Номер провадження: 11-кп/813/1248/20
Номер справи місцевого суду: 520/8092/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22.04.2019 року відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Алмати респ. Казахстан, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- 11.09.2018 Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з випробуванням, іспитовий строк 1 рік,
- про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк три роки на підставі вироку Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2018 р., за яким ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк три роки відрахований з дня його затримання.

Після затримання ОСОБА_7 тримати у ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до відправки його до місця відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції зазначив, що обставини справи в їх сукупності свідчать про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, про його злісне ухилення від виконання покладених судом на нього обов`язків, у зв`язку з чим він не виправдав довіри суду, а тому на підставі ч.2 ст.78 КК України він підлягає направленню для відбування призначеного йому покарання.

Окрім того, ухвалою суду 1-ої інстанції від 16.05.2019 року була виправлена описка в даті народження засудженого ОСОБА_7 та було зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 зазначила, що вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою з таких підстав:

1) суд першої інстанції не взяв до уваги, що 18.02.2019 року засуджений не з`явився на реєстрацію, про причини неявки повідомив у телефонному режимі, що захворів та висока температура, 20.02.2018 року (без виклику) засуджений ОСОБА_7 з`явився до органу пробації та надав письмове пояснення щодо причини неявки (захворів, була висока температура, але лікаря не викликали, тому документальні підтвердження відсутні), 18.03.2019 року засуджений ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до органу пробації. 19.03.2019 року (без виклику) ОСОБА_7 з`явився до органу пробації та надав письмове пояснення, що не з`явився на реєстрацію 18.03.2019 року, оскільки їздив до іншого міста до сестри яка народила дитину, але у нього викрали документи, гроші та телефон і він не встиг повернутися вчасно на реєстрацію, підтвердив документально квитком на потяг; 01.04.2019 року засуджений не з`явився на реєстрацію, про причини неявки повідомив у телефонному режимі, що проспав. 02.04.2019 року (без виклику) засуджений ОСОБА_7 з`явився до органу пробації та надав письмове пояснення щодо причини неявки;

2) суд не врахував, що двічі орган пробації не визнав причину неявки засудженого поважною та 20.02.2019 року та 19.03.2019 р. необґрунтовано було застосовано до ОСОБА_7 застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання;

3) судом не враховані дані про особу засудженого ОСОБА_7 , а саме те, що з початку іспитового строку та до прийняття судом оскаржуваної ухвали до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, є інвалідом дитинства - незрячий на одне око. При цьому засуджений без отримання належного виклику з`явився 20.02.2018 р., 19.03.2019 р., та 02.04.2019 р. до органу з питань пробації, тобто в наступні дні після неявок, та надав письмові пояснення з приводу неявки;

4) ОСОБА_7 інвалід дитинства з вадами зору, однак в матеріалах справи відсутня розписка про вручення прав ОСОБА_7 , згідно журналу судових засідань не вбачається чи зрозумілі ОСОБА_7 його права, у зв`язку з чим при розгляді подання судом першої інстанції було порушено право на захист, що є безумовною підставою для скасування рішення;

5) в матеріалах справи не міститься попередження органу пробації ОСОБА_7 про передачу матеріалів до суду для вирішення питання про направлення його для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк три роки на підставі вироку;

6) суд при прийняті рішення не врахував, що відповідно до Закону України «Про пробацію» діями органу пробації є виправлення ОСОБА_7 , забезпечення усестороннього розвитку, та запобігання вчинення ним нових злочинів, а не формальне направлення до суду клопотання про застосування до нього покарання раніше призначеного судом, за відсутності у засудженого фактів вчинення нових правопорушень та злочинів.

Посилаючись на зазначені доводи, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду 1-ої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка не заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 3 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Згідно матеріалів кримінального провадження, 01.11.2018 року до Суворовського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області надійшов на виконання вирок Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2018 відносно ОСОБА_7 ..

У зв`язку з неявкою ОСОБА_7 до органу пробації він піддався першочерговим розшуковим заходам. ОСОБА_7 з`явився до Київського РВ відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області і повідомив, що змінив місце проживання, але Суворовський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області він не попередив. У зв`язку з чим матеріали справи відносно ОСОБА_7 в листопаді 2018 року були передані з Суворовського РВ до Київського РВ філії «Центр пробації» в Одеській області, де з засудженим негайно була проведена профілактична бесіда і йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням. Після проведеної бесіди засуджений дав зобов`язання про те, що йому роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням та відповідальність за порушення громадського порядку, скоєння нового злочину та ухилення від виконання обов`язків, покладених судом. 22.12.2018 р. була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію до відділу пробації, з якою засуджений був ознайомлений під підпис. Згідно листа реєстрації ОСОБА_7 без поважної причини не прибував на реєстрацію до відділу пробації у встановлені постановою дні: 18.02.2019, 18.03.2019, 01.04.2019 року.

