Кримінальне провадження № 1-кп/760/678/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
за участю сторін:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 28.05.2016, о 16.20 год., керуючи автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , прибув до під`їду № 3 по вул. М. Донця, 20 у м. Києві, де чекав на клієнтів для надання послуги перевозки в таксі. Після того, як клієнти підійшли до автомобіля і розпочали посадку до салону, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , розпочав рух, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки пасажиру ОСОБА_12 , який повністю не сів до салону автомобіля на заднє сидіння і не закрив двері, в результаті чого ОСОБА_12 випав з салону автомобіля і отримав тілесні ушкодження.

Вказаними діями ОСОБА_6 порушив п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1, п. 21.4 ПДР України, а саме:

п. 1.5 - дії учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 б), - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом;

п. 10.1 перед початком рух водій повинен переконатися, що це буде безпечним не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 21.4 водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу.

В результаті дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження: закрита травма тазу у вигляді перелому крила правої здухвинної кістки та лівої лонної кістки, яка за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і заявлений цивільний позов не визнав і показав, що у 2016 році працював неофіційно у таксі. 28.05.2016 приїхав на виклик по АДРЕСА_2 , де біля під`їзду очікували жінка і чоловік похилого віку, які були з речами. Під`їхавши до клієнтів, зупинився, вийшов з автомобіля, відкрив багажник, куди завантажив речі пасажирів. В цей час жінка ОСОБА_8 допомагала чоловіку похилого віку ОСОБА_12 сідати на заднє пасажирське сидіння. Він одночасно з ОСОБА_8 сіли до салону автомобіля, остання повідомила маршрут поїздки. Подивившись у дзеркала бокового і заднього виду, побачив, що ОСОБА_12 сидить посередині задніх сидінь, перевірив, що двері автомобіля зачинені, після чого, розпочав рух. Проїхавши 2 метри, почув крик, повернувшись, побачив, що ОСОБА_12 випав з салону, зачепившись однією ногою за сидіння, верхня частина тулуба останнього знаходилась зовні автомобіля. Зупинившись, разом з ОСОБА_8 вийшли з автомобіля, витягнули ОСОБА_12 з салону, останній, схопившись за бік, скаржився на біль, не міг йти. Пасажири відмовились від поїздки і ОСОБА_8 запропонувала гроші за виклик, на що він відмовився і, переконавшись, що ОСОБА_12 перебуває у задовільному стані, з місця поїхав.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його винуватість повністю підтверджується наявними в матеріалах провадження і дослідженими в суді наступними доказами в їх сукупності.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 суду, що 28.05.2016 викликала таксі за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 . По приїзду таксі, під керуванням ОСОБА_6 , вона з ОСОБА_6 завантажили речі до багажника, останній поспішав їхати. Її батько ОСОБА_12 пересувався самостійно, тримав у руках невелику валізу. Вона і ОСОБА_6 одночасно сіли до автомобіля, розмістилась на передньому пасажирському сидінні, батько продовжував посадку на заднє сидіння. Вона повідомила ОСОБА_6 маршрут поїздки і останній раптово розпочав рух. ОСОБА_12 почав кричати, що не сів до автомобіля. ОСОБА_6 , проїхавши декілька метрів, зупинився, вона вийшла з автомобіля. Батько лежав на асфальті, зачепившись однією ногою за переднє сидіння автомобіля. Разом з ОСОБА_6 витягнули батька з автомобіля, останній скаржився на біль і відмовився від поїздки. Вона викликала на місце події швидку, а ОСОБА_6 поїхав.

Показаннями свідка ОСОБА_13 суду, що наприкінці травня 2016 року, у вихідний день, вийшла з буд. АДРЕСА_2 , у якому проживає, викинути сміття, біля під`їзду побачила сусідів ОСОБА_8 і ОСОБА_12 , які здійснювали посадку до білого автомобіля. ОСОБА_8 , склавши до багажнику речі, сіла на переднє пасажирське сидіння, водій ОСОБА_6 сів на місце водія, ОСОБА_12 продовжував посадку на заднє пасажирське сидіння, задні двері автомобіля були відчинені. Відвернувшись і зробивши декілька кроків, почула крик ОСОБА_12 і звук гальм. Обернувшись, побачила, що ОСОБА_12 звисає з салону автомобіля, тримаючись за ручку дверей, одна нога ОСОБА_12 була під автомобілем, інша у салоні. ОСОБА_8 і ОСОБА_6 витягнули ОСОБА_12 з салону автомобіля.

