Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1594/17
Провадження № 1-кп/674/5/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 рокум.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000674 від 21 жовтня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка Болградського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, студента 3 курсу ДНЗ « Вище професійне училище №11 м.Хмельницький», непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20 жовтня 2017 року близько 23 години 30 хвилин в АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час суперечки, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар ножем в область грудної клітини зліва ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колото- різаного поранення грудної клітки по передньо-підпахвиннїй лінії зліва між 9-10 міжреберям, яке згідно висновку експерта №211 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненому визнав частково, зокрема пояснив, що 20.10.2017 приїхав з м.Хмельницький з навчання і зразу побіг на рибалку.Близько 21 години пішов в с. Велика Побійна в клуб, по дорозі купив пива. В клубі зустрів ОСОБА_9 ,розпили бутилку пива і бренді. Біля клубу підійшов ОСОБА_10 і взяв попити бутилку бренді, яку він сказав повернути, між ними виникла суперечка, але розійшлися. Потім до нього підійшов ОСОБА_11 і сказав, що йому повідомив ОСОБА_10 , що він хоче з ним битися. Він сидів в цей час з дівчатами і до них підійшов ОСОБА_10 . Потім прийшов ОСОБА_12 і схопив ОСОБА_10 за руки і кинув на землю. Він підійшов до них, взяв ОСОБА_10 за руку, щоб піднести, бо він сидів на ОСОБА_12 . ОСОБА_10 перескочив і вдарив його, почали шарпатися, потім почув удар в область голови. В нагрудному кармані був ніж для рибалки, взяв ніж і почав розмахуватися. Коли зігнувся, йому продовжували наносити удари, потім вирвався і втік до шкільного туалету, де викинув ніж. Про те, що у нього є ніж ,нікого не попереджав і ним не погрожував. У нього була паніка після ударів ОСОБА_10 , ,який утримував його за шию, хотів вирватися, оборонявся, не мав наміру когось колоти. Ножа дістав після нанесених йому ударів і замахнувся з права на ліво. Ніж постійно був в куртці,лезо довжиною 5-6 см.,ширина 1,5 см,ручка дерев`яна. Як його бив ОСОБА_11 не бачив,спеціально не цілився, його голова була внизу. Їх ніхто не розбороняв, просто спостерігали.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 показав суду, що його син навчається в м.Хмельницький, дозволяв йому ходити в клуб в інше село, не чув, щоб син вступав в якісь бійки. Про той випадок дізнався від сина. Він розповів, що його душили, злякався, боявся за своє життя і оборонявся. В той день не бачив у нього тілесних ушкоджень, потім появився синяк в області обличчя. Били його ОСОБА_13 хлопці.
Часткове визнання вини обвинуваченим розцінюється судом як намагання уникнути ним відповідальності, об`єктивно спростовується в суді показами потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження.
Зокрема потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що 20.10.2017 року він разом із своїми товаришами перебував в будинку культури в с.Велика Побійна Дунаєвецького району на дискотеці. Близько 23 години 30 хвилин до нього підійшов ОСОБА_14 і повідомив, що його хоче бити ОСОБА_15 . Він вийшов на вулицю і запитав ОСОБА_16 , що він хоче, він сказав , що нічого. Постояв в стороні і бачив, як ОСОБА_15 бореться із ОСОБА_17 .. Стояв від них за 20 м. Було виднося і їх бачив. ОСОБА_18 утримував ОСОБА_8 своєю рукою за голову. Хотів розборонити, однак не получилося і тоді ОСОБА_10 крикнув « ОСОБА_19 у нього щось гостре». До них сам підійшов, ніхто не просив, хотів, щоб вони не билися. Зловив ОСОБА_8 за куртку та намагався його витягнути назад, однак ОСОБА_18 його не відпускав, а крикнув, що у ОСОБА_8 щось гостре . Наніс ОСОБА_20 два удари коліном в область правого плеча, він був зігнутий, щоб перестав різати чи колоти . Не бачив, як ОСОБА_15 наносив удари ОСОБА_21 , ОСОБА_15 нічого не говорив. ОСОБА_14 пустив ОСОБА_16 , а сам впав . Він відійшов і стояв дивився в іншу сторону і в цей момент відчув удар в область грудної клітини зліва, від чого відчув різку біль, а ОСОБА_8 одразу втік. Він ОСОБА_20 не погрожував.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , який показав, що 20 жовтня 2017 року у вечірню пору він був у с. Велика Побійна Дунаєвецького району на дискотеці в будинку культури. Близько 23 години 25 хвилин він вийшов із приміщення будинку культури на вулицю та помітив, що на лавці відбувалась суперечка між ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Під час суперечки ОСОБА_24 штовхнув ОСОБА_9 руками в груди, від чого він впав з лавки на спину. В цей час із лавки піднявся ОСОБА_25 , який одразу штовхнув ОСОБА_26 . Побачивши це, він підбіг до ОСОБА_27 і штовхнув ОСОБА_8 двома руками в область грудей, від чого ОСОБА_8 відійшов трохи назад. Тоді він одразу зловив ОСОБА_28 двома руками за шию та стиснув шию, так що ОСОБА_8 був по відношенню до нього з правої сторони в зігнутому положенні. Під час того як він тримав ОСОБА_8 , до них підбіг ОСОБА_5 , який також щось почав виясняти із ОСОБА_8 . Саме в цей час він відчув різкий біль в правій нозі, зрозумівши, що ОСОБА_8 йому якимось гострим предметом порізав його праву ногу, від чого він одразу ОСОБА_28 відпустив та впав на траву. За ним одразу впав ОСОБА_24 , який зловився за груди. В цей час ОСОБА_25 втік. Ударів ОСОБА_20 не наносив.

Свідок ОСОБА_29 показав, що 20.10.2017 року близько 23 години 30 хвилин всі присутні в приміщенні сільського будинку культури в с. Велика Побійна Дунаєвецького району почали виходити на вулицю. Коли він вийшов на вулицю, то помітив своїх односельчан ОСОБА_30 та ОСОБА_26 , які лежали на траві по ліву сторону від входу в приміщення сільського будинку культури. Коли він підійшов ближче, то помітив у хлопців кров. ОСОБА_31 тримався за живіт, а ОСОБА_14 за ногу. Від вказаних хлопців та інших відпочиваючих він довідався, що тілесні ушкодження їм ножем спричинив ОСОБА_8 .. Бійки не бачив.

Неповнолітній свідок ОСОБА_32 в присутності батька ОСОБА_33 , в суді підтвердив, що 20.10.2017 року він перебував на дискотеці в приміщенні будинку культури в с. Велика Побійна. Близько 23.00 години він ,проходивши по території сільського будинку культури ,оком наткнувся на гіляку, від чого у нього почало сльозитися око. Тоді він попросив у відпочиваючих щось холодне і ОСОБА_8 надав свій розкладний ножик, який мав при собі. Вказаний ножик був у складеному стані, але був теплим, а тому він повернув ножика ОСОБА_8 назад та пішов додому. Ніж був складний, довжиною приблизно 10 см. Для чого той ніж, ОСОБА_27 не пояснював, а він не запитував. Про суперечку дізнався наступного дня, очевидцем бійки не був.

Свідок ОСОБА_34 в присутності батька ОСОБА_35 показав суду, що з братом прийшов до клубу,випили бутилку пива, приїхав із с.Лисець бус з хлопцями. Підійшов ОСОБА_31 і сказав, що ОСОБА_14 хоче битися з ОСОБА_36 .. Потім до нього підійшов ОСОБА_31 і виник конфлікт за дівчину, потім почалася бійка і до нього підбіг ОСОБА_14 .Підійшов ОСОБА_15 і забрав ОСОБА_37 .. Потім бачив як йде ОСОБА_31 і схиляється. Бачив у ОСОБА_16 розкладний маленький ніж. У той вечір не бачив у ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, побачив на наступний день, говорив, що його побив ОСОБА_38 ..

