УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 521/16585/14-к 1-кп/521/264/19

23 грудня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинувачуваного ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001593 від 18.04.2016 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яний Брід, Ульянівського району, Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого водієм «Одесаобленерго» Центральний РЕС, одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, суд

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2016 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним траншейним цепний екскаватором «ЕТЦ-165», р/н НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Стовпова в м. Одеса, з боку центра міста. На перехресті з вулицею Новікова, на якому рух регулюється за допомогою сигналів світлофора, на зелене світло, будучи неуважним, проявляючи злочинну самовпевненість, перед початком виконання маневру лівого повороту, не переконався, що це буде небезпечним і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, проігнорував у зустрічному напрямку легковий автомобіль марки «ВАЗ-2109», р/ НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по своїй смузі прямо зі швидкістю 55.6..58.2 км/г., продовжив виконувати маневр, та в межах смуги руху легкового автомобіля правою бічною частиною трактора скоїв зіткнення з передньою частиною автомобіля.
В результаті зіткнення водію автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закрита травма грудної клітини у вигляді переломів ручки грудини, 1-3 і 5-6 правих ребер, 1-5 лівих ребер без вираженого зміщення кісткових уламків, забоїв правого та лівого легень, накопичення повітря в правої плевральної порожнині, яка супроводжувалась розвитком дихальної недостатності, синець тулуба, закритий перелом лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням кісткових уламків, садна області лівого колінного суглоба; закриті переломи малогомілкової та великогомілкової кісток правої гомілки в нижній третині зі зміщенням кісткових уламків, забійної рани правої нижньої кінцівки, які не були небезпечними для життя та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив клопотання обвинуваченого задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вказував на необхідності дослідити матеріали кримінального провадження, провести судові дебати, а після оголосити судове рішення у формі вироку.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 підтримав думку прокурора.

Розглянувши клопотання обвинуваченого та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з обвинувального акту, за даними органу досудового розслідування кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України було вчинене ОСОБА_5 18 квітня 2016 року.
Відповідно до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння нею злочину та до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Підстави для зупинення або переривання строку давності, які визначені ч.ч.2, 3 ст.49 КК України, стороною обвинувачення суду не надані.
Даних про скоєння ОСОБА_5 нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину в період строків притягнення до кримінальної відповідальності не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 , якому були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю судом, в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.7 ст. 284 КПК України, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності суд, постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судам и України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України).

В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК умов і підстав.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який в силу ст. 12 КК України є злочином середнього ступеня тяжкості.
Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п.1 ч.2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч.5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мало місце 18.04.2016 року. Таким чином на даний момент строк давності за вказаним злочином є таким, що минув.
Згідно висновку викладеного в постанові від 29.05.2019 Верховного Суду у справі №287/359/14-к зі змісту зазначених норм КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинувачені.

Отже доводи прокурора щодо дослідження матеріалів кримінального провадження, проведення судових дебатів є безпідставними та такими що не узгоджуються з нормами закону.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому ОСОБА_5 заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак обвинувачений ОСОБА_5 не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_5 та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Стосовно заявлених цивільних позовів прокурора в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня № 11» та потерпілого ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.

На досудовому розслідуванні вказаного кримінального провадження, прокурором в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня № 11» заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у сумі 9376 гривень 67 копійок.

Крім того, потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 52014 гривень 40 копійок та моральної шкоди в розмірі 40000 гривень, на загальну суму 92014 гривень 40 копійок.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений ст.129 КПК України.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ч. 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної школи у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд позбавлений можливості вирішити цивільні позови прокурора в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня № 11» та потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки цивільний позов вирішується судом згідно зі ст.129 КПК України у випадку постановлення вироку чи хвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому вказані цивільні позови необхідно залишити без розгляду та роз`яснити прокурору та потерпілому, що наведене не позбавляє цивільного позивача можливості вирішити їх у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-286, 350, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001593 від 18.04.2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрити.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня № 11» у сумі 9376 гривень 67 копійок, у рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 52014 гривень 40 копійок та моральної шкоди в розмірі 40000 гривень, на загальну суму 92014 гривень 40 копійок залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1