Провадження № 1-кп/185/827/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2019 року м. Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого у цивільному шлюбі, не працюючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований і мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-14 листопада 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн. Штраф сплачено,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,
ОСОБА_5 , знаходячись у стані наркотичного (амфітамінового) сп`яніння, 30 липня 2018 року приблизно о 09.10 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.07.2007 року належить ОСОБА_8 , рухався по лівій полосі проїзної частини вул. Дніпровської м. Павлограда Дніпропетровської області зі сторони вул. Центральної у напрямку вул. Комарова.
Під час руху, в районі будинку № 414-А (кафе «Заман») ОСОБА_5 , керуючи вказаним автомобілем, рухався зі швидкістю близько 92-96 км./год., що перевищує максимально допустиму швидкість у населеному пункті (50 км./год.), та є грубим порушенням Правил Дорожнього Руху України.
В процесі подальшого руху, керуючи вказаним автомобілем, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, грубо порушуючи ПДР України, не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожню обстановку та маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху у вигляді зміни напрямку руху ліворуч автомобілем MAN TGM 12.250 реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухаючись по правій полосі, попереду автомобіля ВАЗ 2108, у попутному напрямку почав виконувати маневр випередження велосипедистів ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які також рухалися по правій полосі вул. Дніпровської, у попутному напрямку, водій ОСОБА_5 , несвоєчасно вжив заходів на зменшення швидкості руху, після чого застосувавши гальмування, під час руху у загальмованому стані втратив контроль над керуванням автомобіля, внаслідок чого автомобіль у стані заносу виїхав на суміжну смугу руху, де скоїв наїзд на велосипедистів ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які рухалися у попутному напрямку.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України, яке свідчить:
п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».
п. 12.9 «Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил».
Водій автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути даної ДТП при своєчасному гальмуванні.
При заданому механізмі події, дії водія автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.
Крім того, водій автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. 2.9 а), в якому вказано:
п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Невиконанню вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого велосипедисту ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забоями та саднами голови, переломів остистих відростків 5 та 6-го шийних хребців, переломів остистих відростків 5,6,9-го грудних хребців та перелому остеофіту 1-го поперекового хребця, уламкового перелому тіла лівої лопатки. За своїм характером вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, заявив про каяття, та дав показання про те, що він знаходячись у стані наркотичного сп`яніння, 30 липня 2018 року приблизно о 09.10 год., керував технічно-справним автомобілем марки ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 та, рухався по лівій полосі проїзної частини вул. Дніпровської м. Павлограда зі сторони вул. Центральної у напрямку вул. Комарова. Під час руху, в районі будинку № 414-А (кафе «Заман») він, керуючи вказаним автомобілем, рухався зі швидкістю близько 92-96 км./год. В процесі подальшого руху, він керуючи вказаним автомобілем, не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожню обстановку та маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху у вигляді зміни напрямку руху ліворуч автомобілем MAN TGM, який рухаючись по правій полосі, попереду його автомобіля, у попутному напрямку почав виконувати маневр випередження велосипедистів ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які також рухалися по правій полосі вул. Дніпровської, у попутному напрямку, він, несвоєчасно вжив заходів на зменшення швидкості руху, після чого застосувавши гальмування, під час руху у загальмованому стані втратив контроль над керуванням автомобіля, внаслідок чого автомобіль у стані заносу виїхав на суміжну смугу руху, де скоїв наїзд на велосипедистів ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які рухалися у попутному напрямку.
Погоджується, що внаслідок ДТП, у потерпілого могли утворитись встановлені висновком експерта середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Додав, що повністю згоден з висновком експерта, яким встановлено, що він зазначеними діями грубо порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України.
Зауважив, що зазначений злочин вчинив не навмисно, після ДТП не покидав місце пригоди, та прийняв заходи за для надання потерпілому першої медичної допомоги.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив викладені в обвинувальному акті та підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим обставини скоєного обвинуваченим ДТП, а також наслідки даної пригоди, де йому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення і вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим досліджувати інші докази немає ніякої необхідності.
З`ясувавши думку сторін кримінального провадження, кожного окремо, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому, та потерпілому, правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодились, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Аналізуючи показання обвинуваченого, співставляючи їх з обвинуваченням що закидається та показаннями потерпілого, суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 , мають характер логічних, послідовних, не суперечливих та об`єктивних, що з урахуванням застосування під час розгляду справи положень ст.349 КПК України дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні виду і розміру покарання суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше був судимий, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до невеликої тяжкості, не працює, має сім`ю, постійне місце проживання.
Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин з необережності, є у минулому законослухняним водієм, має позитивні характеристики, не залишав місце пригоди.
Пом`якшувальними обставинами суд визнає повне визнання обвинуваченим своєї провини, його каяття, висловлений жаль з приводу вчиненого, активну співпрацю з досудовим розслідуванням та сприяння швидкому судовому розгляду справи, знаходження на утриманні неповнолітніх дітей.
З обтяжливих обставин у справі суд визнає вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_5 у стані наркотичного сп`яніння.
Наведене, у сукупності з тим фактом, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин з необережності, має позитивні характеристики, свідчить про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, та приводить суд до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 має бути засудженим за ч. 1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі, в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, з позбавленням права керувати транспортними засобами, але умовно, із застосуванням до основного покарання, що призначається, положень передбачених ст.ст.75,76 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Крім того, у відповідності до ст. 174 КПК України, необхідно скасувати арешт майна накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2018 року.
Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України.
ОСОБА_5 призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі строком три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного за цим вироком основного покарання у вигляді обмеження волі строком три роки з іспитовим терміном два роки.
Зобов`язати ОСОБА_5 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.
Зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ 2108 номерний знак НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями кузова, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.07.2007 року належить ОСОБА_8 та зберігається на території Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Павлоград, вул. Шевченко, 51, Дніпропетровської області
- велосипед марки Україна сірого кольору з механічними пошкодженнями та велосипед марки Україна зеленого кольору з механічними пошкодженнями, котрі зберігаються на території Павлоградського ВП за адресою: м. Павлоград, вул. Шевченко, 51, Дніпропетровської області, - повернути за належністю ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_11 .