Свідок ОСОБА_39 , в присутності матері ОСОБА_40 , в суді показала, що 20.10.2017 близько 22-23 год. сиділа із ОСОБА_41 , ОСОБА_12 і ОСОБА_27 на лавці біля сільського клубу. Підійшов ОСОБА_31 і почав розмову з ОСОБА_12 , між ними виникла суперечка. Потім ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_12 . З лавки встав ОСОБА_15 і підійшов до ОСОБА_42 , підбігли інші хлопці ,їх обступили і вони між собою почали битися. На бійку не дивилася. Богуш щось крикнув, всі розступились, побачили в ОСОБА_11 кров і викликали швидку допомогу. ОСОБА_15 ножа не показував і не говорив, погроз не чула. Після бійки ОСОБА_15 зник.

Свідок ОСОБА_43 дала показання, що 20.10.2017 була біля клубу, сиділа з ОСОБА_44 , ОСОБА_27 і ОСОБА_12 на лавці. Підійшов ОСОБА_11 і почав сваритися з ОСОБА_12 за переписку з ОСОБА_45 . Вона і ОСОБА_46 відійшли в сторону. Як саме і хто спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 не бачила.

Свідок ОСОБА_47 показав, що біля будинку культури ОСОБА_11 і ОСОБА_27 почали битись, але з приводу чого не знає. Як саме були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_11 не бачив, було темно. Потім бачив ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , в яких були поранення, а ОСОБА_27 вже не було. На його думку, застосовувати ніж ОСОБА_27 не було необхідності.

Протоколом прийняття заяви ОСОБА_48 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.10.2017 року ( т.1 а.п.3-4) з якого видно, що 20.10. 2017 близько 23.00 год. неподалік сільського клубу в с.Велика Побійна ОСОБА_15 наніс її сину ОСОБА_5 удар гострим предметом в область живота, чим спричинив тілесні ушкодження.
Протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.10.2017 року ( т.1 а.п.29) з якого видно, що 20.10. 2017 близько 23.45 год. в с. Велика Побійна поруч з приміщенням будинку культури ОСОБА_15 наніс удар в область грудної клітки, чим спричинив тілесні ушкодження.
Протоколом огляду місця події від 21.10.2017 та фото таблицями до нього (т.1 а.п. 8-12,) згідно якого оглянуто в Дунаєвецькій ЦРЛ в м. Дунаївці одяг ОСОБА_5 , який добровільно видала його мати, ОСОБА_49 , в якому син був в момент спричинення йому тілесних ушкоджень, а саме: джинсові штани синього кольору на поверхні яких хаотично із передньої сторони є сліди (плями) бурого кольору; спортивну куртку чорного кольору, у лівій стороні якої є пошкодження у вигляді прорізу та пошкодження у вигляді V розриву, окрім того на лівому рукаві є пошкодження у вигляді розриву , також є плями бурого кольору; спортивна кофта чорного кольору з лівої сторони дірка розміром 3,3 см., та сліди бурого кольору.

Протоколом огляду від 30.10.2017 (т.1 а.п.138), згідно якого проведено огляд одягу ОСОБА_5 за участю зав відділенням судовомедичної імунології ОСОБА_50 на куртці темно- синього кольору , кофті спортивній з капюшоном, штанах джинсових виявлено плями червоно бурого кольору, зовні схожі на кров.

Протоколом огляду місця події від 21.10.2017 та фототаблицями до нього (т.1 а.п.62-67), згідно якого оглянута прилегла територія сільського будинку культури в АДРЕСА_3 . Територія не огороджена. По праву сторону від вказаного приміщення знаходяться дві дерев`яні лавки, а також протоколом огляду від 21.10.2017р. та фототаблицями до нього (т.1 а.п.68-76) шкільного туалету на території Великопобіянської ЗОШ 1-111 ступенів та протоколом додаткового огляду приміщення шкільного туалету від 23.10.2017 з фототаблицями (т.1 а.п. 95-98). При огляді та додатковому огляді шкільного туалету нічого не виявлено.

Протоколом огляду одягу та взуття , які добровільно видав ОСОБА_8 від 21.10.2017 р. та фототаблицями до нього (т.1 а.п. 78-91), згідно якого на одязі: чоловічій трапчаній балоновій куртці, штанах темно-синього кольору, кросівках слідів схожих на кров не виявлено, а також протоколом огляду від 30.10.2017 р. (т.1 а.п.136), згідно якого проведено огляд одягу ОСОБА_8 за участю зав відділенням судовомедичної імунології ОСОБА_50 за допомогою попередньої проби з 33% пергідролем, слідів крові на вищезазначеному одязі не виявлено.

Згідно висновку експерта №211 від 02.11.2017 (т.1 а.п. 21-22) у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки по передньо-підпахвинній лінії зліва між 9-10 міжреберям, яке утворилося від удару твердого плоского предмета з загостреною поверхнею по типу ножа, в день звернення за медичною допомогою в Дунаєвецьку ЦРЛ (20.10.2017) і по ступені тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Згідно висновку експерта №217 (додаткова експертиза) (т.2 а.п.42-43) враховуючи характер пошкодження одягу (куртка, одяг) в якому був одягнутий ОСОБА_5 в момент отримання тілесних ушкоджень та характер тілесного ушкодження - рана розташована на висоті 111 см від підошвинної поверхні лівої стопи, хід раневого каналу - зліва направо, знизу вверх, проникнення ножа в ліву плевральну порожнину дає підставу вважати, що удар був нанесений близько до перпендикулярного напрямку з прикладанням значної сили. Утворення сліпого проникаючого поранення внаслідок удару ногою в руку з ножем з наданням їм прискорення з рухом знизу до верху викликає сумнів.

Характер поранення грудної клітки, хід раневого каналу знизу вверх, зліва на право, проникнення в плевральну порожнину зліва, забрудненість одягу в ділянці пошкодження, дає підставу вважати, що ОСОБА_31 під час отримання ножового поранення знаходився в вертикальному положенні і деякий час після отримання поранення.

Виявлене у ОСОБА_5 ножове поранення грудної клітки могло утворитися за обставин, на які вказує потерпілий, під час проведення слідчого експерименту 04.11.2017, а саме: знаходився в стоячому положенні та відчув удар та різку біль в області грудної клітки зліва.

Згідно висновку експерта №207 від 23.10..2017 (т.1 а.п. 25-26) у ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синців в області повік правого ока-1, в скуловій області з права-1, саден на правому скаті носа-1, в завушній області з ліва-1, по тильній поверхні правої кисті-2, по тильній поверхні проксимальної фаланги 3-го пальця лівої кисті з розповсюдженням на долонну поверхню -1, які могли утворитися як від ударів тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, так і при ударах в останні біля 2-3 діб тому назад від моменту проведення експертизи і по ступені тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Висновком експерта № 216 (додаткової експертизи) від 14.11.2017 р. (т.2 а.п.48-49) встановлено, що наявність у ОСОБА_8 двох синців і двох саден на голові та саден лівої та правої кистей дає підстави вважати, що останньому було нанесено не менше трьох ударів і за обставин на які вказує останній під час слідчого експерименту.

Висновком експерта № 468 від 27.10.2017 р. (т.1 а.п.111) кров ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти В за ізосерологічною системою АВ0.

Висновком експерта № 467 від 27.10.2017 р. (т.1 а.п.117) кров ОСОБА_18 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти В за ізосерологічною системою АВ0.

Висновком експерта № 469 від 27.10.2017 р. (т.1 а.п.123) кров ОСОБА_5 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0.

Висновком експерта № 208 від 23.10.2017 р. (т.1 а.п.161) у ОСОБА_18 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани по передній поверхні правого стегна в середній третині-1 та рани по зовнішній поверхні правого колінного суглобу-1, які згідно висновку експерта №208 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №597 (т.1 а.п.245-247) від 09.11.2017 р., ОСОБА_8 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення міг усвідомлювати фактичний характер і суспільну небезпеку своїх дій. Неповнолітній ОСОБА_8 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення міг керувати своїми діями. На момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та на даний час неповнолітній ОСОБА_8 ознак жодного хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, іншого хворобливого стану психіки не виявляв та не виявляє, міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Неповнолітній ОСОБА_8 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Також згідно висновку судово-психологічного експерта №241 від 25.04.2019, ОСОБА_8 на момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення перебував в емоційному стані страху та хвилювання за своє життя та здоров`я, які не досягли афективної глибини. Суспільно-небезпечні дії обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_8 не були викликані станом фізіологічного афекту. В стані вираженого емоційного збудження чи вираженого емоційного напруження він не перебував. Психічний стан неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 в момент сприйняття події злочину не вплинув на правильність такого сприйняття. Афективного стану у ОСОБА_8 не діагностовано.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04 листопада 2017 р. та фототаблицями до нього (т.2 а.п.1- 8) за участю потерпілого ОСОБА_5 , під час якого останній за допомогою статистів на місці вчинення кримінального правопорушення в АДРЕСА_3 на території сільського будинку культури розповів та відтворив події того вечора, а саме показав, як ОСОБА_18 утримував правою рукою за шию ОСОБА_8 , та як саме він підбіг до ОСОБА_8 .. Він вирішив їх розборонити, а тому пішов в їхньому напрямку. Зловив ОСОБА_16 за куртку та намагався його витягнути, однак ОСОБА_14 його не відпускав, а крикнув, що у ОСОБА_16 є ніж, яким він ОСОБА_51 порізав. Крикнув ОСОБА_20 викинути ножа, однак він не реагував, після чого, як почув, що в останнього в руках ніж, з метою вибити ножа правим коліном ноги наніс удар в область правого плеча та правої руки, після чого ОСОБА_8 вирвався від ОСОБА_51 та коли він знаходився в стоячому положенні ,то відчув удар та різку біль в область грудної клітки з ліва, як ОСОБА_15 наніс йому удар не бачив.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04 листопада 2017 р. та фототаблицями до нього (т.2 а.п.9-16) за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_18 , під час якого останній за допомогою статистів на місці вчинення кримінального правопорушення в АДРЕСА_3 на території сільського будинку культури розповів та відтворив події того вечора, а саме показав, як він утримував за шию ОСОБА_8 , коли останній перебуваючи в даному положенні наніс йому два удари ножем в область правого стегна, в результаті чого відпустив ОСОБА_16 та від болю присів на траву. Відразу після нього впав на траву ОСОБА_5 , в якого з грудей почала йти кров . В цей момент ОСОБА_15 втік. Чи наносив ОСОБА_31 якісь удари ОСОБА_20 не бачив.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11 листопада 2017 р. та фототаблицями до нього (т.2 а.п.17-36) за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 ,під час якого останній за допомогою статистів на місці вчинення кримінального правопорушення в АДРЕСА_3 на території сільського будинку культури розповів та відтворив події того вечора, а саме показав, що 20.10.2017 знаходився у вечірню пору в клубі. Біля 23 год.30 хв.,коли сидів на лавці із ОСОБА_12 та двома дівчатами, підійшов ОСОБА_11 в якого виник конфлікт з ОСОБА_12 . В сварку втрутилися знайомі ОСОБА_11 . Помітив як ОСОБА_10 зловив ОСОБА_12 та кинув на землю і зігнувся над ним, ніби хотів нанести удар. Вирівши забрати ОСОБА_10 , підійшов до них ,зловив ОСОБА_10 рукою під живіт, щоб його підняти. Після того ОСОБА_10 піднявся та з двох рук наніс йому близько трьох ударів в область обличчя. Почав бігти в напрямку виходу з території будинку культури і його наздоганяв ОСОБА_10 . Побачивши, що він до нього наближається ,зігнувся ,закривши руками обличчя, щоб захиститися від ударів. ОСОБА_10 підбіг до нього з лівої сторони та зловив його двома руками за шию і почав здавлювати та штовхати. Знаходячись в такому положенні ,вивільнив свою праву руку, якою з кишені своєї куртки дістав розкладного ножа, яким почав розмахувати, залишаючись у зігнутому та затисненому положенні. В цей час до них підбіг ОСОБА_11 , який перебуваючи з правої сторони від нього ногою наніс удар в область руки, в якій він тримав ніж, в результаті чого він відмахнув рукою із ножем в сторону ОСОБА_11 та відчув, що він в нього влучив. Потім відчув ще ряд ударів, скільки сказати не може, після чого вирвався із обіймів ОСОБА_10 та почав тікати. Всі кричали, щоб шукали ОСОБА_27 , так як він ножем порізав хлопців, а тому побіг на територію школи, де в туалеті викинув ножа.

В судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_52 , який показав суду , що виникає сумнів щодо нанесення в такому положенні, як зазначив обвинувачений, тілесне ушкодження ОСОБА_53 через силу удару, по ОСОБА_53 потрібне значне прикладання сили. Не виключає можливість нанесення такого удару в положенні, як був ОСОБА_15 , якщо хтось його штовхнув. Не може сказати чи це було умисне нанесення тілесного ушкодження, можливо наніс його захищаючись. На слідчому експерименті за участю ОСОБА_16 не був.

Сукупність зазначених доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_8 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_54 .. При цьому, судом критично оцінюються показання обвинуваченого щодо його самозахисту та клопотання захисника ОСОБА_6 щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, з необхідністю перекваліфікації його дій на ст. 124 КК України, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами по справі, а також суд не приймає показання обвинуваченого до уваги, оскільки вони є суперечливими, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними доказами та вважає їх спробою уникнути кримінальної відповідальності з наступних міркувань.
Згідно з ч.3 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.
Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК України ці умови полягають у такому:
1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;
2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК;
3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;
4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;
5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;
6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Так, відповідно п.5 Постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» щоб встановити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, потрібно враховувати не лише відповідність або невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 22.01.2015 року у справах № 5-27кс14 та № 5-35кс14, у тому випадку, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
В постанові ВС від 19.04.2018 (справа № 722/1981/16к, Провадження № 51-792км18) зазначається, що при розгляді справ даної категорії необхідно також з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. При цьому згідно з ч. 3 ст.36 КК перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту; перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Судом встановлено, що до події будь-яких неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_31 не було, конфлікт виник між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_55 , який мав спонтанний характер, виник раптово . При чому, як встановлено в ході судового розгляду, потерпілий ОСОБА_31 ніяких намагань, спрямованих на заподіяння обвинуваченому ОСОБА_20 тілесних ушкоджень не вчиняв, а намагався припинити бійку між ОСОБА_56 та ОСОБА_55 і вибити з його рук ніж, після того, коли почув від ОСОБА_51 , що в нього в руках щось гостре. Після нанесення ушкоджень ножем ОСОБА_21 , який відпустив обвинуваченого, а сам впав, ОСОБА_15 мав можливість втекти, однак наніс потерпілому ОСОБА_53 удар ножем в грудну клітку, саме по життєво важливому органу від чого той впав в момент, коли потерпілий і обвинувачений стояли і зокрема потерпілий дивився в іншу сторону і ніяких дій відносно обвинуваченого не вчиняв. Ні ОСОБА_51 , ні потерпілого ОСОБА_42 обвинувачений не попереджав про застосування ножа, не кликав на допомогу, хоча біля клубу було багато людей, які дивилися на бійку.
Тобто дії обвинуваченого свідчать про бажання спричинити шкоду потерпілому, розправитись з ним, а не про захист від його неправомірних дій. При цьому, судом не встановлено будь-якої відповідності як завданої обвинуваченим шкоди суспільній небезпеці посягання, так і знарядь захисту і нападу, оскільки посягання як такого взагалі не було. Потерпілий ОСОБА_31 не здійснював активних дій до нападу, ніяких сторонніх предметів, якими можна було заподіяти шкоду, при ньому не було, а намагався припинити бійку між ним та ОСОБА_17 .
Не може вважатись доказом, що обвинувачений, отримавши тілесні ушкодження в день події 20.10.2017 року внаслідок неправомірних дій потерпілого ОСОБА_42 , здійснював захист саме від його неправомірних дій, оскільки будь-яких звернень до правоохоронних органів з приводу заподіяння ОСОБА_57 відповідних тілесних ушкоджень, з боку ОСОБА_8 не було і як показав ОСОБА_15 в судовому засіданні він взагалі не бачив, хто наносив йому удари.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , яке виразились в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, що небезпечне для життя в момент заподіяння, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 винний у вчиненні кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення
Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.
Так, на підставі ст.65 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року (з подальшими змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.
При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, злочин вчинив вперше будучи неповнолітнім, є особою молодого віку, за місцем проживання та за місцем навчання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є часткове визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину будучи неповнолітнім, повне добровільне відшкодування потерпілому ОСОБА_53 завданих матеріальних збитків та часткове моральних збитків.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд також враховує думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.

У відповідності до досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, складеної інспектором Дунаєвецької РС з питань пробації видно, що виправлення ОСОБА_8 , 2000 року народження можливе без позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Суд, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, його особу, який злочин вчинив вперше будучи неповнолітнім, щиро покаявся, не є суспільно небезпечною особою, яку необхідно ізолювати від суспільства, думку потерпілого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.121 КК України, і враховуючи наявність наведених пом`якшуючих обставин із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із встановленням йому іспитового строку та покладанням обов`язків відповідно до ч.2 ст.76 КК України, оскільки саме такий вид покарання вбачається необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання , а саме реального відбування покарання у виді позбавлення волі, суд не вбачає.

23 листопада 2017р. на підставі слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 23.01.2018р. включно, який не продовжувався судом.

Перший заступник керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Дунаєвецької районної ради, третя особа: Комунальна установа Дунаєвецької районної ради «Дунаєвецька центральна районна лікарня» звернувся з позовом до ОСОБА_8 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 від злочину в розмірі 3750,15 грн., який відповідно до ст. 1206 ЦК України , якою передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки обвинувачений винен у заподіянні даних витрат і відповідно до ч.ч.1,3 ст.1179 ЦК України, де неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років ) відповідає за завдану шкоду самостійно на загальних підставах. Обов`язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття, а на даний час обвинувачений ОСОБА_8 є повнолітнім.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про відшкодування завданих йому матеріальних збитків в розмірі 7200 грн. та моральної шкоди в розмірі 20000 грн.

Заявлений позов підлягає до часткового задоволення, оскільки обвинуваченим ОСОБА_8 повністю відшкодовані потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки в розмірі 7200 грн. та частково моральні в розмірі 3000 грн., що підтверджується копією квитанції від 16.07.2019 р. та показаннями самого потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні підтвердив отримання даних коштів і просив стягнути решту не відшкодованих коштів за заподіяну моральну шкоду.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що цивільний позов в частині стягнення коштів на відшкодування завданої моральної шкоди потерпілому підлягає частковому задоволенню і відповідності до ст.ст.23, 1167,1179 ЦК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 , який досяг повноліття 17000 грн., враховуючи характер вчиненого правопорушення, глибину душевних та фізичних страждань, фізичний біль в результаті отриманих тілесних ушкоджень, втрату працездатності, вимушені зміни у його життєвих стосунках, їх тривалість, ступень вини обвинуваченого та його матеріальний стан.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2(два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ч.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов першого заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Дунаєвецької районної ради, третя особа : Комунальна установа Дунаєвецької районної ради «Дунаєвецька центральна районна лікарня» до ОСОБА_8 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину (ціна позову 3750,15 грн.) задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_8 ,2000 року народження, (місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 ) на користь Дунаєвецької ЦРЛ для подальшого зарахування до місцевого бюджету районної ради на рахунок 9841 ГУДКУ у Хмельницькій області (МФО 815013 код 02004255) витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят ) грн.15 коп.
Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди (ціна позову 27200 грн.) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , 2000 року народження, (місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 , 1999 року народження, (місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_2 ) у відшкодування моральної шкоди 17000 (сімнадцять тисяч ) грн.

Речові докази: - спортивну куртку червоно-чорного кольору, спортивні штани синього кольору, кросівки чорного кольору, які перебувають на зберіганні в кімнаті речових доказів Дунаєвецького ВП-повернути обвинуваченому ОСОБА_8 , як власнику;

- спортивну куртку чорного кольору та спортивний светр, джинсові штани, які перебувають на зберіганні в кімнаті речових доказів Дунаєвецького ВП повернути потерпілому ОСОБА_5 , як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченому, законному представнику обвинуваченого, захиснику, потерпілому, прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СуддяОСОБА_1