Справа № 135/175/20
Провадження № 1-кп/135/38/20
ВИРОК
іменем України

02.03.2020 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.01.2020 за № 0000024, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, востаннє: 04.07.2014 Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який відбуває покарання в ДУ «Ладижинська ВК (№39)»,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На ОСОБА_5 , під час вiдбування покарання в Державній установі «Ладижинська виправна колонія (№ 39)», за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, п.6 ч. 2 ст. 115 КК України, протягом одного року накладалось дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу, яке ніким не оскаржене та не скасоване, а саме: 24.10.2019 ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_4 переведено до приміщення камерного типу строком на 1(один) місяць за зберігання заборонених предметів.

Проте ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Так, 22.01.2020 близько 11 год. 40 хв. начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Ладижинська ВК (№39)» лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 , черговим помічником начальника установи ДУ «Ладижинська ВК (№39)» майором внутрішньої служби ОСОБА_8 , молодшим інспектором відділу нагляду i безпеки ДУ «Ладижинська ВК (№39)» старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_9 та заступником начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Ладижинська ВК (№ 39)», капітаном внутрішньої служби ОСОБА_10 , згідно Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстицiї України № 2823/5 від 28.08.2018 (далі Правила) здійснювався обхід дільниці посиленого контролю ДУ «Ладижинська ВК (№ 39)» з метою перевірки дотримання засудженими норм порядку відбування покарання.

22.01.2020 о 11 год. 40 хв. відчинено та перевірено камеру № 2 вказаної дiльниці, в якій утримувався засуджений ОСОБА_11 . Зайшовши до приміщення камери, працівниками адміністрації проведено огляд та встановлено, що дана камера знаходиться в неохайному вигляді та в ній не здійснювалось вологе прибирання.

Згідно графіку чергувань, 22.01.2020 черговим по камері №2 був ОСОБА_12 .. Начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Ладижинська ВК (№ 39)» лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 , відповідно до розділу 3 Правил засудженому ОСОБА_4 було поставлено законну вимогу здійснити вологе прибирання камери. Проте засуджений ОСОБА_13 відреагував негативно, висловлюючи своє невдоволення у вiдкритiй зухвалiй формi, категорично вiдмовився виконати законну вимогу. Після цього, ОСОБА_7 засудженому ОСОБА_14 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені розділом 3 Правил, та попереджено про кримiнальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України.

У подальшому, засудженому ОСОБА_14 повторно поставлено законну вимогу - здійснити вологе прибирання камери. Проте засуджений ОСОБА_13 також відреагував негативно, висловлюючи своє невдоволення у вiдкритiй зухвалiй формі, категорично вiдмовився виконати законну вимогу представника виправної установи, хоча був зобов`язаний i за станом здоров`я міг це зробити, але умисно не виконав вищевказану вимогу, незважаючи на попередження щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України. Роз`яснивши засудженому його права та обов`язки, працівники адміністрації пішли перевіряти інші камери.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у вчиненні злочину визнав повністю. Розкаюється у вчиненому. Суду показав, що відбуває покарання в камері № 2. Одного дня в камеру прийшли працівники установи відбування покарань, а він відмовився їх вітати, йому поставили вимогу щодо прибирання, але він відмовився прибирати, бо був у поганому настрої, сказав їм видалитись з камери, нагрубив їм. Зазначив, що того дня згідно графіку, який висить в камері, він мав чергувати, все необхідне обладнання для чергування в нього було. Того дня він не хворів, умисно відмовився від прибирання, бо не хотів прибирати. Його попереджали що такі його дії є порушенням умов відбування покарання, за що може настати кримінальна відповідальність за злісну непокору. Він усвідомлював які наслідки можуть настати внаслідок його відмови, оскільки в листопаді 2019 року вже перебував у приміщенні камерного типу.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними, за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений, прокурор не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, та обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, а саме злісна непокора законним вимогам адміністрації установи відбування покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який за місцем відбування покарання характеризується негативно, неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням, переведений для відбування покарання до дільниці посиленого контролю. Згідно довідки начальника медчастини Ладижинської ВК № 39 на диспансерному обліку у психіатра та нарколога не перебуває, працездатний.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 391 КК України у виді позбавлення волі, в розмірі, ближчому до мінімального, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Остаточне покарання ОСОБА_4 має бути призначено в порядку ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за даним вироком. Оскільки він вчинив новий злочин після постановлення вироку Дарницьким районним судом м. Києва від 04.07.2014 року, невідбута частина покарання за яким на день винесення даного вироку становить 6 років 7 місяців 23 дні позбавлення волі, враховуючи те, що з довідки по особовій справі засудженого видно, що кінець строку відбування покарання 25.10.2026 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, призначене за попереднім вироком, підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік один місяць.

На підставі ст.71 КК України до призначеного за даним вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04.07.2014 року, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком шість років одинадцять місяців з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 02.03.2020 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя