Ухвала
Іменем України
26 грудня 2019 р.

м. Київ
Провадження № 51-5563 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2019 року,
встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою у якій порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.
У межах наданого строку ОСОБА_4 повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Як касаційний суд вказував в ухвалі від 12 листопада 2019 року, згідно ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції. Крім цього, в ухвалі було зазначено, що усупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК Українизасудженим до касаційної скарги не долучено копій оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом апеляційної інстанції при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, засуджений формально посилається на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність однак не наводить обґрунтування незаконності судових рішень з цих підстав та не зазначає, у чому конкретно полягають ці порушення; яким чином вони перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення, відповідно до положень статей 370, 374, 404, 412, 413, 419 КПК України. Також, вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, засуджений своїх тверджень належним чином не мотивував та не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на положення ст. 414 КПК України, а також зважаючи на приписи статей 50, 65 КК України.

Крім того, засуджений також не зазначає, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду та які конкретно порушення закону допущено судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури. Не вказує, які доводи його апеляційної скарги і в порушення якої норми закону апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
До того ж, засуджений у скарзі просить продовжити йому строк для усунення недоліків касаційної скарги, визначений ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року, оскільки він не може надати до суду копій оскаржуваних судових рішень, тому що вони ним втрачені.

Проте зазначеною ухвалою Верховного Суду було встановлено максимальний строк, передбачений ст. 429 КПК України, для усунення недоліків касаційної скарги і його продовження законом не передбачено.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим кодексом, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, його може бути поновлено за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2019 року, а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3