Справа № 642/8388/19
Провадження № 1-кп/642/1572/20
У Х В А Л А

31 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального

провадження: прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002572 від 21.10.2019 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2019 року до Ленінського районного суду м. Харкова в порядку ст. 283 КПК України з Харківської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

По даному кримінальному провадженню проводиться процедура судового розгляду.

Відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України на суд покладається обовязок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або і захисту розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з того моменту, як до суду надійшов обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, або з того дня, коли до обвинуваченого судом був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні, відповідно до вимоги вищевказаної статті, судом було ініційоване питання доцільність збереження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_3 вважав необхідним продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, зазначивши, що дані особи обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжного заходу не змінилися та продовжують існувати, представник потерпілого та свідки сторони обвинувачення судом ще допитані не були, а тому якщо обвинувачені, будуть знаходиться на волі, то вони зможуть перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на цих осіб, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду, оскільки всі обвинувачені ніде не працюють, не мають законних джерел заробітку
Відповідно до ухвали суду від 31.03.2020 року обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були видалені тимчасово із зали судового засідання під час розгляду питання доцільності продовження тримання їх під вартою до спливу продовженого судом строку.

Захисники обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти продовження строку тримання обвинувачених під вартою заперечували, пославшись, що вони раніше не судимі, мають міцні соціальні зв`язки, одружені, утримують малолітніх дітей, мають постійне місце реєстрації, неофіційно працюють, що обвинувачений ОСОБА_9 має матір, яка є пенсіонером та інвалідом, а також що всі обвинувачені тривалий час перебувають під вартою, пославшись при цьому на практику Європейського суду з прав людини.

Також сторона захисту зазначила, що всі обвинувачені, знаходячись на волі не будуть намагатися ухилитися від суду та впливати на показання представника потерпілого та свідків, а також, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку що обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід продовжити строк тримання під вартою виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).
Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 нього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального проваджений матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального

правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного,

обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він

підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного

проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо

вони застосовувалися до нього раніше;

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те,чи є утримання під вартою розумним, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для залишення під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. У даному кримінальному провадженні тримання під вартою є виправданим заходом, за наявності чітких ознак складу злочину та обгрунтованої підозри у його вчиненні обвинуваченими.
Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який відноситься до категорії тяжкого злочину.
При розгляді даного клопотання судом зясовувались дані про особи обвинувачених.

Так всі обвинувачені мають молодий вік, одружені, утримують малолітніх дітей, зі слів неофіційно працюють, мають постійне місце реєстрації, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 раніше не судимі, а обвинувачений ОСОБА_8 в силу вимоги ст. 89 КК України не судимий, мають типові соціальні зв`язки.

Всі обвинувачені на час вирішення даного питання за своїм віком мають типові соціальні зв`язки для осіб свого віку та статусу.
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надійшов на розгляд до суду лише 12.12.2019 року.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).
Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що:
1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (частини 3-5 статті 199 КПК).
Суд вважає, що обраний відносно всіх обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою застосування запобіжного заходу.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи всіх обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та стороною захисту не доведено.
Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером осіб обвинувачених, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.
Щодо доводів сторони захисту про відсутність ризиків, зазначених у статті 177 нього Кодексу, суд вважає необхідним звернути увагу, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує всім обвинуваченим у разі визнання їх винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують, а строк утримання обвинувачених під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу .
Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, а зміна обраного відносно них запобіжного заходу на більш мягкий запобіжний захід чи не обрання відносно них будь-якого запобіжного заходу буде недостатньою для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193- 194, 196, 331, 370-372, 376, 392 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожному строком на шістдесят днів з триманням в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", по 29 травня 2020 року включно.

Термін дії ухвали по 29.05.2020 року.

Ухвалу направити на виконання до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор".
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1