Провадження №1- кп/760/2303/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ташкапур Левашинського району республіки Дагестан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» ( АДРЕСА_2 ),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.406 та ч.3 ст. 406 КК України,

в с т а н о в и в:

як встановлено в судовому засіданні, 26.10.2018 солдат ОСОБА_6 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 263, зарахований до списків особового складу військовослужбовців строкової військової служби та поставлений на всі види забезпечення.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2018 № 295, солдат ОСОБА_6 виведений поза штат інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, 26.10.2018 солдат ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 262, зарахований до списків особового складу військовослужбовців строкової військової служби та поставлений на всі види забезпечення.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2018 № 295, солдат ОСОБА_4 виведений поза штат інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, в силу вимог ст. ст. 28-34 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), солдат ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_4 у відносинах підлеглості не перебувають.

Відповідно до ст. 28 Конституції України ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 4 Статуту повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Статуту визначено, що внутрішня служба здійснюється

з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Згідно зі ст. 11 Статуту на військовослужбовців зокрема, покладений обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

В силу вимог ст. 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).
Згідно з вимогами ст. ст. 11, 16, 49, 50, 128 Статуту, солдат ОСОБА_6 був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України; сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; здійснювати свою діяльність на засадах законності, поваги до прав і гідності особи, відповідальності перед народом України. Крім того, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 зобов`язаний додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями; зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного; бути ввічливим і додержуватись військового етикету; поводитися з гідністю й честю; не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів військовослужбовець строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями та відсутності між ними відносин підлеглості.

05.06.2019, близько 21 год. 20 хв., солдат ОСОБА_6 перебуваючи у наметі інженерно-саперної роти наметового містечка військової частини НОМЕР_1 , що дислокується на АДРЕСА_2 , виразив невдоволення солдату ОСОБА_4 , причиною якою стало неналежне, на думку солдата ОСОБА_6 , виконання останнім обов`язків військової служби, яка виразилась у не належному несенні чергування у пожежному наряді.

У цей же час, в ході виявлення невдоволення солдат ОСОБА_6 , всупереч встановленого порядку несення військової служби передбаченого ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою змусити солдата ОСОБА_4 виконувати обов`язки військової служби належним чином, з мотивів неналежного, на думку солдата ОСОБА_6 , виконання потерпілим обов`язків військової служби, які виразились у неналежному несенні чергування, завдав не менше двох ударів кулаком у грудну клітку ОСОБА_4 та не менше двох ударів кулаком по тулубу в область ребер, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження.

Надалі, 08.06.2019, наказом сержанта інженерно-саперної роти ОСОБА_7 було визначено групу військовослужбовців, до складу якої також входили ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , яку направлено для прибирання території військової частини НОМЕР_1 поблизу електричної підстанції.

Приблизно о 10 год. 00 хв. того ж дня солдат ОСОБА_6 перебуваючи поблизу електричної підстанції на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована за зазначеною вище адресою в АДРЕСА_1 , виразив невдоволення потерпілому солдату ОСОБА_4 , причиною якого стало неналежне, на його думку, виконання потерпілим обов`язків військової служби, які виразились у самовільному відлученні від місця прибирання території частини. Усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, всупереч встановленого порядку несення військової служби передбаченого ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою змусити солдата ОСОБА_4 виконувати обов`язки військової служби належним чином, завдав не менше двох ударів прукою в область грудної клітки, декілька ударів ногою у область правого та лівого підребер`я, та один удар правою ногою у поперекову область, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Тобто своїми умисними діями, які виразились у порушенні статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що заподіяло легкі тілесні ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 406 КК України.

Також ОСОБА_6 , який порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що спричинили тяжкі наслідки, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 406 КК України.

11.12.2019 між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.406 та ч.3 ст.406 КК України.

Також в судовому засіданні ОСОБА_6 , а також потерпілий ОСОБА_4 повністю підтвердили фактичні обставини справи, як вони викладені в обвинувальному акті.

За вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст.406 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 (один) рік, за ч. 3 ст. 406 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців і на підставі ст. 70 КК України остаточно у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно з ч.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до ст.12 КК України є тяжким та середньої тяжкості.

При затвердженні угоди судом з`ясовано, що ОСОБА_6 цілком визнає права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінальному кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_6 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373,374,475 КПК України, суд

з а с у д и в:

затвердити угоду про визнання винуватості від 11.12.2019 між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.406, ч.3 ст.406 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.406 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 (один) рік;

за ч.3 ст.406 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя