20.03.2020
справа №642/762/20
провадження №1-кс/642/286/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.):
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей і документів по кримінальному провадженню № 0002794 від 15 листопада 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування зазначено, що Холодногірським відділом поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0002794 від 15 листопада 2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_5 .

Будучи допитаний, ОСОБА_6 повідомив про факт заволодіння, як на його думку, громадянкою ОСОБА_7 , належною йому та його братові ОСОБА_8 частки долі права власності на домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Так, у 2019 році, з метою вирішення побутових питань, він звернувся до Центру надання адміністративних послуг, у вирішенні питання йому було відмовлено у зв1язку з тим, що відповідно наявних даних, за власниками будинку та надвірних будівель ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано право власності більш ніж 100 відсотків, а саме за ОСОБА_9 зареєстровано 28/100 частини, а не 22/100. Заявник ОСОБА_6 надав для доручення документи, відповідно яких встановлено, що на підставі згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.07.1987р. та договору дарування від 02.10.2006р. батько заявника ОСОБА_10 є власником 2/3 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1 , рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03.11.2010 за ОСОБА_10 зареєстровано право власності на нежитловий будинок літери «М-2» за вказаною адресою, та додаткоим заочним рішенням від 04.11.2010 встановлено долі співвласників домоволодіння, з відповідною частиною надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1 , які перерозподілені наступним чином у ОСОБА_10 278/300 частини, у ОСОБА_7 22/300. Вказане рішення набуло законної сиди. В подальшому ОСОБА_10 розділив, шляхом дарування частки між синам: ОСОБА_11 21/300 частини, а ОСОБА_5 257/300 частини, взагалі за родиною Шкодинських 278/300.

Відповідно довідки з державного реєстру прав на нерухоме майно, 15.01.2013 приватним нотаріусом ОСОБА_12 на підставі договору дарування № 622 від 24.02.2012 зареєстровано право власності на нежитлові будинки з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_13 , з розміром частки 28/100, що суперечить попереднім рішенням суду. Одночасно встановлено, що ОСОБА_7 у 2011 році зверталась з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання права власності на новозбудований нежитловий будинок літ «П-1» за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому відповідно рішення судді ОСОБА_14 від 25.10.2011 таке право за позивачем було зареєстровано, однак частини власності не були виділені, тобто не визначені долі співвласників домоволодіння з частиною надвірних будівель, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , як того вимагав договір конкретного користування.

Не зважаючи на вказаний факт, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватних нотаріусів, ОСОБА_7 були подані документи, ймовірно рішення суду, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності, у тому числі й на житловий будинок літ «П-1» вже з визначеними частинами долей, та як зазначено відповідно з частиною ОСОБА_7 у розмірі 28/300, що суперечить рішенню суду від 25.10.2011.

Під час досудового розслідування виникла необхідність у отриманні документів та відомостей, щодо реєстрації договору дарування серії та номер р№622, від 24.02.2012 нежитлових будинків: літ «А-1», літ «М-2», літ «П-1» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_13 з розміром частки 28/100, що знаходяться у володінні приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_12 , та містять відомості, щодо часток права власності, які зазначені у договорі дарування, підстави виникнення права власності за ОСОБА_7 на житлові приміщення з надвірними прибудовами за вказаною адресою з часткою власності 28/300.

Приватний нотаріус ОСОБА_12 належним чином повідомлений про слухання справи, у судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. За таких обставин відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України, неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Суд, вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Як зазначено у ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходиться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії, та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що існує обґрунтована підстава щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, може бути виконане.

Інформація про тимчасовий доступ до якої заявлено клопотання, перебуває або може перебувати у володінні приватного нотаріуса ОСОБА_12 та у сукупності з іншими документами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; дана інформація може бути використана у якості доказів, а іншими способами її отримати неможливо.

Таким чином, вищезазначені обставини дають слідчому судді підстави для висновку про наявність передбачених ст. 132, ч. 5 ст. 163 та ч. 6 ст. 163 КПК України підстав для задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 160, 162, 163 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей і документів по кримінальному провадженню № 0002794 від 15 листопада 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - задовольнити.

Надати начальнику відділення СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області майору поліції ОСОБА_4 , дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів, копії документів, що знаходяться у володінні приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_12 а саме до оригіналів документів на підставі яких складено договір дарування №622, від 24.02.2012 нежитлових будинків: літ «А-1», літ «М-2», літ «П-1» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_13 з розміром частки 28/100, у тому числі відповідні рішення суду, довідок, заяв, розписок наданих ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , належним чином завірений договір дарування р№622 від 24.02.2012, інші документи реєстраційної справи, що подані для реєстрації вказаного договору, довідки БТІ, відповідні рішення суду, щодо права власності, а також копії документів, що посвідчують особу сторін договору, довіреності з можливістю їх вилучення .

Строк дії ухвали - 1 місяць з дня її постановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК України у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1