521/1244/20
Номер провадження:1-кс/521/677/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 розглянувши скаргу представника за довіреністю ОСОБА_2 в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ», на бездіяльність слідчого (прокурора) у порядку ст. 303 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :

Представник за довіреністю ОСОБА_2 в інтересах ТОВ «РУШ», звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси зі скаргою у якій просив суд: зобов`язати слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНИ в Одеській області, який здійснює досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000411 від 02.02.2019 року у строк до 01.02.2020 року відновити досудове розслідування, надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та ознайомити представника потерпілого з матеріалами кримінального провадження № 0000411 від 02.02.2019 року.

Дослідивши матеріали поданої скарги, приходжу до висновку, що скарга підлягає поверненню заявникові з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З матеріалів скарги вбачається, що вищевказана скарга подана до суду та підписана ОСОБА_2 як представником ТОВ «РУШ» за довіреністю № 56 від 09.01.2020 року, виданою генеральним директором ТОВ «РУШ» ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 58 КПК України представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Отже, наведене положення передбачало можливість здійснення процесуального представництва юридичною особою як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи за довіреністю.

Однак, разом з цим, 30 вересня 2016 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України та доповнено основний Закон окремими статтями.

Зокрема, Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами першої, третьої та четвертої якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Згідно ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до статті 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом або коли закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй. Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

За змістом статті 131-2 Конституції України необхідність її додаткової регламентації законом передбачена частиною четвертою цієї статті щодо встановлення винятків представництва в суді адвокатами, зокрема, визначення поняття малозначності справ.

Натомість частини перша та третя статті 131-2 Конституції України не вимагають необхідності їх додаткової законодавчої регламентації, а чинні до введення в дію статті 131-2 Конституції України положення частини другої статті 58 КПК України щодо представництва юридичних осіб, які є потерпілими, не відповідають зміненим конституційним нормам. Вказана позиція повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду по справі № 910/23346/16 від 13 березня 2018 року.

Слід зазначити, що вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу.

Наведені положення не порушують суть права на оскарження дій (бездіяльності), не позбавляють осіб їх права на самопредставництво, здійснюване для юридичних осіб їх органами, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством чи статутом.

Жодних доказів того, що ОСОБА_2 , від імені якого підписана дана скарга ТОВ «РУШ», є адвокатом або керівником ТОВ «РУШ», до матеріалів скарги не додано, а долучена до скарги довіреність № 56 від 09.01.2020 року, не може слугувати належним доказом на підтвердження повноважень ОСОБА_2 у справі за скаргою ТОВ «РУШ»» на бездіяльність слідчого (прокурора) у порядку ст. 303 КПК України, яка полягала у не відновленні досудового розслідування, у кримінальному провадженні № 0000411 від 02.02.2019 року.
За таких обставин, приходжу до висновку, що ТОВ «РУШ» при зверненні до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого (прокурора) у порядку ст. 303 КПК України, яка полягала у не відновленні досудового розслідування, у кримінальному провадженні № 0000411 від 02.02.2019 року, порушено порядок представництва юридичної особи в суді.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга, повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Зважаючи на те, що скарга від імені ТОВ «РУШ» подана особою, яка не має права подавати скаргу, приходжу до висновку про наявність підстав для повернення скарги, що не позбавляє скаржника права повторного звернення до слідчого судді в порядку передбаченому КПК України у разі усунення причин, які стали підставою для повернення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131-2 Конституції України, пунктом 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, ст. ст. 1, 58, 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Скаргу представника за довіреністю ОСОБА_2 в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ», на бездіяльність слідчого (прокурора) у порядку ст. 303 КПК України, - повернути заявнику.

Роз`яснити заявникові, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді після усунення недоліків, що стали підставою для його повернення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1