ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Cправа: 766/69/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/508/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень
У Х В А Л А
іменем України

19 травня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2020 року про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність з законодавством України відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Степногірськ Целіноградської області Республіка Казахстан, громадянина України, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Ново-Савіновського районного суду м. Казань Республіки Татарстан Російської Федерації від 24.01.2017р. за ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст. 228-1 КК Російської Федерації на 7 років позбавлення волі,

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені обставини

Вироком Ново-Савіновського районного суду м. Казань Республіки Татарстан Російської Федерації від 24.01.2017р. ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст.228-1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», вчинене групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі), із застосуванням ст.64 КК РФ на 7 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання з 24.01.2017р..
Зараховано у строк відбування покарання час тримання під вартою з 07.10.2016р. по 23.01.2017р..
З розпорядження про виконання вироку вбачається, що вказаний вирок іноземної держави набрав чинності 07.02.2017р..
Кримінальним кодексом України за діяння, аналогічні тим, за які було засуджено ОСОБА_8 вироком Російської Федерації, передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст.307 КК України, а саме: незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, дії ОСОБА_8 за вироком Російської Федерації кваліфіковано як замах на вчинення злочину, що передбачено ч.2 ст.15 КК України: замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
При призначенні покарання ОСОБА_8 було застосовано норми ст.64 КК РФ, які відповідають ст.69 КК України, проте наведена норма застосуванню не підлягає, оскільки це суперечить ч.3 ст.603 КПК України, відповідно до якої суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Також при визначенні остаточної міри покарання враховано положення ч.3 ст.68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
З урахуванням того, що максимальне покарання за ч.2 ст.307 КК України становить 12 років позбавлення волі, за діючим законодавством України покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України не може перевищувати 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2020 року визначено, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців без конфіскації майна, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 порушує питання про необхідність застосування вимог ст.69 КК України, тобто призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність за даний злочин, оскільки така норма закону відповідає ст.64 КК Російської Федерації, яка була застосована відносно ОСОБА_8 за вироком Російської Федерації.

Просить змінити ухвалу суду першої та застосувати ст.69 КК України, визначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Позиції учасників судового провадження

У суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_8 підтримали вимоги, наведені захисником в апеляційній скарзі, просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідача, вислухавши доводи учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Глава 46 КПК України визначає порядок здійснення провадження щодо визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передачі засуджених осіб.

Відповідно до вимог ст.610 КПК України тривалість призначеного покарання, під час розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про передачу засуджених осіб, компетентні власті держави виконання вироку:

- продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положенням статті 10; або

- визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Як зазначається у п. d ч.1 ст.11 Конвенції у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.
Зі змісту положень ч.3 ст.603 КПК України вбачається, що суд, розглядаючи клопотання про приведення вироку іноземної держави у відповідність до законодавства України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повній мірі.

Вироком Ново-Савіновського районного суду м. Казань Республіки Татарстан Російської Федерації від 24.01.2017р. ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст.228-1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», вчинене групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі), із застосуванням ст.64 КК РФ на 7 років позбавлення волі.

Судом першої інстанції приведено у відповідність вказаний вирок та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Також при визначенні остаточної міри покарання застосовано положення ч.3 ст.68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
З урахуванням того, що максимальне покарання за ч.2 ст.307 КК України становить 10 років позбавлення волі, за діючим законодавством України покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі, що складає дві третини максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.307 КК України, тоді як судом першої інстанції визначено покарання у позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України апеляційний суд не праві вийти за межі апеляційної скарги і тим самим погіршити становище засудженого, а тому апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в цій частині.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України строк покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, відповідає закону України про кримінальну відповідальність.
Доводи сторони захисту про те, що під час приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України судом не застосовано положення ст.69 КК України, не грунтуються на законі, оскільки як правильно було встановлено судом першої інстанції, застосування такої норми суперечить положення ч.3 ст.603 КК України, відповідно до якої суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком іноземної держави та не вирішує питання щодо винуватості особи.

У зв`язку з чим, доводи апелянта про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України фактично зведені до перегляду вироку іноземної держави в частині призначення покарання, що є недопустимим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Тому, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника, відсутні.
Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2020 року про приведення вироку Ново-Савіновського районного суду м. Казань Республіки Татарстан Російської Федерації від 24.01.2017р. щодо ОСОБА_8 у відповідність з законодавством України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Копія ухвали оформлена 20 травня 2020 року
Секретар судового засідання ОСОБА_5