Провадження №1-кс/760/2705/20
Справа №760/6702/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_4 про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні №0000973 від 10.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:
Т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ст. лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернулася з клопотанням про накладання арешту на майно, яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_4 , згідно якого, просила: винести ухвалу про накладення арешту на об`єкт нерухомості квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 51,3 м кв., житлової площі 31,6 м кв. за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , з метою уникнення перепродажу, дарування даної квартири невстановленим особам; заборонити розпоряджатися будь-яким особам об`єктом нерухомості - квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 51,3 м кв., житлової площі 31,6 м кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000973 відомості про яке 10.02.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, за рапортом ст. о/у на ОВО 1 відділу 1 управління ГУ БКОЗ СБ України про те, що в ході здійснення оперативно розшукової діяльності було отримано інформацію щодо можливих протиправних дій державного нотаріуса п`ятої Київської державної нотаріальної контори.

У ході досудового розслідування кримінального провадження була допитана у якості потерпілої ОСОБА_6 , яка показала, що 20.03.2013 остання зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Приблизно з 2012 року ОСОБА_6 почала проживати за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно мешкав її чоловік та його мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вищевказана квартира на праві власності належала в рівних частках чоловіку потерпілої, його матері та його батьку ОСОБА_9 , який помер у 2002 році.

ІНФОРМАЦІЯ_5 потерпіла народила доньку ОСОБА_10 , яка на теперішній час зареєстрована у вищевказаній квартирі. Після смерті чоловіка, вона залишилась проживати у вищевказаній квартирі зі своєю донькою та свекрухою, але через деякий час разом із донькою поїхали проживати у м. Черкаси за своєю реєстрацією. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла свекруха потерпілої, після чого остання одразу приїхала у м. Київ разом із своєю донькою, але їм не відчинив ніхто двері. Неодноразово її у вказану квартиру ніхто не пускав та вона почала востанавлювати усі необхідні документи, щоб подати їх до нотаріуса. Також останній стало відомо, що вже відкрита спадкова справа рідною сестрою свекрухи, але вона одразу написала відмову від спадщини. Приїхавши до нотаріуса потерпіла дізналася, що появився договір купівлі продажу вказаної квартири та вона не може нічого видати та сказала, що потрібно звертатися у правоохоронні органи. Пізніше їй стало відомо, що вказаний договір купівлі продажу квартири від 26.07.2002 був складений між її чоловіком, його батьком, його матір`ю, як продавцями та дядька її чоловіка ОСОБА_5 , як покупця. При перегляді копії вказаного договору, потерпіла одразу зрозуміла, що він підроблений. Підписи не відповідають дійсним підписам її родичів. Крім того, 16 років з вказаним гр. ОСОБА_5 зовсім ніхто не підтримував стосунків.

Крім того, у ході досудового розслідування кримінального провадження була допитана у якості свідка ОСОБА_11 , яка показала, що з липня 1998 року по теперішній час вона працює на посаді приватного нотаріуса в Київському міському нотаріальному округу. Після надання для огляду ксерокопії договору купівлі продажу квартири від 26.07.2002, серія та номер: 1021, який посвідчувався нею, остання зазначила, що пред`явлена їй ксерокопія вищевказаного договору містить її сканований підпис, але пред`явлений документ нею не створювався, не посвідчувався, що підтверджується як змістом документа так і посвідчувальним написом. Зокрема, в договорі де відчужується майно неповнолітньою особою не зазначено дозвіл органу опіки та піклування. Також містяться інші ознаки посвідчувального напису, які суперечать посвідчення нотаріуса ОСОБА_11 .

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000973 відомості про яке 10.02.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України стало відомо, що згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 16.11.2018 державним нотаріусом ОСОБА_12 , П`ята київська державна нотаріальна контора, м. Київ було внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44165744 від 21.11.2018 12:33:37, форма власності: приватна, підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу квартири, серія та номер: 1021, виданий 26.07.2002, видавник: ОСОБА_11 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, власники: ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 20.03.2001, видавник: Залізничне РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна.

Об`єкт нерухомості квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 51,3 м кв., житлової площі 31,6 м кв. за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000973 від 10.02.2020, про що винесена вмотивована постанова старшим слідчим слідчого відділу про визнання речовим доказом.

В судове засідання слідчий не з`явилась, про розгляд клопотання повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Однак, 17.03.2020 слідчий ОСОБА_3 надала до канцелярію суду заяву, відповідно до якої просила розглядати клопотання без її участі, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Перевіривши зміст клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, проаналізувавши підстави, які мають значення для вирішення питання про арешт, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Положеннями ст.7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та диспозитивності.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадження вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За положеннями ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000973 відомості про яке 10.02.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за рапортом ст. о/у на ОВО 1 відділу 1 управління ГУ БКОЗ СБ України.

З фабули внесеної органом досудового розслідування до ЄРДР, вбачається, що до ЧЧ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт ст. о/у на ОВО 1 відділу 1 управління ГУ БКОЗ СБ України ОСОБА_13 про те, що в ході здійснення оперативно-розшукової діяльності було отримано інформацію щодо можливих протиправних дій нотаріуса П`ятої Київської державної нотаріальної контори.

Згідно постанови від 18.02.2020 старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , об`єкт нерухомості квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 51,3 м кв., житлової площі 31,6 м кв. за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000973.

З Витягу з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.02.2020, вбачається, що квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 51,3 м кв., житлової площі 31,6 м кв. за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , форма власності: приватна; розмір частки: 1.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст.170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права володільця майна є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Вимога про заборону розпоряджатися будь-яким особам об`єктом нерухомості - квартирою, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 51,3 м кв., житлової площі 31,6 м кв. за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає, оскільки є некоректною у контексті ст.170 КПК України, виходячи з того, що арешт майна - є позбавлення відчуження, розпорядження та/або кристування майном.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.98, 107, 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
Клопотання т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_4 про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні №0000973 від 10.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на об`єкт нерухомості квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 51,3 м кв., житлової площі 31,6 м кв. за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .

В іншій частині клопотання - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1