У Х В А Л А
10 грудня 2019 року Слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянувши скаргу потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002788 від 24.09.2019 на постанову слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області про закриття кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В:
22.11.2019 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002788 від 24.09.2019 на постанову слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.
Потерпілий просить скасувати постанову слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 16.11.2019 року в зв`язку з ти, що постанова є незаконною, необґрунтованою та передчасною.
В обґрунтування скарги зазначається, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки слідчим її прийнято передчасно, без повного всебічного та об`єктивного дослідження обставин, а висновки не відповідають фактичним обставинам. Зокрема, в описовій частині постанови про закриття кримінального провадження слідчий вказує, що досудовим розслідуванням підтверджено факт тривалого самоправства з боку громадянина ОСОБА_5 керівника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шолом Алейхема 37», принаймні з початку 2019 року, яке полягало в самовільному перешкоджанні громадянину ОСОБА_3 здійснювати користування машиномісцем № НОМЕР_1 у підземному паркінгу будинку АДРЕСА_1 .
Факти, встановлені досудовим розслідуванням в ході допиту потерпілого ОСОБА_3 щодо протиправних дій ОСОБА_5 , знайшли своє підтвердження, оскільки були зафіксовані викликами поліції по спецлінії «102» та відповідними заявами і поясненнями громадянина ОСОБА_3 . Слідчому були надані копії всіх правовстановлюючих документів щодо користування громадянином ОСОБА_3 вищевказаним машиномісцем.
Крім цього, спростувати обізнаність ОСОБА_5 щодо існування у потерпілого ОСОБА_3 права користування зазначеним машиномісцем під час досудового розслідування не вдалось. Натомість, ОСОБА_3 надав слідчому для ознайомлення розписку ОСОБА_5 , датовану груднем 2018 року щодо отримання останнім копій всіх правовстановлюючих документів щодо користування ОСОБА_3 машиномісцем № 18, а саме: договорів оренди, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Слідчим ОСОБА_6 особисто було знято копію з цієї розписки для доручення до матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, на думку заявника попередня (з грудня 2018 року) обізнаність ОСОБА_5 щодо наявності у громадянина ОСОБА_3 права користування машиномісцем № 18 виключає можливість будь-яких сумлінних помилок та свідчить про наявність у ОСОБА_5 прямого умислу в самовільному, всупереч встановленому порядку (оскільки право потерпілого ОСОБА_3 на користування машиномісцем протягом всього часу триваючого правопорушення ОСОБА_5 не оспорювалось в судовому порядку), перешкоджанні законному користувачу машиномісця потерпілому ОСОБА_3 у здійсненні його прав щодо користування машиномісцем № НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1 .
Стверджує, що показання ОСОБА_5 слідчому, який здійснював досудове розслідування, щодо необізнаності про наявність права власності на машиномісця є завідомо неправдивими, що було доведено наданою розпискою, однак були залишені поза увагою слідчого та не отримали правової оцінки, що свідчить про упередженість слідства, хоча такі дії ОСОБА_5 підпадають під ознаки складу злочину, передбаченого ст. 384 КК України «Завідомо неправдиве показання».
Крім того зазначає, що слідчому з наданих документів було відомо, що потерпілому ОСОБА_3 вищевказаними протиправними діями ОСОБА_5 було заподіяно і матеріальних збитків, зокрема у розмірі сплаченої орендної плати за весь період обмеження його права користування машиномісцем, однак слідством даний факт повністю проігноровано, не досліджено розмір та вид заподіяної шкоди іншому потерпілому ( ОСОБА_7 як директору компанії, що орендує 25 машиномісць у тому ж паркінгу) та зовсім не досліджувалось питання заподіяння шкоди власнику нерухомого майна ( ОСОБА_8 ), а саме: питання розміру спричиненої шкоди є підставою для розмежування самоправства, за яке настає кримінальна чи адміністративна відповідальність за ст. 186 КУпАП.
ОСОБА_3 вважає, що з урахуванням викладеного, досудове розслідування проведено з порушеннями вимог законності, органом досудового розслідування не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не проведено слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 скаргу підтримав з викладених у ній підстав.
