06.03.20№ 336/635/20
Пр. № 1-кс/336/153/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, вилученого під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , що здійснювався на підставі ухвали слідчого судді в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 7 жовтня 2019 року за № 0002708 за фактом таємного викрадення чужого майна, яке мало місце в період часу з серпня 2019 року по 16 листопада 2019 з гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Мотор-5» по вул. Деповській, 16, в м. Запоріжжі і спричинило потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду у сумі, що встановлюється слідством.

За змістом клопотання, в ході обшуку вказаного володіння вилучено сорок чотири предмети матеріального світу з певними споживчими якостями, про накладення арешту на які клопочеться слідчий.

Посилаючись на те, що означені предмети є тимчасово вилученим майном, просить про накладення на них арешту.

Слідчий, належним чином викликаний для розгляду клопотання, до суду не з`явився з невідомих причин, що в силу ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання у його відсутність.
Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Слідчий суддя встановила, що під час обшуку, який здійснювався на підставі ухвали слідчого судді в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 7 жовтня 2019 року за № 0002708, в квартирі АДРЕСА_1 , вилучено сорок чотири речі споживчого вжитку, в тому числі вісімнадцять мобільних телефонів, марку та модель яких слідчий не зазначає, що не є предметом викрадення і дозвіл на відшукання яких слідчим суддею не надавався.

Вказане майно у зв`язку з викладеним має статус тимчасово вилученого.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий не довів правової підстави для застосування арешту, оскільки:

по-перше, перелічені в клопотанні речі не є предметом викрадення, тому не є належними до цього кримінального провадження, що виключає застосування до них такого заходу забезпечення провадження, як накладення арешту;

по-друге, навіть, якщо припустити, що всі вилучені предмети мають відношення до означеного кримінального провадження, слідчим не доведено наявність ризиків їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а саме ці ризики у сукупності з підставами для арешту, що передбачені частиною 2 ст. 170 КПК України, є процесуальною передумовою для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1