Справа № 463/4510/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2020 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрювано ОСОБА_4 ,розглянув клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Тернопільську область, прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Налужжя Теребовлянського району Тернопільської області, українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 09 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2020 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням, яке погоджено прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Тернопільську область, прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 червня 2020 року вищевказане клопотання передане на розгляд Шевченківського районного суду м. Львова.

В обґрунтування клопотання зіслався на те, що у провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000060 від 09.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до наказу № 251 о/с від 26.03.2020, працюючи на посаді інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП, маючи спеціальне звання лейтенанта поліції, здійснюючи функції представника влади, тобто, будучи службовою особою, та в силу ст.ст. 3, 7, 18, Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон) № 580-VIII від 02.07.2015, маючи обов`язки неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини, а згідно вимог ст. 23 Закону, володіючи повноваженнями, здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення та, на підставі положень Розділу 5 Закону, будучи наділеним правом на застосування поліцейських превентивних заходів та заходів примусу, 06.04.2020, перебуваючи на службі та при виконанні службових обов`язків, умисно перевищила службові повноваження, тобто вчинила дії, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, за наступних обставин.

Частиною 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати заходи примусу, в тому числі фізичний вплив (силу) та спеціальні засоби.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Статтею 43 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, керуючись мотивом зверхнього ставлення до громадян, перевищуючи свої службові повноваження, без надання законної вказівки про припинення будь-яких протиправних дій, попередження вголос про застосування фізичної сили та спеціальних засобів, без будь-яких на те підстав, передбачених ст. 44 та ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», діючи у групі осіб без попередньої змови з ОСОБА_6 , який працює на посаді інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП, маючи спеціальне звання лейтенанта поліції, перевищила службові повноваження, тобто умисно вчинила дії, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, за відсутності ознак катування.

Так, ОСОБА_4 з 08.00 год. 06.04.2020, згідно розстановки нарядів, заступила разом з ОСОБА_6 , який працює на посаді інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП на службу для забезпечення публічної безпеки та порядку. Під час служби вони використовували позивний «Юпітер 0204» та службовий автомобіль поліції «Mitsubishi» модель «Outlander» із номерним знаком НОМЕР_1 . Того ж дня, близько 19:30 год. працівник поліції ОСОБА_4 зі своїм напарником працівником поліції ОСОБА_6 , здійснюючи патрулювання у А/Д М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, отримали виклик на службовий планшет про те, що «на дитячому майданчику по вул. Купчинського, 9 у м. Тернополі знаходяться 6 осіб» та, виконуючи свої службові обов`язки, прийняли цей виклик. Приїхавши на місце події за вказаною у повідомленні адресою працівники поліції, виявили компанію з 4 осіб, зазначених у повідомленні, для усунення порушення правил карантину працівники поліції зробили їм зауваження.

Надалі, поруч будинку АДРЕСА_2 , який розташований близько 50 метрів від будинку по вул. Р. Купчинського, 9, побачили потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які знаходились у дворі будинку на лавці. Підійшовши до зазначених осіб, працівники поліції, в порушення вимог закону, без представлення висловили вимогу до ОСОБА_7 , про пред`явлення документів, які посвідчують його особу, на що він здійснив таку ж вимогу щодо пред`явлення службових посвідчень працівниками поліції. У ході словесної суперечки з ОСОБА_7 , перевищуючи свої службові повноваження, без надання законної вказівки про припинення будь-яких протиправних дій, попередження вголос про застосування фізичної сили, спеціальних засобів та повідомлення про адміністративне затримання, без будь-яких на те підстав, передбачених ст. 44 та ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_4 застосували стосовно потерпілого фізичну силу та, взявши під руки, спробували повести його до службового автомобіля. Не подолавши супротиву, який чинив ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, з метою придушення активного супротиву незаконним діям, працівник поліції ОСОБА_6 повалив потерпілого на асфальт та наніс ОСОБА_7 два удари рукою в голову та груди. Після чого працівники поліції продовжили непрофесійно здійснювати затримання ОСОБА_7 , чим спричиняли йому фізичну біль та тілесні ушкодження.

Упродовж 5 хв. після цих подій, на допомогу працівникам поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_4 прибули інші працівники поліції та, подолавши супротив ОСОБА_7 , одягли йому кайданки та доправили до відділку поліції.

Унаслідок вищезазначених, умисних, протиправних, незаконних насильницьких дій працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що супроводжувались безпідставним застосуванням фізичної сили та спецзасобів до ОСОБА_7 , йому спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна лівої кореневої ділянки голови, забиття м`яких тканин ділянки правого ліктьового суглоба, численні садна обох верхніх кінцівок.

Таким чином, працівник поліції ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, за відсутності ознак катування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

20.05.2020 інспектору взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП, лейтенанту поліції ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 вбачається у наступних доказах:

- заяві ОСОБА_7 від 07.04.2020;

- допиті потерпілого ОСОБА_7 від 30.04.2020;

- допиті свідка ОСОБА_8 від 05.05.2020;

- допиті свідка ОСОБА_9 від 05.05.2020;

- допиті свідка ОСОБА_10 від 29.04.2020;

- висновку експерта № 389 від18.05.2020;

- допиті свідка ОСОБА_11 від 09.05.2020;

- допиті свідка ОСОБА_12 від 05.05.2020;

- допиті свідка ОСОБА_13 від 09.05.2020;

- протоколі слідчого експерименту від 20.05.2020.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Вручена ОСОБА_4 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 , запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , передбачає можливість призначення покарання від 3 до 8 років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

ОСОБА_4 працює інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП. В силу виконання своїх службових обов`язків підозрювана має широке коло знайомих, у тому числі і серед службових осіб різних правоохоронних органів, та обізнана з особливостями роботи правоохоронної системи.

2. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 , у силу займаної посади, матиме можливість, використовуючи свій авторитет та здобутий досвід, впливати на потерпілого, підозрюваного, свідків у кримінальному провадженні, а також ще не встановлених свідків з числа колег по роботі.

Зокрема ОСОБА_4 , з урахуванням відомих їй обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини зі свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань.

Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати ще на невстановлених та недопитаних про обставини кримінального провадження свідків, а також на експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Окрім цього, відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_4 зможе координувати свої дії з ОСОБА_6 , оскільки такий є колегою по роботі та інших колег, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваною кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Окрім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для неї неправдиві показання.

Підставою застосування підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Враховуючи викладене, специфіку кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , даних про особу підозрюваної, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Дослідивши матеріали, що подані слідчим, заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_3 , пояснення підозрюваної ОСОБА_4 , яка просила відмовити у задоволенні клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000060 від 09.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

20 травня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_7 від 07.04.2020;

- допитом потерпілого ОСОБА_7 від 30.04.2020;

- допитом свідка ОСОБА_8 від 05.05.2020;

- допитом свідка ОСОБА_9 від 05.05.2020;

- допитом свідка ОСОБА_10 від 29.04.2020;

- висновком експерта № 389 від18.05.2020;

- допитом свідка ОСОБА_11 від 09.05.2020;

- допитом свідка ОСОБА_12 від 05.05.2020;

- допитом свідка ОСОБА_13 від 09.05.2020;

- протоколом слідчого експерименту від 20.05.2020.

Як вбачається з наданого суду клопотання про застосування запобіжного заходу та долучених до нього матеріалів, у слідчого наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з ч.1 ст. 179 КК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

З матеріалів досудового розслідування випливає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, підозра про вчинення неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, є обґрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, заявлені ризики є наявними та дають підстави вважати, що вона може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на вищенаведене, вважаю, що клопотання є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 176 - 179, 184, 193, 196 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Налужжя Теребовлянського району Тернопільської області,українки, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 , підозрюваним ОСОБА_6 та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить два місяці з дня постановлення ухвали.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 .

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 письмово під розпис повідомити ОСОБА_4 про покладені на неї обов`язки і роз`яснити наслідки їх невиконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлений 08 липня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1