Справа №635/9261/19
Провадження №1-кп/635/40/2020
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретар судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000884 від 19 грудня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22 березня 2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 310, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,звільненого 22 вересня 2015 року за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 на підставі договору оренди від 20 травня 2017 року взяв у тимчасове платне користування у ОСОБА_6 , нежитлове приміщення - приміщення магазину по АДРЕСА_3 загальною площею 58 кв.м. Під час укладання договору оренди магазину від 20 травня 2017 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на самовільне зайняття земельної ділянки навколо магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , за відсутності відповідного рішення органу державної влади про передачу земельної ділянки у власність або користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки, в період з травня по жовтень 2017 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), достовірно знаючи, що орендований магазин розташований на землях лісогосподарського призначення, діючи всупереч вимогам статей 112, 116, 118, 122, 123, 124, 125, 149 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також в порушення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», та у порушення ст. 149, 151 Земельного кодексу України, яким передбачено порядок вилучення земель, фактично заволодів земельною ділянкою лісового фонду в охоронній зоні площею 0,0234 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (поблизу вул. Некрасова смт. Пісочин), і відноситься до земель лісогосподарського призначення, що перебувають в постійному користуванні ДП «Жовтневе лісове господарство» - Бабаївське лісництво, квартал 3, виділ 2, побудувавши на даній земельній ділянці бетонний паркан висотою близько 2 м.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 21 грудня 2019 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 .

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення,щиро розкаявся.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 197-1 КК України самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні.

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченим досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень ст.472, ч.4 ст.474, 475 КПК України.

Під час досудового розслідування між ОСОБА_4 , якому було оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, і прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_2 була досягнута угода про визнання винуватості, яка 21 грудня 2019 року підписана сторонами кримінального провадження. При укладанні зазначеної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України за вказаних обставин, а також була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 197-1 КК України у виді 1 року обмеження волі. Сторони погодились на звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди з наступних мотивів.

Угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК України.

ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами кримінального провадження угоди і що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, інтересам суспільства та держави і даним особи обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, не працює, за місцем проживання характеризується з негативного боку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373-376, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 грудня 2019 року, укладену між прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ,за участю захисника - адвоката ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до вимог ст.ст. 75-76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, поклавши на нього обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладання угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1