ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3062/19 Номер провадження 11-кп/814/530/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора захисника засудженоїОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 січня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Миколаївськ-на-Амурі Хабаровського краю Російської Федерації, зареєстрованій у АДРЕСА_1 , громадянці України, з неповною середньою освітою, незаміжній, засудженій вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 грудня 2013 року за ч.2 ст.121 КК України на 9 років 3 місяці позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 грудня 2013 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення, оскільки характеризується негативно, отримала три стягнення, порушувала правила протипожежної безпеки на виробництві та безвідповідально ставилась до праці.

За змістом апеляційної скарги засуджена не погоджується з рішенням суду та просить звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.

При цьому зазначає, що за місцем відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштована, сумлінно ставиться до праці, ні з ким конфліктів не має.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженої, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Доводи апеляційної скарги засудженої про можливість її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими.

Як вбачається з матеріалів провадження, за період відбування покарання ОСОБА_8 хоча і має три заохочення, проте два з них застосовано безпосередньо перед настанням строку, після якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Водночас, на засуджену накладено три стягнення, в тому числі за безвідповідальне ставлення до праці, що свідчить про нестабільність її поведінки (а.с.12).

Також місцевий суд обґрунтовано взяв до уваги дані характеристик, затверджених начальником виправної колонії, які свідчать про те, що ОСОБА_8 хоча і працевлаштована на підприємстві установи, але схильна безвідповідально відноситись до виконання змінних завдань, порушує правила протипожежної безпеки (а.с. 9-11).

За таких обставин відсутні підстави стверджувати про наявність стабільного процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості ОСОБА_8 та свідчать про її готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду про не досягнення засудженою такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів є правильним і ґрунтується на всебічному врахуванні даних про поведінку і ставлення до праці ОСОБА_8 за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Судове рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а її апеляційну скаргу- без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4