В подальшому, ОСОБА_7 виносилися застереження у виді письмового попередження 20.02.2019, 19.03.2019 та 02.04.2019 року, з якими він був під розпис ознайомлений. Станом на 03.04.2019 року ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався

Так, незважаючи на застосоване письмове попередження про скасування випробування після першої неявки на реєстрацію 18.02.2019 р. (а.с. 80), ОСОБА_7 вдруге не з`явився на реєстрацію без поважних причин 18.03.2019 р. (а.с. 82, 83).

При цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 з поважних причин не з`явився на реєстрацію 18.03.2019 року, оскільки їздив до іншого міста до сестри яка народила дитину, але у нього викрали документи, гроші та телефон і він не встиг повернутися вчасно на реєстрацію, що підтвердив документально квитком на потяг з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_7 під підпис були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також дня явки на реєстрацію. Одним із днів було встановлено 18.03.2020 року. Згідно копії квитка на потяг (а.с.84), він був придбаний на 18.03.2019 року відправленням з м. Києва до м. Одеси та прибував до м. Одеси 19.03.2019 року о 05 год. 14 хв., тобто засуджений заздалегідь знав про те, що він не зможе вчасно з`явитись на реєстрацію до органу пробації.

Натомість, після двох попереджень, засуджений ОСОБА_7 , втретє не з`явився на реєстрацію 01.04.2019 року з підстав того, що він проспав.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_7 за відсутності документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості виконувати покладені судом обов`язки, не з`являвся на реєстрацію 18.02.2019, 18.03.2019 та 01.04.2019 року.

Згідно вимог ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Згідно ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 2 ст. 166 КВК встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому, ч. 3 зазначеної норми передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 під його особистий підпис був повідомлений про необхідність з`являтися на реєстрацію до органу з питань пробації у визначені дати, був повідомлений про можливі наслідки невиконання даного обов`язку, та йому були відомі наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, однак, незважаючи на застосовані до нього письмові попередження, без поважних причин знов не виконував обов`язок з`явитися на реєстрацію до органу з питань пробації, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що ОСОБА_7 мав реальні можливості виконувати покладені на нього обов`язки і факт неодноразових їх невиконань свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Тому апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції про те, що подання органу з питань пробації про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання підлягало задоволенню.

Більш того, після розгляду клопотання Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та постановлення ухвали про направлення ОСОБА_7 для відбування покарання в місця позбавлення волі, останній не вжив заходів для оскарження судового рішення, а змінив місце проживання, не з`являвся в правоохоронні органи, був оголошений у розшук, та згодом, був затриманий в ході проведених розшукових заходів.

Щодо доводів захисника про те, що під час розгляду провадження в суді 1-ої інстанції засуджений ОСОБА_7 на був забезпечений захисником, у зв`язку з чим порушено його право на захист, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Стаття 52 КПК України передбачає підстави для обов`язкової участі захисника.

Так, згідно з п.3 ст. 52 КПК України, в інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Разом з тим, згідно з матеріалами провадження та журналом фіксації судового засідання (а.п. 95-98), під час розгляду справи в суді 1-ої інстанції, ОСОБА_7 роз`яснювались його права та він отримав під розписку пам`ятку про права та обов`язки. При цьому, клопотань від нього про призначення йому захисника, не було заявлено.

Дійсно, засуджений ОСОБА_7 має вади зору, є інвалідом 3-ої групи з дитинства, проте бачить на одне око та не являється сліпим, у зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що обов`язкова участь захисника при вирішення питання про виконання вироку суду, у даному конкретному випадку, не є обов`язковою.

Окрім того, під час апеляційного перегляду ухвали суду від 22.04.2019 року, засуджений ОСОБА_7 був представлений захисником ОСОБА_8 , матеріали справи досліджені повторно та доводи і підстави, з яких відносно нього скасовано звільнення від покарання з випробуванням, ретельно перевірені та не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 1-ої інстанції є законною, обґрунтованою та справедливою, а доводи апеляційної скарги безпідставними, тому її необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532, 537-539, КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22.04.2019 року, якою бул скасовано випробування та засуджений ОСОБА_7 направлений до місць позбавлення волі для відбування призначеного покарання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3