Слідчий на розгляд скарги не з`явився, будучи повідомленим належним чином, на запит слідчого судді матеріали закритого кримінального провадження слідчим не надано.
Заслухавши учасників судового розгляду, оглянувши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Виходячи з положень ч. 3 ст. 26 КПК України законність постанови про закриття кримінального провадження перевіряється лише в межах тих питань, які поставлені перед слідчим суддею.
З матеріалів скарги та доданої до неї копії постанови про закриття кримінального провадження, яку оскаржено, видно, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2019 було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ст. 356 КК України.
Відповідно до постанови від 16.11.2019 року кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.
При цьому процесуальний документ не містить даних щодо слідчого який прийняв процесуальне рішення, оскільки у вступній частині постанови зазначено заступника слідчого відділення відділення поліції № 1 Білоцерківського ВП ГУПН в Київській області ОСОБА_6 , а підписана постанова слідчим СВ ВП № 1 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 .
Викладаючи зміст обставин, які встановлені в ході слідства, слідчий зазначає, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2019 року близько 10 год. 45 хв. за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, буд. 37 голова ОСББ «Шолом-Алейхема» ОСОБА_5 самоправно, тобто самовільно, всупереч установленому законом порядку, не пропускає на паркувальний майданчик гр. ОСОБА_3 .
Однак, у мотивувальній частині постанови слідчого зазначено, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбаченого ст. 356 КК України, адже останній, вимагаючи від ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 підтверджуючі документи на право власності на машиномісця для подальшого доступу до них, діяв на підставі Статуту ОСББ «Шолом-Алейхема 37» та в інтересах ОСББ в межах наданих йому повноважень.
Таким чином, встановивши той факт, що ОСОБА_5 самоправно, тобто самовільно, всупереч установленому законом порядку, не пропускає на паркувальний майданчик гр. ОСОБА_3 , слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю ознак злочину. Тобто викладені слідчим обставини суперечать прийнятому ним рішенню про закриття кримінального провадження.
Мотивуючи прийняте рішення про закриття справи слідчий у мотивувальній частині зазначає, що «питання прав і обов`язків власників машиномісць у багатоквартирному будинку чинним законодавством прямо не врегульоване, це саме той випадок, коли слід застосувати аналогію закону. А нормами, які регулюють подібні за змістом цивільні відносини, є норми Цивільного кодексу України та закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» щодо прав і обов`язків власників нежитлових приміщень». Крім цього, слідчий звертає увагу, що статтею 8 ЦКУ передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин, вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).
Як видно з наданої слідчому судді копії постанови, слідчий, викладаючи мотиви прийняття постанови, в якості обґрунтування обмежився наводенням змісту показань потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_5 , змісту двох договорів, а також положень нормативних актів. Однак до яких висновків дійшов слідчий, з чого він виходив та яку правову оцінку він дає зібраним доказами у постанові не зазначено чим грубо порушено вимоги ст. 2 та ст. 110 КПК України, якою передбачено, що слідчий, викладаючи мотиви прийняття рішення, має викласти їх обґрунтування, з урахуванням оцінки усіх зібраних в ході досудового розслідування доказів у їх сукупності, а отже безпідставно зробив висновок про відсутність в діянні особи складу злочину.
Крім того у резолютивній частині постанови не зазначено, відсутність складу якого саме злочину і в чиїх діях встановив слідчий.
За таких обставин доводи, викладені у скарзі щодо незаконності постанови є повністю обґрунтованими.
Враховуючи, що наведені у скарзі порушення вимог КПК України при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження є суттєвими, постанова слідчого підлягає скасуванню, як така, що винесена всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110, ст. 284 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 110, 303, 306, 309 КПК України
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002788 від 24.09.2019 на постанову слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області про закриття кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України задовольнити.
Постанову від 16.11.2019 року слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області (прізвище не встановлено) про закриття кримінального провадження № 0002788 скасувати.
Зобов`язати слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку усунути вказану в даній ухвалі неповноту досудового розслідування та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Копії ухвали направити для відома керівнику Білоцерківської місцевої прокуратури та для продовження досудового розслідування до СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 19.12.2019 року о 16 год. 20 хв.

Слідчий суддяОСОБА_1