Даними протоколу огляду мобільного телефону «Nокіа», НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , у якому наявне SMS-повідомлення, з текстом «238 грн. 16:15; НОМЕР_3 , белый рено логан, НОМЕР_4 », яке надійшло з номеру НОМЕР_5 28.05.2016.

Даними протоколу огляду транспортного засобу «Renault Logan VAN», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року виписку, білого кольору, який належить ОСОБА_14 , з правом користування ОСОБА_6 , у відповідності до яких автомобіль не має характерних механічних пошкоджень, які могли утворитися в результаті ДТП 28.05.2016.

Даними протоколу огляду мобільного телефону марки «LG» ІМЕІ 1) НОМЕР_6 ; 2) НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 , у якому наявне повідомлення у мобільному додатку «Мобайл Такси», наступного змісту «16:15 Донца Михаила ул. 20 (Отрадный-Беличи), под.3, тел.. НОМЕР_8 , тариф с уч. 30 км. от КП 6 грн/км. тариф полный Набрать пасс(**RТариф полный) Маршрут: КП Житомир туда АС Дачная Тариф 238/9,96 км», «Отменен в 16:40».

Даними висновку експерта № 1164/е судово медичної експертизи від 13.06.2016, у відповідності до яких при зверненні за медичною допомогою у ОСОБА_15 мала місце закрита травма тазу у вигляді перелому крила правої здухвинної кістки та лівої лонної кістки, яка за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Локалізація та характер вищевказаного ушкодження дозволяють стверджувати, що дане тілесне ушкодження утворилось внаслідок дії тупого предмету 28.05.2016 при транспортній травмі. Між подіями транспортної травми від 28.05.2016 і отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_12 є прямий причинно наслідковий зв`язок.

Даними висновку експерта №464ат автотехнічної експертизи від 15.06.2016, у відповідності до яких у ситуації, яка склалася безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами п.п. 10.1., 21.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 21.4 ПДР України; в діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 21.4 ПДР України; причиною виникнення дорожньо транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п.п. 10.1, 21.4 ПДР України.

Докази у провадженні суд вважає належними і допустимими.

В судовому засіданні захисник, вважаючи докази сторони обвинувачення неналежними і недопустимими, просила виправдати обвинуваченого у зв`язку з недостатністю доказів для доведеності винуватості останнього за пред`явленим обвинуваченням, а також відмовити в задоволенні цивільного позову, вважаючи позов необґрунтованим і не підтвердженим доказами.

Аналізуючи доводи захисту, суд дійшов наступних висновків.

На думку захисту 30.05.2016 розпочато досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вчиненого 28.05.2016.

Захисник, посилаючись на витяг з ЄРДР, наявний у справі, вважала, що на день внесення відомостей до ЄРДР, тобто 30.05.2016, у фабулі кримінального правопорушення слідчий виклав обставини кримінального правопорушення, встановлені значно пізніше, в тому числі, і на підставі судово медичної експертизи, проведеної 13.06.2016.

За таких обставин, захист критично ставиться до підстав і порядку порушення кримінального провадження, що, за позицією захисту, підтверджує упередженість органу досудового розслідування у даному кримінальному провадженні і обвинувальний нахил з самого початку досудового розслідування.

Оцінюючи наведену захисну позицію, суд вважає, що така позиція суперечить дослідженим в судовому засіданні процесуальним документам з наступних підстав.

Так, згідно витягу з ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 30.05.2016.

Витяг з ЄРДР, на який посилається захист, датований 22.06.2016, оскільки 22.06.2016 підписаний реєстратором слідчим Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 .

У вказаному витягу з ЄРДР від 22.06.2016 викладені: кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 286 КК України; фабула кримінального правопорушення - обставини кримінального правопорушення, встановлені органом досудового розслідування станом на 22.06.2016, в тому числі, і відомості про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_12 , встановлені в ході судово медичної експертизи від 13.06.2016, проведеної станом на 22.06.2016; повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Дані витягу з ЄРДР від 22.06.2016 узгоджуються з іншими процесуальними рішеннями органу досудового розслідування, оскільки 22.06.2016 ОСОБА_6 повідомлений про підозру за ч. 1 ст. 286 КК України, 22.06.2016 виконані вимоги ст. 290 КПК України.

Таким чином, наявний в матеріалах кримінального провадження витяг з ЄРДР від 22.06.2016 містить відомості про кримінальне провадження станом на 22.06.2016, а не на 30.05.2016, як вважає захисник, а тому суд не вбачає підстав для критичного ставлення до обставин, викладених у ньому.

В судовому засіданні захисник зазначала, що в матеріалах провадження відсутні підстави для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, як то заява потерпілого, дані виїзду швидкої медичної допомоги, тощо, а тому, вважає, що кримінальне провадження розпочате з порушенням вимог ст. 214 КПК України.

Ч. 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно після самостійного виявлення ним з будь якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_8 , даних суду, одразу після події 28.05.2016 нею була викликана швидка медична допомога, ОСОБА_12 був госпіталізований до лікарні.

Дані медичної документації ОСОБА_12 , в тому числі, карти виїзду швидкої медичної допомоги від 28.05.2016, травпункту Київської міської клінічної лікарні № 6 від 28.05.2016 досліджені експертом в ході проведення судово медичної експертизи.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато на підставі повідомлення лікаря, що надійшло до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві 29.05.2016 (а.с. 71 Т. 1)

Таким чином, позиція захисту про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення і проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні є необгрунтованою.

В судовому засіданні захисник вказувала, що слідчий у кримінальному провадженні діяв явно з обвинувальним нахилом, проводив слідчі дії з ОСОБА_6 , який фактично мав статус підозрюваного у кримінальному провадженні, проте, не був повідомлений про підозру, а тому відповідні права підозрюваного, в тому числі, і на захист, ОСОБА_6 не роз`яснювались.

Оцінюючи доводи захисту, суд дійшов наступного.

У відповідності до п. 19) ч. 1 ст. 3 КПК України до сторони кримінального провадження з боку обвинувачення належить слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, в окремих випадках потерпілий.

Отже, слідчий, уповноважений проводити досудове розслідування, є стороною кримінального провадження з боку обвинувачення.

З протоколів слідчий дій, досліджених судом, вбачається, що ОСОБА_6 , не будучи підозрюваним у кримінальному провадженні, 02.06.2016 приймав участь у слідчих діях: огляді власного мобільного телефону «Нокіа», який добровільно надав слідчому для огляду; огляді автомобіля «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_1 , який добровільно надав слідчому для огляду і яким мав право керуванням у встановленому чинним законодавством порядку.

Протоколи слідчих дій від 02.06.2016 ОСОБА_6 підписані, зауваження і заперечення останнього у протоколах відсутні.

22.06.2016 ОСОБА_6 повідомлений про підозру за ч. 1 ст. 286 КК України, отримав пам`ятку про права і обов`язки підозрюваного з роз`ясненням таких прав (а.с. 125-128 Т.1.)

Таким чином, процесуальний статус підозрюваного ОСОБА_6 набув 22.06.2016, а тому доводи захисту про наявність у ОСОБА_6 такого статусу станом на 02.06.2016 є припущеннями.

В судовому засіданні захисник зазначала, що 22.06.2016 з підозрюваним ОСОБА_6 проведений ряд процесуальних і слідчих дій, в цей день ОСОБА_6 повідомлений про підозру, допитаний, з ним виконані вимоги ст. 290 КПК України, що, на думку захисту, є неприпустимим і порушенням прав підозрюваного, в тому числі, на захист.

Аналізуючи доводи захисту, суд враховує дані досліджених в судовому засіданні процесуальних рішень органу досудового розслідування, у відповідності до яких, як під час повідомлення про підозру, так і виконання вимог ст. 290 КПК України, ОСОБА_6 , будучи ознайомленим з правами підозрюваного, в тому числі, і на захист, захисту не потребував, в силу ст. 52 КПК України участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою.

Правом на залучення до участі у кримінальному провадженні захисника ОСОБА_6 скористався тільки в суді.

Крім того, у процесуальних документах, наданих суду, відсутні зауваження, заперечення, заяви, тощо підозрюваного ОСОБА_6 щодо перебігу проведення з ним процесуальних і слідчих дій.

З позиції ОСОБА_6 в суді вбачається, що 22.06.2016 добровільно приймав участь у процесуальних і слідчих діях, зауважень не виказував, захисту не потребував.

Доказів, які в свідчили про протилежне, сторона захисту суду не надала.

Суд також враховує, що будь які обмеження у часі виконання вимог ст. 290 КПК України, окрім зволікання (п. 10 ст. 290 КПК України), чинним кримінальним процесуальним законодавством не встановлені, а тому доступ до матеріалів досудового розслідування надається протягом часу, необхідного і достатнього стороні для ознайомлення.

В судовому засіданні захисник, на підтвердження вищевикладеної позиції, посилалась на протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 22.06.2016, вказуючи, що протокол містить інше прізвище підозрюваного і не містить кількості аркушів матеріалів кримінального провадження, наданих для ознайомлення.

