Справа № 1-кп/593/56/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області
"16" січня 2020 р.
у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

Прокурора - ОСОБА_3

Потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Захисника (адвоката) - ОСОБА_7

Обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження №-0000247 від 07 листопада 2019 року про обвинувачення: - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бережани Тернопільської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, з середньою освітою, неодруженого, утриманців немає, непрацюючого, депутатом не обирався, раніше судимого:
- 18 жовтня 2010 року вироком Бережанського районного суду Тернопільської області за ч.З ст. 185 КК України до позбавлення волі на 3 роки, звільнений 29 липня 2013 року по відбуттю строку покарання;
- 29 червня 2016 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на 4 роки;
- 19 січня 2017 року Бережанським районним судом Тернпільської області за ч.2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. На підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2016 року, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі терміном 5 років. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в термін відбування покарання 1 день за 2 дня з 07 липня 2016 року по 26 квітня 2017 року. На підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2019 року, звільнений від відбування покарання на невідбутий термін покарання за цим вироком суду у виді обмеження волі - 01 рік 02 місяці 19 днів з 24 червня 2019 року, - за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи засудженим 19 січня 2017 року Бережанським районним судом Тернопільської області за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.З ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, 24.06.2019 звільнений умовно-достроково від н відбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком на один рік два місяці і дев`ятнадцять днів, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив нові корисливі злочини за наступних обставин.
Так, 07 листопада 2019 року близько 15 години З0 хвилин, у ОСОБА_8 , який перебував за адресою: вул. Чорновола, м. Бережани Тернопільської області навпроти пекарні «Місце щасливих людей», виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia» модель «Е-65-1», із корисливих мотивів, який належить ОСОБА_4 , шляхом обману.
Реалізовуючи свій злочинний намір, 07 листопада 2019 року близько 15 години З0 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи на вул. Чорновола, м. Бережани Тернопільської області, навпроти пекарні «Місце щасливих людей», з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконної наживи, спрямованої на заволодіння чужим майном шляхом обману, умисно попросив ОСОБА_4 надати йому мобільний телефон для тимчасового користування, для здійснення телефонного дзвінка, та при цьому повідомив останньому неправдиві відомості про те, що поверне мобільний телефон після закінчення розмови, хоча наміру повертати його власнику не мав. У свою чергу ОСОБА_4 , будучи впевненим у правильності та добросовісності дій ОСОБА_8 , не здогадуючись про його злочинні наміри, добровільно передав для тимчасового користування свій мобільний телефон марки «Nokia» модель «Е-65-1», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім карткою № НОМЕР_2 .
Отримавши у вказаний спосіб дане майно, ОСОБА_8 утримуючи його при собі, місце вчинення злочину залишив, маючи реальну можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на загальну суму 225 гривень.
Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману( шахрайство) вчинене повторно.

Окрім цього, 08 листопада 2019 року близько 13:00 години ОСОБА_8 , перебуваючи на вул. Площа Ринок, м. Бережани Тернопільської області, шляхом вільного доступу, з метою пошуку житла, зайшов на другий поверх багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 , де у загальному коридорі побачив велосипед марки «Kontur» зеленого кольору. У цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на таємне викрадення даного велосипеду.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, 08 листопада 2019 року близько 13:00 години, ОСОБА_8 перебуваючи у загальному коридорі другого поверху багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії носять таємний характер, з корисливих мотивів, умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Kontur», зеленого кольору, вартістю 562 гривень 50 копійок, що належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_3 .
Із викраденим велосипедом ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 562 гривень 50 копійок.
Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14 листопада 2019 року близько 22:00 години, ОСОБА_8 , не маючи постійного місця проживання, законного джерела доходу та засобів для існування, зважаючи на холодну погоду на дворі, з метою погрітися, шляхом вільного доступу, зайшов у загальний коридор другого поверху багатоквартирного будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , де побачив велосипед марки «Україна» блакитного кольору. У цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на таємне викрадення даного велосипеду.
Реалізовуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливу мету власної наживи, 14 листопада 2019 року, близько 22:00 години ОСОБА_8 , перебуваючи у загальному коридорі другого поверху багатоквартирного будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, та його дії носять таємний характер, з корисливих мотивів, та з метою власної наживи, умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Україна», блакитного кольору, вартістю 930 гривень, що належить ОСОБА_6 , жительці АДРЕСА_4 .
Із викраденим велосипедом ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 930 гривень.
Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно.

