Провадження № 11-сс/4820/409/20
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 листопада 2018 року за № 0000122 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :

22.06.2020 року адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на повідомлення про підозру від 15.04.2020 року у кримінальному провадженні № 0000122, в якій просив скасувати дане повідомлення про підозру ОСОБА_7 , посилаючись на те, що оголошена підозра не ґрунтується на достатності необхідних фактів та доказів вчинення ним кримінального правопорушення, є необґрунтованою та надуманою.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру від 15.04.2020 року у кримінальному провадженні № 0000122.
З такою ухвалою підозрюваний ОСОБА_7 не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати; ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити та скасувати повідомлення про підозру; зобов`язати уповноважену особу внести відповідні зміни до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвалу слідчого судді вважає незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що орган досудового розслідування під час повідомлення йому про підозру 15.04.2020 року чітко не вказав про беззаперечність фактів, викладених у тексті підозри та не посилався на зібрані у зв`язку із цим доказами під час проведення процесуальних дій до пред`явлення підозри.
Вказує, що підозра є необґрунтованою та не відповідає диспозиції ст. 191 КК України зважаючи на те, що жодними доказами не встановлено умислу на незаконне заволодіння чужим майном у великих розмірах та злочинної змови між ним та невстановленими особами на заволодіння чужим майном, зловживаючи службовим становищем.
Разом з тим, підозра є також необґрунтованою, оскільки сторона обвинувачення посилається на неіснуючі службові обов`язки, з якими його ніхто не ознайомлював та про ознайомлення із якими він підпису не ставив. Зазначає, що з 2016 року, тобто з часу його призначення на посаду начальника відділу, автомобілі у кількості 18 одиниць не передавались на зберігання та не перебували у його відданні, їх зберігання не входило в коло його службових обов`язків.
Окрім того, вручення підозри відбулось без внесення запису до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зазначена інша особа.
У змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, підтверджені доказами, які вказують на наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного. на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 в повній мірі дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Згідно з ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Системний аналіз положень статей 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 06.11.2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за номером № 0000122 зареєстроване кримінальне провадження, правова кваліфікація правопорушень ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України.
15.04.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме у тому, що ОСОБА_7 в період з грудня 2016 року по квітень 2017 року, перебуваючи на посаді начальника ВЗА ЦОП ГУНП в Хмельницькій області та будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч своїх посадових обов`язків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використав своє службове становище для протиправного обернення чужого майна на свою користь та користь невстановлених слідством третіх осіб, а саме: легкових автомобілів марок «Nissan Z 350», д.н.з. НОМЕР_1 , залишковою вартістю 446184 грн. 70 коп., власником якого є громадянин ОСОБА_9 , «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 90523 грн. 10 коп., власником якого є громадянин ОСОБА_10 , «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , «Mazda» НОМЕР_3 , «BMW» д.н.з. НОМЕР_4 , «Suzuki Trooper», д.н.з. НОМЕР_5 , «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_6 , «Mercedes-Benz 124E», без номеру, «ВАЗ 2110», д.н.з. НОМЕР_7 , «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_8 , «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_9 , «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_10 , «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_11 , «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_12 , «ВАЗ 2111», без номеру, які є речовими доказами у кримінальних справах минулих років, що розслідувались слідчими Управління по боротьбі із організованою злочинністю в Хмельницькій області про що йому достеменно було відомо, без відповідного дозволу (усного, письмового) керівництва ГУНП в Хмельницькій області, за відсутності передбачених законодавством процесуальних документів та інших законних підстав, шляхом зловживання своїм службовим становищем, в квітні 2017 року, точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, надав усні вказівки підлеглим незаконно перемістити дане чуже майно, за межі території центрального гаражу ВЗА ЦОП ГУНП, розташованого в м. Хмельницький, вул. Коцюбинського, 33, нібито для подальшого зберігання та охорони на спеціально відведених територіях Хмельницької філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», що розташовані в м. Хмельницький по вул. Купріна, 48/1 та по вул. Ганжі, 2, с. Лісові Гринівці, Хмельницького району. Упродовж квітня 2017 року, точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, воно було переміщено. Жодних підтверджуючих документів при здійсненні передачі вказаного чужого майна не склав, про вказані дії, керівництво ГУНП в Хмельницькій області не повідомив, тим самим створивши сприятливі умови та обстановку, за яких вчинив заволодіння вищевказаним чужим майном із невстановленими слідством особами, чим спричинив майнову шкоду у великих розмірах їх власникам громадянину ОСОБА_9 та громадянину ОСОБА_10 на загальну суму 537308 грн. 04 коп., оскільки 15.06.2018 року в період часу з 10 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. легкові автомобілі «Nissan Z 350», д.н.з. НОМЕР_1 , а також, в один з днів червня липня 2018 року, «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , були викрадені невстановленими на даний час слідством особами.
За своїм змістом повідомлена 15.04.2020 року ОСОБА_7 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що в діях ОСОБА_7 наявні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Відмовляючи в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 , слідча суддя обґрунтувала своє рішення тим, що підстави, про які скаржник зазначає на підтвердження неправомірного оголошення підозри, не можуть оцінюватися слідчим суддею в ході здійснення контролю за досудовим розслідуванням, оскільки таке не входить компетенції слідчого судді.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчої судді, виходячи з наступного.
Так, повідомлення про підозру є початком одного з етапів досудового розслідування, на якому орган досудового розслідування на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів готовий висловити припущення щодо вчинення певною особою кримінального правопорушення, з метою отримання можливості здійснення подальших слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні, однією з головних умов для здійснення яких є наявність повідомлення особи про підозру.
Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваної особи у вчиненні інкримінованого злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.
Отже, слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів на стадії досудового розслідування, під час якого слідчим проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на виявлення та документування доказів причетності особи до вчиненого злочину.
Враховуючи викладене, слідча суддя обгрунтовано відмовила у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру.
Посилання ж на те, що вручення підозри відбулось без внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є необґрунтованими.
Так, як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000122, 15.04.2020 року о 10 годині 08 хвилин були внесені відомості про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Повідомлення про підозру останньому вручено о 18 годині 44 хвилини 15.04.2020 року. Отже, будь - яких порушень вимог закону під час вручення підозри допущено не було.
Що стосується дати народження ОСОБА_7 , яка зазначена у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, то апеляційний суд вважає, що в ній допущено описку, можливість виправлення якої не втрачена.
Посилання ОСОБА_7 на покази свідків та відсутність у нього службових обов`язків щодо зберігання автомобілів як на доказ неправомірного оголошення підозри, на увагу суду не заслуговують, оскільки надання їм оцінки не входить до повноважень слідчого судді, натомість, така оцінка може бути надана в ході судового розгляду з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів.
Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 про скасування повідомлення про підозру від 15.04.2020 року у кримінальному провадженні № 0000122, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуюча: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4