Справа 761/7941/18 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3612/2019 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.109, ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ч.1 ст.109, ч.3 ст.110?, ч.1 ст.14, ч.1 ст.410 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 10.01.2020 року включно. Визначено ОСОБА_9 заставу у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 576 300 грн. із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1 4 ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.
Своє рішення суддя місцевого суду обґрунтував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1 - 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та на даний час не припинили свого існування, а також те, що прокурор у ході розгляду клопотання довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам. Поряд із цим, врахувавши тривалий період перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, а також дані про його особу, суд визнав за необхідне у порядку ч.3 ст.183 КПК України визначити розмір застави у розмірі, передбаченому п.3 ч.5 ст.182 КПК України.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу указавши на її необґрунтованість та невмотивованість в частині визначення розміру застави. На переконання прокурора, вказане рішення суду не враховувало пред`явлене обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Наведене, з огляду на положення ч.4 ст.183 КПК України, на думку прокурора давало правові підстави не визначати ОСОБА_9 розмір застави. Прокурор звернув увагу на звукозапис судових засідань місцевого суду від 30.07.2019 року та 19.09.2019 року на яких зафіксовані погрози ОСОБА_9 на фізичну розправу на адресу свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також погрози заподіяння смерті свідку ОСОБА_11 . Ці та інші обставини враховувалися судом при розгляді клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого без визначення розміру застави. Просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_9 строк тримання під вартою без визначення розміру застави.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисників, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019року положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Таким чином Конституційний Суд України виділив з-поміж ухвал, які постановляються під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, якими закінчується судовий розгляд, єдиний вид рішення, що підлягає апеляційному оскарженню, а саме ухвалу про продовження строку тримання під вартою.

Як убачається із апеляційної скарги прокурора, останнім ставиться питання про незаконність ухвали суду першої інстанції в частині визначення обвинуваченому ОСОБА_9 розміру застави. Наведене, на переконання колегії суддів свідчить про те, що ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 12.11.2019 року була оскаржена прокурором із підстав, із яких вона не підлягає оскарженню.
Оскільки прокуроромапеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12.11.2019 року закрити.
Керуючись ст.ст. 392, 399, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 із визначенням розміру застави закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ

__________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4