Так, у протоколі від 22.06.2016, на який посилається захисник, у вступній і резолютивній частині зазначені анкетні дані ОСОБА_6 , протокол підписаний ОСОБА_6 з зазначенням прописом його прізвища та ініціалів, разом з тим, у тексті протоколу дійсно один раз зазначене прізвище та ініціали іншої особи.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено і не спростовується захистом, що ОСОБА_6 ознайомився з протоколом від 22.06.2016, підписав вказаний протокол, а тому наявність у тексті протоколу прізвища та ініціалів іншої особи суд вважає опискою, яка не впливає на суть проведеної процесуальної дії, передбаченої ст. 290 КПК України.

На переконання суду, доводи захисту про «необізнаність» ОСОБА_6 з нормами кримінального процесуального законодавства самі по собі, без підтвердження відповідними доказами, не підтверджують захисної позиції про порушення прав ОСОБА_6 в ході досудового розслідування.

В судовому засіданні захисник вважала неналежними і недопустимими доказами висновки проведених у провадженні автотехнічної і судово медичної експертиз, мотивуючи, зокрема, що при проведенні автотехнічної експертизи експертом прийняті до уваги показання осіб, дані в ході досудового розслідування, які не мають значення для суду, під час проведення експертизи ОСОБА_6 був позбавлений можливості заявити відвід експерту.

З приводу висновку судово медичної експертизи захисник зазначала, що експерту надані медичні документи, зміст і джерела отримання яких невідомі, оскільки такі документи відсутні у матеріалах кримінального провадження, в порядку ст. 290 КПК України обвинуваченому не відкривались.

Аналізуючи такі доводи захисту суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КК України експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями, яка має право на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження та стосуються сфери її знань.

Автотехнічна експертиза призначена постановою слідчого від 09.06.2016, для дослідження експерту надані матеріали кримінального провадження в порядку, передбаченому розділом ІІІ Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом № 53/5 МЮ України від 08.10.1998, в тому числі, і показання допитаних в ході досудового розслідування осіб.

На час проведення як автотехнічної, так і судово медичної експертизи ОСОБА_6 не був повідомлений про підозру, а тому і не міг реалізувати своє право підозрюваного на відводи експертів, передбачене п. 13) ч. 3 ст. 42 КПК України.

08.06.2016 постановою слідчого у кримінальному провадженні призначена судово медична експертиза, для проведення якої експерту направлені дані медичної документації ОСОБА_12 , вказані у п. 3 постанови, на підставі яких експерт встановив ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_12 .

З показань ОСОБА_8 , даних суду, вбачається, що частина медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_12 була надана слідчому під час її допиту в якості свідка.

Таким чином, суд не вбачає підстав для критичного ставлення до висновку експерта судово медичної експертизи.

В судовому засіданні захисник вказувала, що висновок експерта немає самостійного доказового значення у кримінальному провадженні, а повинен враховуватись судом в сукупності з іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

На думку захисника, оскільки інші докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, у кримінальному провадженні відсутні, то висновки експертів не можуть прийматись судом до уваги.

Оцінюючи наведену позицію захисту, суд враховує, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , пов`язаний з безпекою руху та експлуатацією транспорту, а тому, на переконання суду, для встановлення наявності або відсутності в діях особи об`єктивної сторони злочину, а саме: 1) діяння (порушення ПДР України), б) наслідків (у виді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості або тяжких, смерті), 3) причинного зв`язку між діянням і наслідками, є потреба у спеціальних знаннях - автотехнічного та судово медичного дослідження.

Така ж позиція викладена у п. 19 Постанови № 14 Пленуму ВСУ від 23.12.2015.

Доводи захисту щодо відсутності у кримінальному провадженні інших доказів, окрім висновків експертиз, які доводять винуватість ОСОБА_6 , не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки повністю спростовуються показаннями потерпілої і свідка ОСОБА_13 по обставинам кримінального правопорушення.

Підстав для оговорення обвинуваченого потерпілою і свідком стороною захисту не наведено і в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, наведені у цьому вироку докази суд вважає належними і допустимими, а винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, доведеною, оскільки ОСОБА_6 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, раніше не судимого, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За викладеним, суд призначає обвинуваченому покарання, яке вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта.

В задоволенні цивільного позову суд відмовляє на підставі п. п. 1), 4) ч. 1 ст. 1219 ЦПК України, оскільки як особисті немайнові права, до яких на підставі ст. 23 ЦК України належить моральна шкода, так і право на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не входять до складу спадщини.

За викладеним, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Речові докази у провадженні:

- мобільний телефон «Nокіа» - залишити у власності ОСОБА_8 ;

- мобільний телефон «LG» залишити у власності ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 703,68 грн.

В задоволенні цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя: