УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.11.2019 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ясинувата, Донецької області, є громадянином України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є громадянином України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше недноразово судимого:
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким його виправдати у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України.
___________________________________________________________________Провадження: № 11-кп/812/255/20 Суддя першої інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 187 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років із конфіскацією всього належного майна.

Вирішено питання речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що він надав покази під психологічним тиском працівників поліції, але насправді він не знав про наміри ОСОБА_6 пограбувати людей, а був з ним поруч тому, що останній не віддавав йому ключи від квартири, де вони тимчасово мешкали.
Стверджує, що порушувалось його право на захист, оскільки йому порадили відмовитись від захисника і він відмовився. Також працівники поліції не надали йому можливості поспілкуватись з рідними.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
01.09.2019 року близько 22 год.25 хв., точніше не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи разом з ОСОБА_5 , біля бару «Волга», за адресою місто Миколаїв, вулиця Декабристів 36/1, маючи спільний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, усвідомлюючи караність та протиправність своїх діянь, зустріли потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та підійшли до останніх. ОСОБА_5 дістав із-за спини предмет, зовні схожий на пістолет та направив на потерпілих, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почали вимагати від потерпілих, щоб ті негайно віддали їм свої грошові кошти. В результаті таких дій, потерпілий ОСОБА_10 , сприймаючи вказаний предмет, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, підкорившись вимогам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 направився до банкомату «Райффайзенбанк», розташованого у м. Миколаєві на перетині пр. Центрального та вул. Декабристів, де зняв зі своєї банківської карти грошові кошти в сумі 100 гривень, які передав в руки ОСОБА_5 . Аналогічно потерпілий ОСОБА_11 також, підкорившись вимогам нападників, сприймаючи демонстрацію предмета, схожого на пістолет, як загрозу життю та здоров`ю, передав в руки ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 75 грн. Після чого, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в сумі 175 гривень з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдали потерпілим матеріальний збиток на вказану суму.
Крім того, 01.09.2019 року близько 22 год.50 хв., точніше не встановлено, ОСОБА_6 перебуваючи разом з ОСОБА_5 , на перетині вул. Громадянська та просп. Центральний в м. Миколаєві, маючи спільний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, усвідомлюючи караність та протиправність своїх діянь зустріли потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та підійшли до останніх. ОСОБА_5 дістав із-за спини предмет зовні схожий на пістолет та направив на потерпілих, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почали вимагати від потерпілих, щоб ті віддали їм свої грошові кошти. В результаті таких дій, потерпілий ОСОБА_12 сприймаючи вказаний предмет як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, підкорившись вимогам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передав в руки ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 200 гривень, аналогічно ОСОБА_13 підкорившись вимогам нападників, сприймаючи демонстрацію предмета схожого на пістолет як загрозу своєму життю та здоров`ю передав в руки ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 40 гривень. Після чого, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 200 гривень та грошовими коштами ОСОБА_13 в сумі 40 гривень з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдали потерпілим матеріальний збиток на вказану суму.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, пояснення ОСОБА_5 та його захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у нападі з метою заволодіння чужим майном, вчиненому за попередньою змовою групою осіб (розбій), за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності його вини є безпідставними.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 в суді першої інстанції свою вину визнав повністю, але в своїй апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції наполягав на тому, що визнав свою вину внаслідок своєї некомпетентності, насправді всі дії вчиняв тільки по вказівці ОСОБА_6 , оскільки той його шантажував.

Але такі твердження апелянта спростовуються зібраними по справі та дослідженими в суді першої інстанції доказами в їх сукупності.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 у суді першої інстанції визнав, що вони вдвох вчинили злочини, передбачені ч.2 ст. 187 КК України, та пояснив, що 01.09.2019 року після 22 год. він разом з ОСОБА_14 йшли по вул. Декабристів, зустріли потерпілих, ОСОБА_14 дістав пістолет, що був запальничкою, вони підійшли до потерпілих та попросили гроші на таксі, по 100 грн. та телефони. В цей момент ОСОБА_14 націлив пістолет на одного з потерпілих та сказав що, це пістолет травмат, в ньому є два патрони, вони не вб`ють, однак кожному вистачить щоб травмувати. Потерпілі були налякані, віддали їм гроші. Вони взяли гроші та пішли.
Крім того, близько 22 год 50 хв він разом з ОСОБА_14 йшли по вул. Громадянська де зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 попросили в них гроші на таксі, ОСОБА_14 показав запальничку, потерпілі віддали їм 200 грн. та 40 грн., тоді вони пішли.

Потерпілий ОСОБА_10 , пояснював суду першої інстанції, що 01.09.2019 року близько 22 год 24 хв, він з ОСОБА_11 йшли на зупинку по вул. Декабристів, коли їх зупинили два хлопця. Після цього, один з них, пізніше він впізнав його як ОСОБА_14 , дістав пістолет, та сказав «давайте гроші на таксі та телефони». Він дуже злякався. ОСОБА_14 також сказав, що в них пістолет перероблений на травмат, та в ньому є дві кулі, якими він їх не вб`є, однак зможе покалічити пострілами в коліно. Коли вони віддали хлопцям гроші, ті сказали, що телефони можна не віддавати.
Потерпілий ОСОБА_11 надав суду першої інстанції аналогічні покази.
Потерпілий ОСОБА_12 пояснив суду першої інстанції, що 01.09.2019 року він з другом ОСОБА_13 йшли пішки від ТРЦ «Сіті Центр», приблизно о 22 год 40 хв на вул. Громадянській в м. Миколаєві, до них підійшли два чоловіки та зупинили їх. ОСОБА_14 попросив цигарку, він йому дав, після цього той дістав предмет схожий на пістолет. Він вважав, що то був бойовий пістолет. ОСОБА_14 сказав, що це пістолет, в ньому є два патрони, кожному вистачить. Він злякався та віддав 200 грн.
Потерпілий ОСОБА_15 , надав суду першої інстанції аналогічні покази.

Покази даних потерпілих та обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними та узгоджуються між собою і судом не висловлено сумнівів щодо них, не навів обґрунтованих доводів про це і ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі.

Крім вище вказаних показань, вина ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами, які є в матеріалах кримінального провадження:
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення від 02.09.2019 року (а.с.48);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.09.2019 року разом із відеозаписом його фіксування, згідно яких потерпілий ОСОБА_12 розповів та показав як на нього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було здійснено напад та заволодіння його майном. (а.с.54-59);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.09.2019 року згідно якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав на фотознімку № 2 ОСОБА_5 (а.с.60-62);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.09.2019 року із відеозаписом його фіксування згідно якого потерпілий ОСОБА_13 розповів та показав як на нього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було здійснено напад та заволодіння його майном (а.с.66-70).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.09.2019 року згідно якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав на фотознімку № 2, особу яка 01.09.2019 року близько 22 год 50 хв перебувала на розі пр. Центрального та вул. Громадянська та із застосуванням предмету схожого на пістолет заволоділа його грошовими коштами. Відповідно до слідчої довідки на фотознімку №2 зображений ОСОБА_5 (а.с.71-73);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.09.2019 року згідно якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав на фотознімку № 2, особу яка 01.09.2019 року близько 22 год 50 хв перебувала на розі пр. Центрального та вул. Громадянська та із застосуванням предмету схожого на пістолет заволодів його грошовими коштами. Відповідно до слідчої довідки на фотознімку №2 зображений ОСОБА_6 (а.с.74-76);
- відеозаписом з камери відеоспостереження за адресою АДРЕСА_2 , наданий ОСОБА_16 , з якого вбачається як два хлопця середньої тілобудови, один одягнений в червону футболку та блакитні шорти, тримає в правій руці предмет схожий на пістолет, інший одягнений в темно синю футболку та блакитні шорти. (а.с.78-79);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.09.2019 року та його відеофіксацією згідно якого ОСОБА_5 розповів та показав як він здійснював напад з метою заволодіння грошовими коштами потерпілих. (а.с.92-96);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.09.2019 року та його відеофіксацією згідно якого ОСОБА_6 розповів та показав як він здійснював напад з метою заволодіння грошовими коштами потерпілих (а.с.126-130).;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.09.2019 року та його відеофіксацією згідно якого потерпілий ОСОБА_10 розповів та показав як на нього було здійснено напад та заволоділи його майном. (а.с.135-140);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.09.2019 року згідно якого потерпілий ОСОБА_11 розповів та показав як на нього було здійснено напад та заволоділи його майном (а.с.143-148).
- протоколом огляду предмету від 27.09.2019 року з фототаблицею, згідно якого предметом огляду є предмет ззовні схожий на пістолет чорного кольору, вилучений в ході тимчасового доступу на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із матеріалів кримінального провадження №0003344. Вказаний предмет є знаряддям вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.152-156)

Суд ретельно і належним чином дослідив докази у провадженні з точки зору їх належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку.

Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, не викликають сумнівів щодо їх достовірності та виключають сумніви у причетності ОСОБА_5 до умисного скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому правильно обґрунтував ними його обвинувачення.

За такого, дослідивши докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у нападі з метою заволодіння чужим майном, вчиненому за попередньою змовою групою осіб (розбій). Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.187 КК України.

Твердження апелянта, що насправді він не знав про наміри ОСОБА_6 пограбувати людей, а тільки був з ним поруч тому, що останній його шантажував тим, що не поверне належні йому речі, повністю спростовуються показами потерпілих, які в своїх поясненнях вказували, що саме ОСОБА_5 тримав в руці предмет схожий на пістолет, та погрожував ним потерпілим і при першому епізоді пограбування і під час другого епізоду.

Також, з показів всіх потерпілих вбачається, що саме ОСОБА_5 вимагав у них гроші та телефони.

Така активна поведінка обвинуваченого під час нападів на потерпілих з метою заволодіння чужим майном свідчить про його цілковиту обізнаність і наявність попередньої змови з ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевказане, колегія також вважає не переконливими доводи обвинуваченого, що він надав визнавальні покази під психологічним тиском працівників поліції.

Так, в суді першої інстанції він мав можливість заявити про зазначене та безпосередньо суду доводити, що він не вчиняв інкриміновані йому злочини, натомість він повністю визнав вину, детально розповів про обставини пограбування та підтвердив всі надані на досудовому слідстві покази.

Під час засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 зазначив, що працівники поліції не застосовували до нього фізичної сили, але, на його думку, тиснули психологічно, оскільки з їх сторони були постійні насмішки та запевнення, що йому краще все визнати.

За таких обставин, твердження ОСОБА_5 відносно того, що він приймав участь у пограбуванні внаслідок шантажу з боку ОСОБА_6 , а надалі визнав себе винним тільки із-за психологічного тиску працівників поліції, колегія розцінює як намагання уникнути покарання.

Посилання обвинуваченого, що було порушено його право на захист є надуманими.

Так, сам обвинувачений в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції зазначив, що йому на досудовому слідстві надавали безоплатного захисника, він декілька раз з ним спілкувався, але потім добровільно відмовився від його послуг.

Судом першої інстанції, під час підготовчого засідання перевірялось питання щодо відмови обвинувачених від захисника. Клопотань про призначення йому захисника в суді першої інстанції ОСОБА_5 не заявляв.

Після ухвалення вироку судом першої інстанції, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений заявив клопотання про надання йому безоплатного захисника і ухвалою апеляційного суду від 16.01.2020р. йому був залучений безоплатний захисник, який надавав йому правову допомогу. ( а.к.п.214)

За такого, колегія вважає, що право обвинуваченого на захист не було жодним чином обмежено чи порушено.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд дотримався вимог ст.65 КК України.

Так, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого, а саме те, що він є раніше не судимим, офіційно не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, відповідно до довідок обвинувачений ОСОБА_5 на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не знаходиться.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання судом не були встановлені.
Також судом не було встановлено підстав для застосування ст. ст. 69,75 КК України.
На думку колегії, суд дійшов вірного висновку, про призначення ОСОБА_5 мінімального покарання, що передбачено санкцією ч.2 ст. 187 КК України, а саме позбавлення волі строком на сім років із конфіскацією всього належного майна, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчинених ним злочинів та яке є необхідне та достатнє для виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів.
За такого, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, тому не вбачає підстав для його скасування, як того просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.11.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: