Провадження № 1-кс/461/3632/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника спадкоємця власника арештованого майна адвоката ОСОБА_3 розглянувши клопотання спадкоємця власника арештованого майна ОСОБА_4 про скасуваня арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 та на місце для зберігання індивідуального автотранспорту № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , накладеного постановою про заборону відчуження нерухомого майна на 3 слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 12.08.2011 року у межах кримінальної справи №111-0748, про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України.
Стверджує, що згідно постанови про заборону відчуження нерухомого майна в ході досудового слдічтва було встановлено, що ОСОБА_6 придбав для себе квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 71,7 кв.м, та місце для збергінання індивідуального автотранспорту № НОМЕР_1 , загальною площею 11, 8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 ,та зареєстрував їх на свою матір ОСОБА_12 . Зазначає, що арештоване майно придбане не ОСОБА_6 , а її покійною сестрою ОСОБА_12 спільно з її чоловіком та сестрою, які були нею позичені для купівлі вказаної квартири. ОСОБА_12 підписано заповіт від 23.05.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , яким вона передала у спадок квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 71,7 кв.м, та місце для зберігання індивідуального автотранспорту № НОМЕР_1 , загальною площею 11, 8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 .
Просить постановити ухвалу, якою скасувати арешт, оскільки порушується права спадкоємця на спадкове майно і право на володіння і розпорядження нерухомим майном.
В судовому засіданні представник спадкоємця власника арештованого майна адвоката ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримала повністю, просила його задовільнити повністю.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явився, пояснень та клопотань не подали, хоча належним чином були повідомлені про розгляд вказаного клопотання. З врахуванням цього та зважаючи на встановлені КПК України строки розгляду клопотання суд прийшов до висновку про можливість розгляду вказаного клопотання у їх відсутності.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення представника спадкоємця власника арештованого майна адвоката ОСОБА_3 , приходжу до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Стаття 7 та 16 КПК України передбачають, що одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Відповідно до положень ч.1,4 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що старшим слідчим СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 розслідувалась кримінальна справа №111-9748, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України.
Під час досудового розслідування 12.08.2011 року, слідчим винесено постанову про заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири, за адресою: АДРЕСА_4 та місця для зберігання індивідуального автотранспорту № НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_12 , у зв`язку із тим, що вказані об`єкти нерухомості фактично придбані обвинуваченим у справі ОСОБА_6 .
За наслідками судового розгляду, 12.12.2016 року Залізничним районним судом м. Львова постановлено обвинувальний вирок у кримінальній справі № 111-748 щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст.. 257, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 309 КК України. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08.12.2017 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12.12.2016 року залишено без змін. Водночас, ухвалою Верховного Суду від 28.02.2019 року частково задоволено касаційні скарги засуджених, скасовано ухвалу апеляційного суду Львівської області, а справу скеровано на новий апеляційний розгляд. Відтак, вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12.12.2016 року, вважається таким, що не набрав законної сили.

Крім того, матеріали кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 , у зв`язку із його розшуком, виділені в окреме провадження, внесене Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 від 22.12.2012 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст. 187 КК України.

Надані заявником квитанції №66-1 від 28.11.2007 року, №68-1 від 13.12.2007 року, №66-1 від 17.01.2008 року, №68 58 від 18.09.2008 року, №84 -172 від 16.02.2009 року, суд до уваги не приймає через відсутність об`єктивного взаємозв`язку із інформацією про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 та місце для зберігання індивідуального автотранспорту № НОМЕР_1 , за адресою: м. Львів, вул. Караджича, 29 Б придбана саме ОСОБА_12 , оскільки суду не надано належних та допустимих доказів щодо законності набуття грошових коштів для придбання вказаного нерухомого майна.

Відповідно до ч.11ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачене покарання - конфіскація майна.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що арешт накладено обґрунтовано, підстави для скасування арешту майна не відпали, оскільки заявником не доведено, що в межах кримінального провадження проведено всі необхідні слідчі дії, з метою виконання яких накладався арешт, тому слідчий суддя не вбачає правових підстав для скасування арешту майна накладеного накладеного постановою про заборону відчуження нерухомого майна на 3 слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 12.08.2011 року у межах кримінальної справи №111-0748, про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України, у зв`язку із чим, у клопотанні про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання спадкоємця власника арештованого майна ОСОБА_4 про скасуваня арешту майна відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1