Окрім цього, у середині жовтня 2019 року точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, на території Бережанського ставу, що розташований за адресою: вул. Набережна, м.Бережани, Тернопільська область, у кущах, ОСОБА_8 знайшов одну ростучу рослину коноплі. Будучи усвідомленим, що рослина коноплі являється наркотичним засобом, у ОСОБА_8 у цей час виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для власних потреб, без мети збуту.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , у середині жовтня 2019 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території Бережанського ставу, що розташований за адресою вул. Набережна, м. Бережани, Тернопільська область, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року, діючи умисно, зірвав листя із стебла даної рослини коноплі та помістив їх у кишеню своєї куртки, привласнивши наркотичний засіб - канабіс, що згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. № 770 віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, таким чином умисно незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту та розпочав його зберігання.
У подальшому, цього ж дня ОСОБА_8 , зберігаючи при собі у кишені своєї куртки канабіс, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року, діючи без мети збуту, переніс вказаний наркотичний засіб у закинуте приміщення очисних споруд, що знаходиться за адресою: вул. Раївська, м. Бережани, Тернопільської області, де висушивши їх та частково подрібнивши з метою перетворення на готовий до використання наркотичний засіб, помістив у коробку з-під сигарет марки «Winston», яку зберігав в кишені своєї куртки для власного вживання, таким чином продовжував незаконно зберігав наркотичний засіб без мети збуту.
12 листопада 2019 року близько 16:20 години ОСОБА_8 , продовжуючи незаконно зберігати при собі наркотичний засіб, перебував на території Бережанського ставу, що знаходиться за адресою вул. Набережна, м. Бережани, Тернопільської області, де в цей час був виявлений працівниками Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області, якими у ході огляду місця події ОСОБА_8 було запропоновано видати заборонені до обігу предмети, які знаходяться при ньому, на що ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції коробку з-ід сигарет марки «Winston», із частково подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить каннабіноїди (канабінол, канабідіол), зокрема тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом.
Загальна маса, вилученої у ОСОБА_8 подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору - канабісу (марихуани) в перерахунку на суху речовину становить 9,850 грама.
Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

17 грудня 2019 року в м. Бережани Тернопільської області між начальником Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 з однієї сторони, з отриманням в порядку ч.4 ст. 469 КПК України згоди потерпілих ОСОБА_4 . ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на укладення такої угоди, та з іншої сторони підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із умовами угоди, прокурор та підозрюваний ОСОБА_8 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 та ч.1 ст. 309 КК України за вказаними в обвинувальними акті епізодами кримінальних правопорушень.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке підозрюваний ОСОБА_8 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у їх вчиненні, а саме:

-за ч.2 ст. 190 КК України( по епізоду потерпілого ОСОБА_4 ) 2 ( два) роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 185 КК України (по епізоду потерпілого ОСОБА_5 ) 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України (по епізоду потерпілої ОСОБА_6 ) 4 (чотири) роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 309 КК України - 2 (два) роки 6 ( шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. З метою складання покарання у відповідності до вимог ч.1 ст.71 КК України невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2017 року у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці 19 (дев`ятнадцять) днів на підставі п.1 ч.1 ст.72 КК України перевести у 7 місяців 9 днів позбавлення волі, з розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі.
З урахуванням ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за новим вироком у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2017 року у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці 19 (дев`ятнадцять) днів, шляхом переведення його відповідно до п.1 ч.1 ст.72 КК України, що в перерахунку становить 7 місяців 9 днів позбавлення волі, приєднавши до нового покарання 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Остаточно визначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

При визначенні міри покарання враховуються обставини, які його пом`якшують, зокрема - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, а також обставини які обтяжують покарання - рецидив злочинів.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода ОСОБА_8 на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України (епізод з потерпілим ОСОБА_4 ), ч.2 ст. 185 КК України ( епізоди з потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ), ч.1 ст. 309 КК України визнав повністю, не оспорює та визнає всі без винятку обставини вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті; також повідомив, що цілком розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості від 17 грудня 2019 року й призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні також просить затвердити дану угоду, розуміє надані йому та його підзахисному законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив, що йому також зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтвердили свою письмову згоду надану прокурору на стадії досудового розслідування на укладення угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні, згідні на вид й термін покарання, яке визначено в умовах угоди, претензій будь-якого змісту до обвинуваченого не заявлено.

Відповідно до правил ст. 468, п.4 ч.4 ст.469 КПК України … укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочини, передбачені ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості кримінальних правопорушень.

Потерпілі у цьому кримінальному провадженні надали прокурору письмову згоду на укладення ним (прокурором) угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні й підтвердили таку згоду особисто у судовому засіданні.

В порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Прокурору і захиснику також відомі наслідки укладення та невиконання даної угоди.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 17 грудня 2019 року у цьому кримінальному провадженні відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні таке:

-Обвинувачений ОСОБА_8 , раніше вчинивши злочини, передбачені ч.2, ч.3, ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, а тому діючи повторно, 07 листопада 2019 року близько 15 години 30 хвилин, перебуваючи по вул. Чорновола в м. Бережани, Тернопільської області, умисно, діючи з корисливих спонукань, шляхом обману, незаконно заволодів мобільним телефоном марки Нокія, вартістю 225, 00 грн., належним потерпілому ОСОБА_4 , а тому дії обвинуваченого за цим епізодом правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном (шахрайство), вчинене повторно.

-Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_8 , раніше вчинивши злочини, передбачені ч.2, ч.3, ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, а тому діючи повторно, 08 листопада 2019 року близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи у загальному коридорі другого поверху багатоквартирного будинку, що на АДРЕСА_2 , умисно, таємно шляхом вільного доступу, незаконно заволодів велосипедом марки «Kontur», зеленого кольору, вартістю 562,50 грн., належним потерпілому ОСОБА_5 , а тому дії обвинуваченого за цим епізодом правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне заволодіння чужим майном (крадіжка), вчинена повторно.

-Обвинувачений ОСОБА_8 , раніше вчинивши злочини, передбачені ч.2, ч.3, ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, а тому діючи повторно, 14 листопада 2019 року близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи у загальному коридорі другого поверху багатоквартирного будинку, що на АДРЕСА_2 , умисно, таємно шляхом вільного доступу, незаконно заволодів велосипедом марки «Україна», синього кольору, вартістю 930,00 грн., належним потерпілій ОСОБА_6 , а тому дії обвинуваченого за цим епізодом правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне заволодіння чужим майном (крадіжка), вчинена повторно.

-Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_8 , попередньо, всередині жовтня 2019 року, перебуваючи на території Бережанського ставу, що по вул. Набережній в місті Бережани Тернопільської області, зірвав листя із ростучої рослини коноплі, яке містило особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, помістив їх в кишеню своєї куртки та переніс у закинуте приміщення по вул. Раївській в м.Бережани Тернопільській області, де частково висушив, подрібнив і таким чином приготував до власного вживання та продовжував зберігати при собі без мети збуту. 12 листопада 2019 року вказаний наркотичний засіб загальною масою в перерахунку на суху речовину 9,850 грама ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції. А тому дії обвинуваченого за цим епізодом правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

За такими кримінальними правопорушеннями обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17 грудня 2019 року.

Так, покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України, санкціям ч.2 ст.286, ч.2 ст. 185 та ч.1 ст. 309 КК України.

При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, добровільно відшкодував завдані збитки. Поряд з цим суд враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних та корисливих злочинів, не став на шлях виправлення після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання і у вказаний період знову вчинив чотири умисні злочини, три з яких є корисливими; а один пов`язаний із незаконним обігом наркотиків. Також суд враховує й наявність обтяжуючої відповідальність обвинуваченого обставини, а саме рецидив злочинів.

Зважаючи на такі обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, не є можливими без ізоляції обвинуваченого від суспільства і визначене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі обвинувачений повинен відбувати реально.

Окрім цього, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 суд зазначає таке.

Як зазначено вище, вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2017 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. На підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2016 року, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі терміном 5 років. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в термін відбування покарання 1 день за 2 дня з 07 липня 2016 року по 26 квітня 2017 року.
У подальшому, на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2019 року, ОСОБА_8 з 24 червня 2019 року звільнений від відбування покарання за вказаним вироком суду від 19 січня 2017 року на не відбутий термін покарання у виді обмеження волі - 01 рік 02 місяці 19 днів.

Оскільки впродовж жовтня листопада 2019 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), ОСОБА_8 , будучи умовнодостроково звільненим від відбування покарання у виді обмеження волі й не відбувши покарання у виді обмеження волі за попереднім вироком суду, вчинив нові кримінальні правопорушення, які є предметом цього вироку, суд, за правилами ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду у виді обмеження волі строком 1 рік 02 місяці 19 днів, яке за правилами п.1 ч.1 ст. 72 КК України слід перевести у вид покарання позбавлення волі із розрахунку 2 дні обмеження волі відповідають 1 дню позбавлення волі, що становить 7 (сім) місяців 09 (дев`ять) днів позбавлення волі й вважає за доцільне частково приєднати до нового покарання за цим вироком суду у виді позбавлення волі терміном 4 ( чотири) роки не відбуті за попереднім вироком суду 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_8 за вчинені кримінальні правопорушення слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, що відповідає вимогам закону та визначено умовами згаданої угоди про визнання винуватості, які йому слід відбувати реально і дату відбування такого строку ОСОБА_8 слід рахувати з 10 грудня 2019 року (дата затримання ОСОБА_8 на виконання ухвали суду від 10 грудня 2019 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою).

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_8 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Одночасно слід вирішити питання про долю процесуальних витрат та речових доказів у даному кримінальному провадженні, з врахуванням вимог чинного кримінально-процесуального закону.

Щодо застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 10 грудня 2019 року на досудовому слідстві запобіжного заходу у виді тримання під вартою, термін якого закінчується 07 лютого 2020 року, прокурор просить залишити його без змін, до набрання вироком законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 щодо задоволення клопотання прокурора заперечень не мають й згідні, клопотання про зміну чи скасування вказаного запобіжного заходу до суду не подано.

Зважаючи на такі обставини, запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, залишити попередній, тримання під вартою, який слід продовжити на строк до двох місяців з дати постановлення цього вироку, визначивши кінцевий термін його дії 14 березня 2020 року (включно).
Про інші вжиті заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні суду не повідомлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між начальником Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 з однієї сторони та з іншої сторони підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_7 , укладену 17 грудня 2019 року в м. Бережани Тернопільської області у кримінальному провадженні, внесеному 07 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 та ч.1 ст. 309 КК України за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17 грудня 2019 року покарання:

-за ч.2 ст. 190 КК України( по епізоду потерпілого ОСОБА_4 ) 2 ( два) роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 185 КК України (по епізоду потерпілого ОСОБА_5 ) 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України (по епізоду потерпілої ОСОБА_6 ) 4 (чотири) роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 309 КК України - 2 (два) роки 6 ( шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

З врахуванням ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за новим вироком суду (від 16 січня 2020 року) у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, частково приєднати 06 (шість) місяців позбавлення волі, як невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2017 року ( 1 (один) рік 02 (два) місяці 19 ( дев`ятнадцять) днів обмеження волі), вид й термін якого визначено за правилами п.1 ч.1 ст. 72 КК України.

Остаточно вважати засудженим обвинуваченого ОСОБА_8 до покарання у виді позбавлення волі на термін 4 (чотири) роки 6 ( шість) місяців.

Строк відбування покарання за цим вироком суду рахувати ОСОБА_8 з 10 грудня 2019 року.

До вступу вироку в законну силу попередньо обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою вважати продовженим з 16 січня 2020 року по 14 березня 2020 року (включно).

Стягнути з ОСОБА_8 в користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення:

-судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 22 листопада 2019 року №-2.1-847/19 в розмірі 942 (дев`ятсот сорок дві) гривні 06 коп.;

- судової товарознавчої експертизи №-6.1-1272/19 від 21 листопада 2019 року в розмірі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 05 коп.;

-судової товарознавчої експертизи №-6.1-1295/19 від 28 листопада 2019 року в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 коп.;

-судової товарознавчої експертизи №-6.1-1294/19 від 28 листопада 2019 року в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 коп.

Речові докази по справі:

-наркотичну речовину канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 9,650 грама, яка міститься у сейф-пакеті №-3787338 і зберігається в камері зберігання речових доказів Бережанського ВП ГУ НП у Тернопільській області - знищити;

-мобільний телефон марки «Нокія Е-65-1», коричневого кольору, який міститься у сейф пакеті №-ІNZ1096586 і зберігається в камері зберігання речових доказів Бережанського ВП ГУ НП у Тернопільській області - повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

-велосипед марки «Україна», синього кольору, який зберігається в камері зберігання речових доказів Бережанського ВП ГУ НП у Тернопільській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

-велосипед марки «Kontur», зеленого кольору, який зберігається в камері зберігання речових доказів Бережанського ВП ГУ НП у Тернопільській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1