Справа № 715/930/20
Провадження № 1-кп/715/80/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.06.2020 Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
перекладача ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту і не погашену судимість, 08 лютого 2020 року близько о 02 год. 00 хв. діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою групою осіб з громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (які засуджені вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14.04.2020 року), завідомо приготувавши знаряддя для вчинення злочину, а саме транспортний засіб марки «RENAULT LAGUNA» д.н.з. НОМЕР_1 та причіп марки «П-2» д.н.з. НОМЕР_2 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом відкриття дерев`яних воріт, проникли до приміщення вівчарні, яка розташована в межах с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області, яка належить громадянину ОСОБА_9 , звідки викрали вісім овець загальною вартістю 40 000 грн., погрузивши їх до вищевказаних засобів, після чого залишили місце пригоди, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
В результаті вищевказаних незаконних дій потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 40 000 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому не визнав і в своїх показаннях заперечував, щодо обставини вчинення ним злочину та просив суд його виправдати. Також в своїх поясненнях підтвердив той факт, що 08 лютого 2020 року він перебував разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в селі Коровія Глибоцького району Чернівецької області поблизу вівчарні. Зі слів ОСОБА_7 йому було відомо, що ОСОБА_9 є родичом останнього, а також той факт, що ОСОБА_7 мав намір забрати вівці, які належать його родині для отримання від їх реалізації коштів на операцію для доньки, а робили це вночі оскільки щоб бачило менші людей.
Незважаючи на повне невизнання своєї вини у вчиненому, вина обвинуваченого у вчиненому повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків даними ними в судовому засіданні та іншими доказами по справі.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що в ніч на 08 лютого він спав вдома, десь біля 02.30 год. до нього в двір зайшли двоє, як вони представились працівники поліції, які йому повідомили що у нього викрадено вівці. Потім він на їх автомобілі проїхали в поле, до автомобіля марки «Рено» з причіпом. Він побачив там, що ОСОБА_6 лежав в кайданках біля автомобіля. На причіпі були вівці, яких було викрадено. Автомобіль знаходився на відстані біля 2 км від вівчарні. Після цього працівник поліції сів за кермо автомобіля і підвіз вівці, але не до вівчарні, оскільки була погана дорога, а десь біля одного кілометру до вівчарні і коли відпустили овець, то вони самі пішли до вівчарні, що свідчить про те, що це були його вівці, оскільки вони знали дорогу додому. Претензій ні до кого не має, пробачає всіх, ОСОБА_7 дійсно є його родичом, але ніякого дозволу він ні йому, нікому іншому забрати овець не надавав.
Будучи допитаними в судовому засіданні свідки працівники поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дали майже аналогічні показання, пояснили, що несли службу по патрулюванню, в ніч на 08 лютого 2020 року в с.Коровія Глибоцького району Чернівецької області, зупинили авто марки «Рено» з причіпом, в салоні було троє осіб. Водій був гр..Румунії, на причіпі та в багажному відділенні автомобіля були вівці, їм повідомив пасажир біля водія що вівці їхні, ОСОБА_6 сидів на задньому пасажирському сидінні. Потім під`їхав спецпідрозділ «Корд», який затримав вказаних осіб. Вони фізичної сили до ОСОБА_6 і інших не застосовували, спецпідрозділ не викликали. Крім цього пояснили що причиною зупинки автомобіля була несправність підсвідки на причіпі.
Крім цього в судовому засіданні було заслухано показання свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_12 , які були допитані в порядку ст.225КПК України, які в своїх показаннях підтвердили обставини вчинення злочину спільно з ОСОБА_6 та вказали про роль останнього у вчиненні злочину групою осіб.
Вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні злочину також повністю доведена письмовими доказами, а саме:
- протоколом заяви ОСОБА_9 про вчинення у нього крадіжки овець (а.с. 22);
- заявою ОСОБА_12 про надання дозволу на огляд належного йому транспортного засобу марки «Рено-Лагуна» (а.с.23);
- протоколом огляду місця події, з якого вбачається місце події та транспортні засоби, які перебували на місці події і виявлено викрадені вівці (а.с. 24-28);
- довідка про вартість викрадених овець (а.с 36);
- протоколом огляду місця події вчинення злочину - вівчарні, під час якого виявлені сліди взуття та автомобільних шин, тощо (а.с. 51-69);
- висновком експерта (трасологічна експертиза взуття) (а.с. 83-96);
- висновком експерта (трасологічна експертиза шин) (а.с. 104-118);
- протоколом проведення слідчого експерименту із ОСОБА_8 , під час якого він на місці вчинення злочину показав та розказав про обставини та механізм вчинення злочину групою осіб у тому числі спільно з ОСОБА_6 (а.с. 139-144);
- протокол проведення слідчого експерименту із ОСОБА_7 , під час якого він на місці вчинення злочину показав та розказав про обставини та механізм вчинення злочину групою осіб у тому числі спільно з ОСОБА_6 (а.с. 156-161).
Суд відхиляє доводи захисту про неналежність та недопустимість доказів в частині заяви ОСОБА_12 (а.с.23) про дозвіл на огляд його автомобіля, оскільки ОСОБА_14 є громадянином Румунії, українською мовою не володіє, перекладач був відсутній. Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_15 жодних заперечень щодо огляду транспортного засобу не заявляв, він тривалий час проживає в Україні в с. Магала Новоселицького району Чернівецької області, його матір та бабуся проживають в Україні, тому твердження, що він не володіє українською мовою є неспроможним. З цих же підстав суд відхиляє твердження захисту про недопустимість протоколу слідчого експерименту від 17.04.2020 року за участю ОСОБА_12 (а.с.139-141).
Також захист посилається на недопустимість протоколу огляду - від 08.02.2020 року (а.с. 24), який розпочатий в 03 год. 10 хв. закінчений в 04.00 год., згідно яким було оглянуто автомобіль марки «Рено» і причіп НОМЕР_2 - і було виявлено на причіпі 7-м овець і одну вівцю в багажнику автомобіля, оскільки дозволу на огляд причіпа ні власник, ні законний володілець ОСОБА_6 органу досудового слідства не надавали і слідчий після незаконного проникнення до володіння власника причіпа не звертався з клопотанням до слідчого судді, відповідно до ч.3 ст.233 КПК України. Крім цього, даний огляд був проведений в період з 03.10 год. до 04.00 год. чим також було порушено норми ст.223 КПК України. Розглянувши дане клопотання суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з протоколу відбувався огляд місця події, а не транспортних засобів, що в свою чергу не потребує відповідного дозволу. Більш того, власник автомобіля марки «Рено» ОСОБА_15 надав дозвіл на проведення огляду транспортного засобу, а на момент проведення слідчої дії у затриманих був відсутній будь-який правовстановлюючий документ на причіп, що в судовому засіданні підтвердив обвинувачений ОСОБА_6 .
Доводи захисту про неналежність довідки про середні ринкові ціни від 06.03.2020 року (а.с. 36), оскільки даний доказ не містить ніякої інформації щодо доказування по даному провадженню, спростовуються показаннями потерпілого, який підтвердив вказану вартість овець. Більш того, стороною захисту ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не заявлялось клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи.
В той же час, суд вважає обґрунтованими твердження захисту про недопустимість доказів - матеріалів НСРД (а.с. 170- 190), а саме протоколу візуального спостереження за особою від 17.02.2020 року, протоколу про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 17.02.2020 року, стенограми до даного протоколу, оскільки ні під час виконання ст.290 КПК України, ні під час розгляду в суді зі сторони прокурора не було вжито заходів для розсекречення і надання для підготовки і здійснення належного захисту протилежній стороні всіх матеріалів, які послужили законною підставою для їх проведення, а тим самим були порушені норми ст.246,247,248,249,258,263,269 КПК України. Відповідно до Постанови ВС України від 16.03.2017р. №5-364кс16 - невідкриття матеріалів НСРД у тому числі ухвал суду про надання дозволу на їх проведення стороні захисту в порушення ст.290 КПК є підставою для визнання таких доказів недопустимими, така ж думка є наявною в постанові Верховного Суду від 16.01.2019р. справа № 751/7557/15-к, а також і в інших постановах Верховного Суду. Більш того, судом встановлено, що вказані заходи здійснювалися до внесення відомостей до ЄРДР по даному факту. Також в судовому засіданні дослідити результати виявилось неможливим, оскільки на оптичному диску (а.с.173) відсутні будь-які записи. Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, записи на дисках (а.с.190-191) здійснені на суржику румунської і російської мови, а стенограма викладена українською мовою і відсутні будь-які посилання на перекладача. За таких обставин, суд вважає вказані докази недопустимими.
Аналізуючи всі обставини справи і докази зібрані по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_6 є склад злочину, передбачений ч.3 ст.185 КК України - тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб та поєднана з проникненням у інше приміщення.
Невизнання своєї вини у вчиненому, судом розцінюється як спосіб захисту власних інтересів і спробу уникнути показання. Більш того, обстановка на час вчинення злочину і обставини при яких було його вчинено свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не міг не усвідомлювати, що ним вчиняється саме крадіжка.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, його роль у вчиненні злочинів групою осіб, особу винного, його вік, посередню характеристику по місцю проживання, його стан здоров`я, те що він неодружений на обліках у лікарів не перебуває, його майновий стан, те, що потерпілий не має претензій до обвинуваченого і шкода йому відшкодована, а також те, що будучи раніше неодноразово судимим за вчинення тяжких злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, і під час перебування під дією запобіжного заходу у виді застави в іншому кримінальному провадженні знову став на шлях вчинення тяжкого корисливого злочину.
Пом`якшуючих і обтяжуючих покарання ОСОБА_6 обставин судом не встановлено.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат в розмірі 2826,18 грн., суд виходить з того, що злочин вчинено трьома особами, тому частка витрат яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 становить 942,06 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд ,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому міру покарання у виді 4 (чотирьох) років і 6 (шести)місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередньою, у вигляді тримання під вартою, і строк покарання йому обчислювати з 08 лютого 2020 року.
Речові докази: транспортний засіб марки «Renault Laguna» д.н.з. НОМЕР_1 залишити власнику; причіп марки «П-2» д.н.з. НОМЕР_2 залишити власнику; 8 (вісім) овець залишити власнику; мобільний телефон «Samsung A50» - залишити власнику; мобільний телефон «Iphone XR» - залишити власнику; мобільний телефон «Nokia 6300» - залишити власнику; сейф пакет №3272429 в якому знаходяться черевики, які добровільно видали ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 повернути власникам.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 942 (дев`ятсот сорок дві) гривні, 06 копійок.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок суду може бути подано апеляцію в Чернівецький апеляційний суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку.
Суддя: