Справа № 331/1038/20
Провадження №1-кс/331/625/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2020 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 щодо скасування постанови начальника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» , -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_2 , в якій заявник з посиланням на вимоги ст. 206 КПК України просить винести ухвалу про скасування одиночного утримання у межах СІЗО обґрунтовуючи її тим, що він є засудженою особою за ст.296 КК України та перебуває у СІЗО-10. 30.01.2020 р. начальник СІЗО -10 ОСОБА_3 виніс санкцію про його одиночне утримання за помилковими та надуманими мотивами, яка підписана прокурором ОСОБА_4 . Вважає санкцію незаконною, тому просив її скасувати.
Перевіривши зміст заяви ОСОБА_2 , слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за заявою, з наступних підстав.
Так, частиною 1 статті 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи (ч. 2 ст. 206 КПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Частиною 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Як вбачається із заяви ОСОБА_2 , він є засудженою особою за ст.296 КК України до 6 років позбавлення волі та у теперішній час він відбуває покарання. В поданій заяві ОСОБА_2 не порушується питання щодо незаконного тримання особи під вартою в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», як регламентується у вищевказаній статті, тобто не порушуються питання, які є предметом судового контролю слідчого судді в порядку ст. 206 КПК України, а фактично оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень.

Положеннями КПК України не передбачено повноважень слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України щодо надання правової оцінки рішенням уповноважених осіб адміністрації установи виконання покарань.
Слідчим суддею враховується, що згідно з ч. 2 ст. 537 КПК України, оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 9 ст. 539 КПК України розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу (про оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань), здійснюється в порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, вирішення питань про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань належить здійснювати у порядку адміністративного судочинства, що забезпечує на законодавчому рівні визначення ефективного засобу юридичного захисту засудженого в аспекті вирішення питань, пов`язаних із правовим режимом відбуванням покарання в установах виконання покарань, що не підлягають розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством.
З огляду на викладене, оскільки в поданій скарзі не порушується питання щодо незаконного тримання під вартою в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» або застосування насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), а фактично оскаржується рішення начальника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», тобто предмет вимог скарги не передбачений статтею 206 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо необхідності відмови у відкритті провадження по скарзі (заяві).
При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити засудженому ОСОБА_2 право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність адміністрації ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» в порядку адміністративного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 537, 539 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 , в порядку ст. 206 КПК України щодо скасування постанови начальника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» про поміщення до одиночної камери.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1