ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 року в кримінальному провадженні №0000233 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , українця, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимого,
обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 року визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 23.09.2019р., зміненого ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 27.11.2019 року, більш суворим покаранням, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 роки позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили залишено у виді тримання під вартою, строк відбування покарання йому вирішено обчислювати з 27.08.2019 року.
Вирішено долю речових доказів.
На цей вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок районного суду та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
ЄУНСС 724/1553/19 провадження №11кп/822/80/20 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_7 . При цьому апелянт посилався на те, що він щиро розкаявся та визнав свою вину у замаху на крадіжку, з місця злочину не втікав, попросив вибачення у потерпілого і останній його пробачив та просив не позбавляти волі, оскільки претензій до нього не має. Вказував також, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, оскільки дружина його покинула з ними, а їм необхідна його допомога. Вказував, що він неодноразово жалкував про вчинене, а тому просив пом`якшити призначене йому покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.07.2019 року, приблизно о 15.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до господарства ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , де повторно, через вхідні двері проник всередину приміщення господарсько-побутового призначення, звідки намагався викрасти бувші у використанні домкрат «SKAMET» вартістю 1000 грн., карданний вал до садової косарки вартістю 1000 грн., гідравлічний насос НШ-32 вартістю1200 грн., два металеві відра загальною вартістю 50 грн. та три гайкових ключі загальною вартістю 120 грн., а всього майна на загальну суму 3520 грн., які виніс за межі вказаного приміщення на подвір`я житлового домоволодіння, але довести до кінця свій злочинний намір не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений власником.
Учасники судового розгляду, окрім прокурора, в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, що наведені у вироку, підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка і не оспорюється апелянтом.
Оскільки в поданій апеляційній скарзі обвинувачений не оспорює свою винуватість у вчиненні злочину, обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації його дій, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих фактичних обставин та висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.
Що стосується вимог апелянта про необхідність пом`якшення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що ці вимоги є необґрунтовані.

Відповідно до ч.1. ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В ч.2 ст.65 КК України зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував, що вчинений ним злочин відноситься до тяжких злочинів, останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив в період не знятої та не погашеної судимості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнав щире каяття, відсутність претензій з боку потерпілого та відсутність претензій по відшкодуванню шкоди.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом визнано рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації щодо проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що обвинувачений психічними розладами не страждає, проживає за рахунок коштів зароблених по найму, вживання алкогольних напоїв чинить помітний шкідливий вплив на його життя, по місцю проживання характеризується добре. ОСОБА_6 п`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності. Загальний ризик вчинення повторного правопорушення визначено як високий, загальний рівень небезпеки для суспільства високий.
Враховуючи дані про особу винного, який п`ять разів засуджувався за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, і знову вчинив закінчений замах на злочин в період судового розгляду іншого кримінального провадження щодо нього за аналогічний злочин, колегія суддів вважає, що підстав для застосування до нього ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного покарання немає.
При цьому колегія суддів враховує також те, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів на підставі ст.70 ч.4 КК України, застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Призначене покарання ОСОБА_6 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для зміни оскаржуваного вироку колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,- У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, а вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2019 року щодо нього в кримінальному провадженні №0000233, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя