Справа № 489/5499/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/196/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.04.2002 за ч. 2 ст. 263 КК України до 1 року і 6 місяців позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.12.2002 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі;

-вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2005 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 395, ст.ст. 70,71 КК України до 3 років і 5 місяців позбавлення волі;

-вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2010 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

-вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2013 за ч. 1 ст. 186 КК України до 5 років і 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

-вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.03.1998 за ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі;

-вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.03.1999 за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 17 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2006 за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23.11.2007 за ст. 391, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

-вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.08.2014 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 222 КК України до 5 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

встановив:

18.07.2018 близько 14 год. 35 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в громадському місці, а саме біля входу в ринок «Клаксон», який розташований по вул. Космонавтів біля перетину вул. 28 Армії в м. Миколаєві, в результаті раптово виниклого умислу, з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, почав справляти природні потреби. В подальшому ОСОБА_4 було зроблено зауваження працівником ринку «Клаксон» ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_4 використовуючи зауваження, як нікчемний привід до вчинення хуліганських дій та проявляючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось зухвалістю, почав ображати потерпілого ОСОБА_9 грубою нецензурною лайкою та наніс останньому легкі тілесні ушкодження, у вигляді садна обличчя.
Продовжуючи свій умисел направлений на хуліганські дії, ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, висловлювався грубою брутальною лайкою та нецензурними словами, чим цинічно ображав людську гідність ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які тримали його до приїзду правоохоронців, чим також порушував нормальну роботу ринку, спокій оточуючих людей, які знаходилися на ринку «Клаксон», тим самим порушував громадський порядок близько 10 хвилин.
Суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом (хуліганство).
Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що влітку 2018 року, знаходився на ринку «Клаксон» де вживав алкогольні напої. В цей час пішов справляти природні потреби біля паркану за територію ринку зі сторони проїзної частини, а саме за сміттєвими баками, де у нього з потерпілим виник конфлікт у зв`язку із тим, що потерпілий зробив йому зауваження. Він образився на зауваження, внаслідок чого підійшов до потерпілого та вдарив його кулаком в обличчя. Хуліганських дій не вчиняв.
Вина обвинуваченого в інкримінованому злочинному діянні підтверджується дослідженими судом наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_9 , який суду показав, що 18.07.2018 близько 14 год. 35 хв. на автомобілі під`їхав до ринку «Клаксон», де побачив обвинуваченого, який справляв природні потреби у громадському місці та зробив йому зауваження, на що останній йому відповів, що хоче те і робить та почав чіплятися до нього. Ігноруючи його нетверезі вислови він взяв коробки та поніс на ринок, але в цей час обвинувачений схопив його за плече, внаслідок чого він розвернувся та наніс йому удар рукою в обличчя. У відповідь він його також вдарив від чого останній впав, після чого він почав його тримати. На допомогу підійшов його товариш та вони побачили у обвинуваченого складний металевий ніж у руці, який вибили з його руки. Після чого він почав прижимати обвинуваченого до землі щоб той не міг встати, при цьому обвинувачений продовжував лаятися. Вказані події відбувались близько 10 хвилин.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.07.2018, згідно якого ОСОБА_9 просив прийняти міри до невідомої особи, яка 18.07.2018 о 14 год. 35 хв., знаходячись на ринку «Клаксон» по вул. 28 Армії в м. Миколаєві, нанесла йому тілесні ушкодження та погрожував йому та іншим перехожим.

Протоколом огляду місця події від 18.07.2018, згідно якого оглянуто ділянку місцевості біля бокового входу до ринку «Клаксон» по вул. Космонавтів в м. Миколаєві. В ході огляду виявлено чоловіка, який лежить на землі у кайданках, а також предмет із металу, зовні схожий на ніж.

Висновком експерта № 808 від 31.08.2018, згідно якого у ОСОБА_9 має місце тілесне ушкодження у вигляді садна обличчя, яке могли утворитися від дії тупого твердого предмету. Дане тілесне ушкодження могло утворитися від не менш ніж однієї ударної дії тупим твердим предметом, не виключено незадовго до звернення у лікарню 18.07.2018. По ступеню тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.08.2018, згідно якого ОСОБА_9 відтворив фактичні обставини нанесення йому тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів та пояснив, що 18.07.2018 близько 14 год. 35 хв., він побачив чоловіка, який справляв нужду біля його місця торгівлі, на що він зробив йому зауваження. Внаслідок зауваження у нього з цим чоловіком виник конфлікт, в ході якого останній схопив його за плече і розвернувши наніс удар правою рукою у лобову частину голови. Також вказував, що в руці у чоловіка знаходився ніж, але у складеному стані. Після удару ОСОБА_9 відштовхнув його, внаслідок чого останній упав. В конфлікт також був залучений ОСОБА_11 , який розбороняв їх і почувши від перехожих, що в нього в руці ніж, почав вивертати йому кінцівку лівої руки, щоб той кинув ніж.

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 30.08.2018, згідно якого ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 18.07.2018 на ринку «Клаксон» нанесла йому тілесні ушкодження після зауваження на те, що останній справляв природну потребу біля забору ринку.

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 30.08.2018, згідно якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 18.07.2018 на ринку «Клаксон» нанесла ОСОБА_9 тілесні ушкодження та грубо порушувала громадський порядок.

Суд, дослідивши всі обставини у цьому кримінальному провадженні, оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК з точки зору їх належності й допустимості, а їх сукупність - із точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині за ч. 1 ст. 296 КК України було підтверджено під час судового розгляду і доведено поза розумним сумнівом.
З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає дії, якими було завдано істотної шкоди особистим інтересам і які характеризувались особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
Грубе порушення громадського порядку передбачає недотримання встановлених правил поведінки у громадських місцях. Оцінювати порушення як грубе слід з урахуванням кількості його учасників, території, на якій мало місце порушення, кількості потерпілих, тривалості порушення тощо.
Закінченим цей злочин визнається з моменту вчинення дії, що грубо порушує громадський порядок.
Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства. При цьому неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною, тобто очевидною, безсумнівною як для винної особи, так і для очевидців його дій.
Під особливою зухвалістю слід розуміти нахабне поводження, буйство, поєднане з насильством, що спричинило завдання тілесного ушкодження чи знущання над потерпілим, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян тощо.
Вирішуючи питання про спрямованість умислу ОСОБА_4 на хуліганство, суд виходить із сукупності всіх обставин кримінального правопорушення, зокрема часу, місця й характеру дій засудженого, який у денну пору доби, у громадському місці - біля входу у ринок, ігноруючи елементарні правила поведінки і норми моралі, діючи з особливою зухвалістю, достовірно знаючи, що на ринку знаходяться інші громадяни, справляв природні потреби та на справедливе зауваження щодо протиправних дій наніс удар в область обличчя ОСОБА_9 .
Вказані дії ОСОБА_4 суд розцінює як поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі та позбавлені будь-якої необхідності, які виникають із бажання особи показати свою винятковість чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів та правил поведінки.
З огляду на ці обставини та їх кримінально-правове значення суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_4 ознак хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.
Щодо обвинувачення за ч. 3 ст. 296 КК України то суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо дослідивши та оцінивши кожен доказ окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що в судовому засіданні не надано доказів, які б свідчили про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.296 КК України.
До таких висновків суд прийшов виходячи з наступного.
Органом досудового розслідування в обвинувальному акті, яким пред`явлено обвинувачення ОСОБА_4 , вказано, що 18.07.2018 близько 14 год. 35 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в громадському місці, а саме на території ринку «Клаксон», який розташований по вул. Космонавтів біля перетину вул. 28 Армії в м. Миколаєві, в результаті раптово виниклого умислу, з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, почав справляти природні потреби на території вказаного ринку. В подальшому ОСОБА_4 було зроблено зауваження працівником ринку «Клаксон» ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_4 використовуючи зауваження, як нікчемний привід до вчинення хуліганських дій та проявляючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось зухвалістю, почав ображати потерпілого ОСОБА_9 грубою нецензурною лайкою та наніс останньому легкі тілесні ушкодження, у вигляді садна обличчя.
Продовжуючи свій умисел направлений на хуліганські дії, ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, навмисно спричинив свідкові ОСОБА_11 , який намагався припинити хуліганські дії, декілька ударів в бік правого тулуба, при цьому ОСОБА_4 висловлювався грубою брутальною лайкою та нецензурними словами, чим цинічно ображав людську гідність ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які тримали його до приїзду правоохоронців, чим також порушував нормальну роботу ринку, спокій оточуючих людей, які знаходилися на ринку «Клаксон», тим самим порушував громадський порядок більше 30 хвилин.
За обвинувальним актом ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом (хуліганство), з опором іншому громадянину, який припиняв хуліганські дії.
Положеннями ч.1 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, покладається на прокурора.
Судом при розгляді справи прийнято до уваги та враховано, що згідно ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом; суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами провадження та віднесені до повноважень суду.
Згідно роз`яснень, наведених в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» (далі - Постанова), як опір представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії (ч. 3 ст. 296 КК України) слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень тощо), з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку.
Із встановлених в судовому засіданні обставин правопорушення, скоєного обвинуваченим ОСОБА_4 , дії останнього, як вважає суд, не були поєднані з опором іншому громадянину, який припиняв хуліганські дії, оскільки нанесення свідку ОСОБА_11 ударів у зв`язку із затриманням ОСОБА_4 не було встановлено та доведено в ході судового розгляду. При цьому нанесення потерпілому ОСОБА_9 тілесного ушкодження саме по собі утворює об`єктивну сторону хуліганства та не було метою позбавити його можливості виконати громадський обов`язок з охорони громадського порядку.
Згідно вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
За вимогами ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, керуючись правом визначеним ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 3 ст. 296 КК України, в частині необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з урахуванням того, що це покращує становище особи.

Крім того, 01.10.2018 близько 07 год. 20 хв., ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 перебували на зупинці громадського транспорту «Площа Перемоги» по пр. Миру в м. Миколаєві, де побачили потерпілу ОСОБА_10 , яка збиралася зайти до салону маршрутного таксі № 13 «Дубки - Соляні» та в правій руці якої знаходився її мобільний телефон «MEIZU-МЗ note», при цьому руку з телефоном вона тримала в кишені свого пальто.
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , діючи повторно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою між собою, вирішили заволодіти вказаним телефоном. ОСОБА_5 зайшовши до маршрутного таксі, протиснувся до салону вказаного маршрутного таксі попереду потерпілої ОСОБА_10 . В цей час ззаду до ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_4 , який скориставшись тією обставиною, що потерпіла здійснювала посадку до маршрутного таксі і в той момент також стала на його сходинки, а тому її рух був обмежений проходом до салону і спереду стоячим ОСОБА_5 , вирвав з кишені вказаний вище мобільний телефон, внаслідок чого останній випав на підлогу, після чого ОСОБА_4 підібрав вказаний телефон та швидко передав його ОСОБА_5 , який діяв з ним за попередньою змовою.
При цьому дії ОСОБА_4 носили відверто відкритий характер і відразу були помічені потерпілою, яка стала вимагати повернути їй телефон, і усвідомлюючи, що її телефон перебуває в ОСОБА_4 , а останній може зникнути з ним, потерпіла витягла його із салону на вулицю, де продовжила вимагати від нього і ОСОБА_5 повернення власного мобільного телефону.
В цей час вказані особи, скориставшись своєю перевагою над ОСОБА_10 , вирішили втекти від останньої. З цією метою ОСОБА_5 з телефоном потерпілої зайшов у салон від`їжджаючого маршрутного таксі та на ньому зник з місця вчинення злочину. ОСОБА_4 також вирвався від ОСОБА_10 та перебіг на іншу сторону пр. Миру, де його наздогнали перехожі, які стали очевидцями даної події та обшукали його, але телефону при ньому не знайшли і відпустили, після чого він також зник з місця вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відкрито шляхом ривку заволоділи мобільним телефоном «MEIZU-МЗ note» вартістю 4149,00 грн, який належав ОСОБА_10 , чим спричинили останній матеріальну шкоду на зазначену суму і в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд, а саме в той же день заклали його до відділення ломбарду «Гроші тут» за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 4/11.
Суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.
Суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та показав, що 01.10.2018 близько 07 год. 30 хв., знаходячись на зупинці «Площа Перемоги» чекав на маршрутне таксі для того щоб поїхати на роботу. На зупинці зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_5 , з яким зайшов до маршрутного таксі. Заходячи у маршрутці, помітив як в когось випав телефон з маршрутки на вулицю та впав на землю. Він підібрав телефон та непомітно для ОСОБА_5 поклав йому в капюшон з метою крадіжки. Потерпіла виявила зникнення телефона після того як він поклав телефон у капюшон ОСОБА_5 . Після того потерпіла попросила його віддати телефон, на що він відповів їй, що у нього телефона немає та після того пішов на іншу сторону вулиці, де його наздогнали два чоловіки, які обшукали та нічого не знайшли і відпустили. Після того він подзвонив ОСОБА_5 та попросив вийти його з маршрутки для того щоб віддати телефон. Він вийшов на ринку «Колос» де вони з ним зустрілись. Зустрівшись він розповів йому про те, що він поклав телефон йому в капюшон. Після того вони разом з ОСОБА_5 пішли до ломбарду, де він заклав його та отримав грошові кошти в сумі 1000,00 грн., які забрав собі.

Обвинувачений ОСОБА_5 в ході судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав та показав, що випадково зустрівся з ОСОБА_4 на зупинці «Площа Перемоги». На зупинку під`їхала маршрутка. Маршрутка була повна та вони зайшли у неї разом. В маршрутці він почув як потерпіла почала голосно вимагати від ОСОБА_4 віддати її мобільний телефон та після того почала вимагати вчинити аналогічні дії і від нього. Оскільки в нього ніякого телефону не було, він сів у маршрутку і поїхав, але через дві зупинки до нього подзвонив ОСОБА_4 та повідомив, що у нього в капюшоні знаходиться мобільний телефон та попросив вийти на зупинці. Вони зустрілись з ним на ринку «Колос», разом пішли до ломбарду де ОСОБА_4 заклав телефон та отримав грошові кошти. Грошові кошти вони не ділили та яка сума там була він не знає. Також зазначив, що ніякої домовленості між ними не було та як дзвонила на телефон йому потерпіла не чув.

Вина обвинувачених в інкримінованому злочинному діянні підтверджується дослідженими судом наступними доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_10 , яка суду показала, що 01.10.2018 близько 07 год. 20 хв., знаходилась на зупинці «Площа Перемоги» вона сіла до маршрутного таксі. За нею в маршрутку зайшли обвинувачені. Телефон в цей час тримала в руці, яка була в кишені. Ззаду її почали штовхати. ОСОБА_4 в цей час був з правої сторони, а ОСОБА_5 з лівої. В момент коли штовхали, з її руки, яка знаходилась в кишені, вихопили мобільний телефон, який впав на підлогу. Після того вона побачила як ОСОБА_4 підняв телефон і він зник у нього з рук. Вона зупинила маршрутку та почала вимагати від ОСОБА_4 повернути телефон, оскільки бачила як він його підняв. Він відповів, що у нього нічого немає, внаслідок чого вона почала від ОСОБА_5 вимагати повернення свого телефону. Після того ОСОБА_4 перебіг через дорогу на червоний сигнал світлофору, а ОСОБА_5 в цей час сів у маршрутку та поїхав. Двоє чоловіків побігли за ОСОБА_4 . Впродовж 10 -15 хвилин вона дзвонила на свій телефон, який був увімкнутий.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.10.2018, згідно якого ОСОБА_10 заявила про те, що 01.10.2018 о 07 год. 20 хв., двоє раніше невідомих чоловіків, відкрито, шляхом ривку, знаходячись в маршрутному таксі № 13 на зупинці «пл. Перемоги» в м. Миколаєві, заволоділи її мобільним телефоном «Meizu M3 Note» вартістю 4149,00 грн.

