Справа №487/1356/20
Провадження №1-кс/487/4003/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000193 від 21.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2020 слідчий Третього СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_3 за погодженням із прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 21.02.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193, звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене у ході проведення огляду ділянки місцевості - території військового містечка «Біляївка-8» Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, розташованої за адресою: Одеська область, м. Біляївка, яке перебуває у оперативному віданні (володінні) Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме:

1) фортифікаційна споруда «Панцирь-2ПУ».

клопотання обґрунтовується тим, що вилучене майно в ході обшуку може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або перетворене, що підтверджується у тому числі обставинами, за яких вилучено майно вибуло з володіння ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим виникла необхідність в накладенні арешту на майно для забезпечення його збереження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що Третім СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000193 від 21.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.01.2014 відповідно до наряду №343/3/19 Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси передав ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 фортифікаційну споруду «Панцирь-2ПУ», що підтверджується повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 №1 від 22.01.2014.

Разом з тим, проведеним Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України аудитом відповідності фінансово-господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено відсутність фортифікаційної споруди «Панцирь-2ПУ» вагою 88 000 кг на обліку. Залишкова вартість вказаної інженерної споруди у вигляді металобрухту становить - 340 000,00 грн.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.01.2020 №45 «Про результати службового розслідування», встановлено, що підполковник ОСОБА_5 не надав (приховав) дані щодо передачі до ІНФОРМАЦІЯ_4 «Панцирь-2ПУ» від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси та не вказав у актах прийому-передачі посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 вказану інженерну споруду.

Крім того, відповідно до інформації інженерних військ Командування Сил підтримки Збройних Сил України, за військовою частиною НОМЕР_1 до 15.05.2018 рахувалось 2 комплекти фортифікаційної споруди «Панцирь-2ПУ».

У подальшому, на підставі наряду Центрального управління інженерного забезпечення ГУОЗ Збройних Сил України 1 комплект фортифікаційної споруди «Панцирь-2ПУ» передано від військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 (для НОМЕР_3 ), який наразі перебуває у користуванні військової частини НОМЕР_3 (Херсонська область).

Разом з тим, фактично передано фортифікаційну споруду «Панцирь-2ПУ», яка по обліку рахувалась за ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як встановлено в ході досудового розслідування, відповідно до інформації військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ), переміщення фортифікаційної споруди «Панцирь-2ПУ» з АДРЕСА_2 (від в/ч НОМЕР_1 до в/ч НОМЕР_3 ) відбувалось у серпні 2017 року, тобто до видачі розпорядчого документу (наряд від 15.05.2018 за №343/3/541), на підставі телеграм (розпоряджень), виданих ОК «Південь».

16.06.2020 слідчим Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 на підставі письмового дозволу уповноваженої особи військової частини КЕВ м. Одеси проведено огляд ділянки місцевості - території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_6 , розташованої за адресою: Одеська область, м. Біляївка, в ході якого виявлено та вилучено фортифікаційну споруду «Панцирь-2ПУ», яка відповідно до документів передана до АДРЕСА_2 (від в/ч НОМЕР_1 до в/ч НОМЕР_3 ), хоча фактично нікуди не переміщувалась.

В наступному вказану фортифікаційну споруду «Панцирь-2ПУ» постановою слідчого долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Цього ж дня, фортифікаційну споруду «Панцирь-2ПУ» передано на відповідальне зберігання уповноваженим особам КЕВ м. Одеси.

Вказана фортифікаційна споруда «Панцирь-2ПУ» перебуває у оперативному віданні (володінні) Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (код 08038284).

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Виходячи з положень ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Разом з тим, щодо іншого вилученого майна слідчим доведено, що воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене в ході особистого обшуку майно (крім зазначеного вище) має суттєве значення для кримінального провадження, можуть бути використані для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його.

Таке обмеження є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000193 від 21.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення огляду ділянки місцевості - території військового містечка «Біляївка-8» Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, розташованої за адресою: Одеська область, м. Біляївка, яке перебуває у оперативному віданні (володінні) Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме:

1) фортифікаційна споруда «Панцирь-2ПУ».

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1