Справа №491/313/20
УХВАЛА
09 квітня 2020 року м. Ананьїв
Постановою т.в.о. заступника начальника відділення начальника СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 20 березня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні призначено групу слідчих у складі: слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..
Згідно доданої до клопотання копії постанови заступника керівника Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 20 березня 2020 року, процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів Котовської місцевої прокуратури у складі прокурорів Котовської місцевої прокуратури: ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , де старшим групи призначено ОСОБА_7 ..
Слідчий СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 до суду на розгляд клопотання не з`явився, однак надав письмову заяву, в якій просить клопотання розглянути у його відсутність. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
З клопотання вбачається, що майно на яке планується накласти арешт було вилучено під час обшуку, який проводився на підставі ухвали слідчого судді, та є підстави вважати, що вказане майно може виявитись предметами, які вилучені законом з обігу, у зв`язку з чим, відповідно до ч.7 ст.236 КПК України, воно не є тимчасово вилученим майном.
У відповідності до ч.2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
При цьому, частиною 2 ст.172 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання за відсутності слідчого, прокурора та без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна.
При цьому, відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Перевіривши надані матеріали, з`ясувавши обставини, викладені в клопотанні слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Так, з клопотання вбачається, що 20 березня 2020 року до чергової частини Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Жеребкове Ананьївського району Одеської області, про те, що ОСОБА_5 , мешканець с. Байтали Ананьївського району Одеської області, на території свого домоволодіння зберігає наркотичні речовини.
06 квітня 2020 на підставі ухвали слідчого судді Ананьївського районного суду Одеської області від 03 квітня 2020 року було проведено обшук території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також розташованих на території за вказаною адресою будівель і споруд, прибудинкової території, де проживає без нотаріально-посвідчених документів ОСОБА_5 в житловому будинку який належить ОСОБА_9 , з метою відшукання рослин коноплі, майна що є предметом кримінального право порушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, майна, на зберігання якого необхідний спеціальний дозвіл.
На початку обшуку ОСОБА_5 на пропозицію видати зазначені в ухвалі рослини коноплі та предмети вилучені законом з обігу заявив, що в його будинку наявні рослини коноплі та він згоден добровільно їх видати.
Після цього ОСОБА_5 добровільно дістав з господарського приміщення, а саме, з горища, речовину рослинного походження в крупно-подрібненому стані за своїми морфологічними ознаками схожу на коноплю.
В подальшому виявлені в ході обшуку речовини рослинного походження в крупно-подрібненому стані за своїми морфологічними ознаками, схожі на рослини коноплі оглянуті, вилучені, упаковані в спеціальний пакет МВС України № 1922502, та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 41.
Клопотання про накладення арешту обґрунтовується тим, що предмети вилучені 06 квітня 2020 року в ході проведення обшуку території домоволодіння, в якому мешкає ОСОБА_5 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та мають доказове значення по такому кримінальному провадженню, так як вони можуть бути предметом кримінального правопорушення, по вказаних речовинах необхідно провести експертизу за спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», а у разі його повернення будуть створенні можливості до для його знищення, переховування або пошкодження.
Абзацом 1 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З доданої до клопотання копії протоколу обшуку (а.с.21-23) вбачається, що слідчим СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді від 03 квітня 2020 року, 06 квітня 2020 року в проміжок часу з 10 години 50 хвилин по 11 годину 23 хвилини було проведено обшук домоволодіння, в якому мешкає ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого ОСОБА_5 провів всіх учасників обшуку до приміщення літньої кухні та пояснив, що на горищі літньої кухні у нього зберігаються рослини коноплі для власних потреб без мети збуту. Після цього ОСОБА_5 самостійно піднявся на горище літньої кухні та добровільно надав працівникам поліції зазначені ним рослини коноплі.
Відповідно до Таблиці І «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770, канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу, віднесені до списку №1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» і їх обіг, відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», на території України заборонено, за винятком їх обігу лише в цілях та на підставах, передбачених статтями 15, 19 і 20 цього Закону.
При цьому, статтею 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», визначено порядок культивування рослин, включених до таблиці I Переліку.
Статтею 19 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» визначено використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності.
А статтею 20 вказаного Закону передбачено порядок здійснення діяльності з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях.
При цьому, види діяльності передбачені ст.15 та ст.20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» підлягають обов`язковому ліцензуванню, а діяльність передбачена ст.19 Закону має здійснюватись спеціальними органами та установами.
Будь яких відомостей про наявність у ОСОБА_5 ліцензій на здійснення діяльності передбаченої, ст.ст.15, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», клопотання та додані до нього матеріали не містять.
Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Пунктом 10 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 1 статті 309 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
З наведеного вбачається, що в даному випадку існують достатні підстави вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, встановлення факту вчинення якого має бути перевірено в рамках досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні.
З урахуванням диспозиції частини 1 статті 309 КК України вбачається, майно, вилучене 06 квітня 2020 року під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , має суттєве значення для досудового розслідування, оскільки воно, в даному випадку, може бути предметом кримінального правопорушення.
Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, за визначенням ч.1 ст.98 КПК України, майно, вилучене 06 квітня 2020 року під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 підпадає під визначення речового доказу та, відповідно, може бути використане, як доказ при судовому розгляді.
З наведеного вбачається наявність підстав для арешту майна та ризиків, передбачених ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, зокрема, що майно на яке планується накласти арешт є майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, у зв`язку з чим в разі його повернення особам, в яких його було вилучено буде створено можливість його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З клопотання вбачається, що майно, на яке планується накласти арешт, було вилучено під час обшуку, який проводився на підставі ухвали слідчого судді, та є підстави вважати, що вказане майно може виявитись предметом, який вилучений законом з обігу, у зв`язку з чим, відповідно до ч.7 ст.236 КПК України, воно не є тимчасово вилученим майном.
Водночас, абзацом 1 частини 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З наведеного вбачається, що майно на яке планується накласти арешт, вилучено у відповідності до положень ч.7 ст.236 КПК України при проведенні 06 квітня 2020 року обшуку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_5 , клопотання про накладення арешту на вилучене майно подане у відповідності до положень ст.ст.170, 171 КПК України, при цьому вилучене майно підпадає під ознаки речових доказів, визначені ч.1 ст.98 КПК України, та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, у кримінальному провадженні відсутні особи, яким повідомлено про підозру, при цьому існує обґрунтована можливість знищення або переховування вилученого майна у разі його повернення особам, в яких його було вилучено, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 173, 369-371 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення 06 квітня 2020 року обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на речовину рослинного походження в крупно-подрібненому стані яка була опечатана у спеціальний пакет МВС України № 1922502, в подальшому передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 41.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Зберігання арештованого майна здійснювати у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Копію ухвали направити слідчому.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1