Справа № 462/2371/20
провадження 1-кс/462/1049/20
У Х В А Л А

15 червня 2020 року Слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 ,

встановив:

Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 вчинити процесуальні дії з належного інформування ОСОБА_4 щодо його процесуального статусу потерпілого у кримінальному проваджені № 0001036, передбачених КПК України прав та обов`язків потерпілого. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий ОСОБА_3 проводить досудове розслідування у зазначеному проваджені за його заявою про вчинення кримінальних правопорушень. Проте слідчий відмовився вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого. В зв`язку з наведеним, просить скаргу задовольнити.

Скаржник у судове засідання не з`явився, проте у скарзі звернувся з клопотанням про розгляд скарги у його відсутності, а відтак, з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя, слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу без його участі.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні проти скарги заперечив, пояснивши, що у заяві про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 повідомив про неправомірні дії, які на його думку. були вчинені невідомими особами відносно його повнолітньої доньки ОСОБА_6 , а відтак, заявник не може бути потерпілим у кримінальному проваджені № 0001036 в силу вимог ст. 55 КПК україни.

Заслухавши слідчого, оглянувши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001036 від 07.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України по факту того, що 27.04.2020 року ОСОБА_4 подав заяву, відповідно до якої 23.01.2020 року візуально знайомі та невідомі особи, перебуваючи у квартирі, яка перебувала у користуванні його доньки АДРЕСА_1 (точна адреса невідома), безпідставно, на його думку змушували останню повернути машинку для стрижки, яку вона нібито викрала під час роботи у салоні-перукарні «Софія», що по вул. Федьковича,29 у м. Львові.

Таким чином, заяву про вчинення кримінальних правопорушень від 27.04.2020 року було подано до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області особисто ОСОБА_4 .

Згідно із ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З системного аналізу вищевказаних норм, закріплених у КПК України, слідує, що слідчий після внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, які містяться у заяві про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний вчинити одну з двох процесуальних дій, а саме, або вручити заявнику пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, або винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 не була вчинена жодна з двох вищевказаних процесуальних дій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Тобто, бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом заяви або клопотання, зокрема, залишенням їх без процесуального реагування або неналежним на них процесуальним реагуванням.

Проте, предметом оскарження до слідчого судді може бути не будь-яке невчинення процесуальних дій слідчим, а лише невчинення тих дій, які слідчий зобов`язаний вчинити відповідно до вимог КПК України.

Зі змісту скарги ОСОБА_4 вбачається, що він просить зобов`язати слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 вчинити процесуальні дії з належного інформування ОСОБА_4 щодо його процесуального статусу потерпілого у кримінальному проваджені. Проте, КПК України не зобов`язує вчиняти такі дії слідчого.

За таких, обставин у слідчого судді відсутні правові підстави для зобов`язання слідчого вчинити процесуальні дії з належного інформування ОСОБА_4 щодо його процесуального статусу потерпілого у кримінальному проваджені № 0001036, передбачених КПК України прав та обов`язків потерпілого.

Разом з тим, при розгляді даної скарги слідчий суддя виходить з принципу «jura novit curia», тобто, «суд знає закони».

Беручи до уваги, що слідчий ОСОБА_3 не вчинив всі необхідні процесуальні дії, передбачені ст. 55 КПК України, слідчий суддя вважає, що його слід зобов`язати вчинити процесуальні дії, передбачені ст. 55 КПК України, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_4 від 27.04.2020 року про вчинення кримінальних правопорушень, тобто, або вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, або винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 вчинити процесуальні дії, передбачені ст. 55 КПК України, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_4 від 27.04.2020 року про вчинення кримінальних правопорушень.

У задоволені решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала остаточна та в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.