Справа № 148/825/14-к
Провадження №11-кп/801/149/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
представників потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000994 від 19.12.2013, за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_12 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 06.11.2019, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крищенці Тульчинського району, українці, громадянина України, освіта середня, пенсіонера, неодруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 п. 1, п. 2 ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зараховано в строк відбування покарання, період перебування під вартою з 19.10.2018 по 30.01.2019.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 постановлено рахувати з дня набрання вироку законної сили.
Вирішено долю речових доказів, питання судових витрат та цивільного позову.

Згідно вироку, 19.12.2013 біля 17.40 год ОСОБА_9 , перебуваючи на автомобілі марки «Фольксваген Т5», д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 поблизу автобусної зупинки, що розташована біля повороту на с.Крищинці Тульчинського району безпричинно з хуліганських спонукань, демонструючи явну неповагу до суспільства з особливою зухвалістю, що виразилась у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження честі та гідності ОСОБА_12 , з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, застосувавши предмет для відстрілу гумових куль невстановленого досудовим слідством зразка здійснив з нього два постріли в область підборіддя та лівої завушної ділянки голови ОСОБА_12 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення підборіддя справа, лівої завушної ділянки та мочки лівого вуха, що згідно висновку комплексної судово-медичної експертизи № 42-к/130Б по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі із змінами прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а кримінальнепровадження стосовно ОСОБА_9 повернути до суду першої інстанції для призначення нового судового розгляду. Посилається на те, що суд у вироку не зазначив мотивів зміни обвинувачення та не вказав підстав визнання частини обвинувачення необґрунтованим, порушивши вимоги п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України. При кваліфікації дій обвинуваченого суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення. При новому розгляді кримінального провадження суд не взяв до уваги висновків і мотивів, з яких було скасовано вирок у даній справі.
Представник потерпілого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі вважає вирок незаконним і необґрунтованим, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Адвокат переконаний, що судом безпідставно визнано пом`якшуючою обставиною розкаяння обвинуваченого, адже воно носить формальний характер. Суд не врахував позицію потерпілого щодо визначення обвинуваченому міри покарання та щодо претензій морального та матеріального характеру, помилково розцінив дії потерпілого як відмову від позовних вимог. Апелянт вважає призначене покарання занадто м`яким.
Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах представників потерпілого на підтримку апеляційної скарги, поданої в інтересах потерпілого ОСОБА_12 , прокурора, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу зі змінами, подану прокурором ОСОБА_14 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга зі змінами, подана прокурором, підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу представника потерпілого слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил, які ґрунтуються на всебічному, повному, неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З обвинувального акту та оголошеної ОСОБА_9 підозри вбачається, що дії останнього органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Вказане обвинувачення прокурором не змінювалось.
В мотивувальній частині оскаржуваного вироку, за відсутності будь-якого обґрунтування прийнятого рішення, суд кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, чим фактично вийшов за межі висунутого обвинувачення.
В порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд першої інстанції у вироку не зазначив мотивів зміни обвинувачення та не вказав підстав визнання частини обвинувачення необґрунтованим.
Істотно порушивши вимоги кримінального процесуального закону, суд першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого вийшов за межі пред`явленого обвинувачення.
Згідно ч. 3 ст. 42 КПК України, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Частина 4 ст. 296 КК України, передбачає відповідальність за вчинення хуліганських дій із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Згідно оголошеної підозри та обвинувального акту, ОСОБА_9 не ставилося в провину хуліганство із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень; від такої кваліфікації дій він не захищався на досудовому розслідуванні та в ході судового розгляду, а тому зміна судом у вироку кваліфікації дій обвинуваченого обтяжило його становище та сприяло порушенню права на захист.
Окрім того, в ухвалі Апеляційного суду Вінницької області від 14.09.2015, якою скасовано попередній вирок Тульчинського районного суду від 20.04.2015 щодо ОСОБА_9 , а кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд, апеляційний суд вказав на зазначені порушення, однак під час нового судового розгляду суд першої інстанції не взяв до уваги висновки та мотиви суду вищої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Згідно ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вказані порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, є істотними, такими що перешкодили ухваленню законного і обґрунтованого рішення, вирок щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
За результатами нового судового розгляду суду слід ухвалити законне, вмотивоване судове рішення з дотриманням усіх вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляду у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора ОСОБА_11 задовольнити.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_12 , задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 06.11.2019 щодо ОСОБА_9 скасувати.
Кримінальне провадження направити в суд першої інстанції для призначення нового судового розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді