Дата документу 12.05.2020 Справа № 316/2118/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №316/2118/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/890/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівки, Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області, громадянина України, який має незакінчену вищу освіту, працює на посаді слюсаря ВП «ЗАЕС», одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки. На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У строк відбування покарання постановлено зарахувати час, протягом якого ОСОБА_6 був затриманий під час досудового розслідування у період з 26 липня 2019 року по 28 липня 2019 року. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням ст.75 КК України та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, що відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок його злочинних дій та грубого порушення Правил дорожнього руху України було позбавлено людину життя.

Під час судового засідання ОСОБА_6 визнав себе винним у повному обсязі, однак суд не врахував, що під час досудового слідства зібрані докази, які безпосередньо вказують на його винуватість, а також в матеріалах провадження вилучено запис з відеокамер зовнішнього спостереження, встановленої на перехресті вул.Молодіжної з пр.Будівельників в м.Енергодар, на якому зафіксовано подію дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, під час досудового слідства ОСОБА_6 вину визнавав частково, що не може розцінюватися як щире каяття. Обвинувачений лише під час судового розгляду відшкодував потерпілій матеріальні збитки, а завдану потерпілій моральну шкоду не відшкодував.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_6 просить вказану скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений зазначає, що твердження прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог ст.75 КК України є хибним.

На його думку, судом першої інстанції вірно зазначено, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі, поведінка обвинуваченого свідчить про дійсне розкаяння, обвинувачений дійсно критично оцінює свою протиправну поведінку, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, підтримання зв`язку з потерпілою з дня дорожньо-транспортної пригоди, повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, висловлення жалю з приводу вчиненого, публічне вибачення перед потерпілою.

В судовому засіданні потерпіла була присутня та пояснила своє ставлення до призначення обвинуваченому покарання, відсутність матеріальних претензій до нього.

Крім того, обвинувачений зазначив про те, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки, її зміст не відповідає обставинам провадження. Так, прокурором зазначено, що потерпілій обвинуваченим відшкодована шкода під час судового розгляду, що спростовується наявними в матеріалах провадження розписками потерпілої про отримання останньою коштів від обвинуваченого до моменту направлення обвинувального акту до суду.

Згідно з вироком суду, 26 липня 2019 року приблизно о 13-42 годині, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Іnfiniti FX 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул.Молодіжної в м. Енергодар Запорізької області, з боку вул.Придніпровської в напрямку бул.Юності. В цей же час, по проїзній частині пр.Будівельників в м.Енергодар, з боку Енергодарського шосе в напрямку пр.Енергетиків, справа від автомобіля «Іnfiniti FX 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , керуючи мопедом «Aprilia», без реєстраційного номеру, рухався водій ОСОБА_10 . Наближаючись до регульованого світлофорами перехрестя вул.Молодіжної з пр.Будівельників в м.Енергодар, ОСОБА_6 не знизив швидкості, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), продовжив рух на забороняючий (червоний) сигнал світлофора та виїхавши на перехрестя, допустив зіткнення з мопедом «Aprilia», без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора.
Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п.8.7.3.е), 8.10, чинних на момент ДТП Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:
- п 8.7.3. «Сигнали світлофора мають такі значення:
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;
- п 8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів».
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.8.7.3.е), 8.10. Правил дорожнього руху України, згідно з висновком комплексної фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод від 20 вересня 2019 року №9-570/25-46, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій мопеду «Aprilia», без реєстраційного номеру, ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до лікарні, де в той же день помер.
Згідно з висновком судової медичної експертизи від 29 липня 2019 року №262, смерть ОСОБА_10 настала від множинних переломів кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів з розвитком травматичного шоку, що підтверджується ранами на голові, саднами та крововиливами у м`які тканини тулубу, поперечними переломами ребер зліва: 4-7 по передній паховій лінії, та ребер справа: 3-7 по лопатковій і 8-11 по задній паховій лініям, крововиливами під пристінковою плеврою в ділянках переломів ребер, крововиливами біля коріння легенів з переходом на середостіння, по передній поверхні серцевої сорочки, у воріт нирок зліва та селезінки, поперечним неповним розривом всіх шарів аорти в верхній третині по передній поверхні, повним поперечним розривом правої нирки в середній третині, множинними розривами капсули та тканини правої та лівої частки печінки, селезінки, наявності крові у плевральних порожнинах справа (до 1200 мл), зліва (до 800 мл), та в черевній порожнині (до 900 мл), саднами, синцями та крововиливами у м`які тканини нижніх кінцівок, косо-поперековим переломом лівої стегнової кістки на межі середньої та нижньої третини.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_11 не з`явилась, надала суду заяву про розгляд апеляційної скарги за її відсутності, додатково зазначила, що покарання, призначене ОСОБА_6 вироком суду, є достатнім для попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень. На даний момент шкода їй відшкодована, претензій морального характеру вона до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, останній свої зобов`язання виконує в повному обсязі. На підставі викладеного, просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок Енергодарського міського суду Запорізької області залишити без змін.

У зв`язку з цим, колегія судів вважає за можливе розглянути провадження у відсутність потерпілої ОСОБА_11 , оскільки її неприбуття у судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, що не суперечать вимогам ст.ст.401,405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та вважають, що вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в тому числі із застосуванням положень статті 75 КК України, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України, є тяжким злочином, в той же час, цей злочин є необережним, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, повністю визнав вину у скоєному, його відношення до скоєного, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та розгляду справи у суді, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, отже обвинувачений є єдиним годувальником в сім`ї, позицію потерпілої та відсутність у неї претензій до обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги прокурора правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки обставини, на які посилається прокурор, фактично вже були враховані судом при призначенні покарання.
Так, твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений лише під час судового розгляду відшкодував потерпілій матеріальні збитки, а завдану потерпілій моральну шкоду не відшкодував, є безпідставними з огляду на таке.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 надійшов у провадження Енергодарського міського суду Запорізької області 04 жовтня 2019 року.
Згідно з розписками потерпілої ОСОБА_11 , остання отримувала від обвинуваченого ОСОБА_6 певні суми коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (витрати на поховання): 29 липня 2019 року 15000,00 грн, 01 серпня 2019 року - 6300,00 грн, 06 вересня 2019 року 8600,00 грн.
Тобто, сума коштів, яка пов`язана з відшкодуванням матеріальної шкоди, сплачена потерпілій обвинуваченим ще під час досудового розслідування. Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено потерпілою ОСОБА_11 , що матеріальна шкода обвинуваченим їй відшкодована в повному обсязі.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження убачається, що між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_11 26 грудня 2019 року укладений договір зобов`язання, згідно з умовами якого ОСОБА_6 бере на себе обов`язок передати ОСОБА_11 кошти у сумі 240000,00 грн в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди в результаті дорожньо- транспортної пригоди, що сталася 26 липня 2019 року в м.Енергодарі Запорізької області. Сторони погодили сплату коштів у вигляді щомісячних рівних частин у сумі 5000,00 грн до 31 грудня 2023 року.
Так, як убачається із долучених квитанцій від 26 грудня 2019 року, 16 січня 2020 року, 10 лютого 2020 року, 18 березня 2020 року, 17 квітня 2020 року, 08 травня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_6 сплачував оговорену між ним та потерпілою суму.
В апеляційній скарзі не наведено переконливих аргументів на спростування висновків суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд дотримався вимог ст.65 КК України, а також обґрунтовано застосував ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від призначеного основного покарання з випробуванням, але на максимальний строк, з покладенням певних обов`язків.
Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4