Чеком № НОМЕР_1 , згідно якого вартість мобільного телефону «Meizu M3 Note» становить 4149,00 грн.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2018, згідно якого ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_4 як особу, яка вирвала з її руки, яка знаходилась у кишені, мобільний телефон, а після того передав його іншій особі, яка знаходилась разом з ним.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2018, згідно якого ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_5 як особу, якому ОСОБА_4 передав її мобільний телефон.

Довідкою «Ломбард «Гроші тут», згідно якої 01.10.2018, ОСОБА_4 отримав фінансовий кредит під заставу мобільного телефону «Meizu M3 Note».

Протоколом огляду предмету від 09.10.2018, згідно якого було оглянуто відеозапис з камер спостереження ПТ «Ломбард «Гроші тут», який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 4. Відеозаписом зафіксовано, як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здали до ломбарду мобільний телефон та отримали за нього фінансовий кредит.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2018, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 як особу, яку потерпіла силою виштовхнула з маршрутного таксі та біля якої стояв його напарник. Також вказав, що ОСОБА_5 через деякий час забіг до маршрутного таксі та поїхав з місця злочину.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2018, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_5 як особу, який в ході конфлікту з потерпілою, скориставшись моментом, забіг до маршрутного таксі № 13, тим самим зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2018, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_4 як особу, яку він з ОСОБА_12 наздогнав та оглянув, після того як останній перебіг через дорогу в сторону бару «Бомбей».

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2018, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_4 як особу, яку він з товаришем наздогнав та оглянув, після того як останній перебіг через дорогу в сторону бару «Бомбей», попередньо вчинивши грабіж телефону.

Крім вказаних доказів, судом було досліджено висновок експерта № 362 від 16.08.2018, згідно якого предмет (складний ніж), який вилучений 18.07.2018, не є холодною зброєю.

Також досліджено висновок експерта № 683 від 16.08.2018, згідно якого на ножі, який вилучений на ринку «Клаксон», слідів папілярних узорів не виявлено.
Виписку № 1761 від 18.07.2018, згідно якого при огляду ОСОБА_4 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю, млява мова, хитка хода.
До показів обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд ставиться критично та розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки їх покази повністю спростовуються показами потерпілої, яка досить детально описала підстави та обставини вчинення грабежу, а саме їх спільні дії та їх наслідки, що дає суду достатні підстави вважати, що дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали узгоджений характер направлений на заволодіння майна потерпілої і кожен з них виконував дії, які утворили об`єктивну сторону складу злочину. При цьому покази ОСОБА_4 в ході судового розгляду не є стабільними та останній зазначав під час допиту, що передав ОСОБА_5 мобільний телефон, який мовчки його забрав, але після того поправився та показав, що мобільний телефон непомітно для ОСОБА_5 поклав у його капюшон. Покази ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 непомітно для нього поклав телефон у його капюшон, суд ставить під сумнів з огляду і на те, що після зникнення мобільного телефону потерпіла тривалий час дзвонила на нього, але ОСОБА_5 зазначає, що дізнався про його наявність у капюшоні лише після дзвінка ОСОБА_4 .
Покази потерпілої повністю узгоджуються з дослідженими під час судового розгляду доказами, при цьому жодних підстав обмовляти обвинувачених у потерпілої не виявлено. Крім того остання була попереджена про відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та надавала такі покази під присягою.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено тяжкий злочин (ч. 2 ст. 186 КК України) та невеликої тяжкості (ч. 1 ст. 296 КК України), особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий в т.ч. за аналогічні злочини, непрацюючий, неодружений, характеризується негативно, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в Миколаївському наркологічному диспансері з діагнозом «РПП внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності.», а також відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинуваченим ОСОБА_5 вчинено тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий в т.ч. за аналогічні злочини, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у Миколаївському обласному наркологічному диспансері з 01.04.2004 з діагнозом «Зловживання опіоїдами», а також відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 296 КК України у виді арешту на строк 2 (два) місяці;
-за ч. 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 11.10.2018 по 06.03.2020, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 2002,00 грн. на користь держави в особі ГУ ДКСУ в Миколаївській області (р/р UA в УК у м. Миколаєві/Інгульський район, МФО 899998, код ЗКПО: 37992781, КБК 24060300).

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:
складний ніж конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1