Дата документу 23.01.2020 Справа № 554/504/20
Провадження № 1-кс/554/1452/2020
У Х В А Л А
іменем України
23 січня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №000046 від 11 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . В клопотанні органу досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументовано наступним.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000046 від 11 січня 2020 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , працюючи на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, має спеціальне звання капітан поліції, тобто, будучи представником влади і службовою особою, вчинив умисний корисливий злочин за попередньою змовою групою осіб, у сфері службової діяльності за таких обставин.

З метою незаконного збагачення, ОСОБА_4 , починаючи з 17.01.2020 року в категоричній та безумовній формі повідомив ОСОБА_7 про необхідність передати йому грошові кошти у сумі 12000 грн. за вирішення питання щодо перекваліфікації кримінального правопорушення та не обрання запобіжного заходу відносно останнього в рамках кримінального провадження, у якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

18 січня 2020 року близько 13-00 години, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, розташованої у м.Дніпрі в районі будинку 1а по проспекту Слобожанський, на перехресті з проспектом Мануйлівський, оперуповноважений відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 5000 грн. за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої влади.

21 січня 2020 року близько 18 годин 45 хвилин, знаходячись в автомобілі марки «КІА ОПТІМА» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований за адресою: м.Дніпро, вул.Юрія Савченка, напроти будинку №76, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 другу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 7000 грн. за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої влади.

Отже, за змістом клопотання, старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи за попередньою змовою групою осіб, незаконно вимагав і одержав неправомірну вигоду на загальну суму 12000 грн. за вчинення за попередньою змовою групою осіб певних дій з використанням наданої влади, а саме за перекваліфікацію кримінального правопорушення та не обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

21 січня 2020 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

22 січня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Обгрунтована підозра ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обумовлює наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 статті 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде перебувати на волі.

Крім того, ОСОБА_4 є співробітником правоохоронного органу вже тривалий час та обізнаний про методи та способи здійснення оперативних заходів, проведення розслідувань, розшуку осіб тощо.

З метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовження протиправної діяльності та/або вчинення інших службових злочинів, в тому числі, щодо свідків у даному кримінальному провадженні з мотивів помсти, слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 168160 грн. При цьому, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, а тому просить задовольнити подане клопотання в повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, наявна обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого злочину та застосувати до підозрюваного більш м`які запобіжні заходи неможливо, на підставі чого просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнає. Вказав, що пред`явлена йому підозра взагалі необґрунтована, а ризики є надуманими. Він не має наміру впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, знищувати або спотворювати докази, вчиняти кримінальні правопорушення чи будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню. Зазначив, що одружений та має на утриманні малолітню дитину, яка потребує догляду. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти клопотання з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Вказала, що підозра не обґрунтована, а ризики не доведені. Дані, що підтверджують наявність зазначений у клопотанні ризиків, в матеріалах справи відсутні. Також зазначила щодо недопустимості посилань на результати проведеного обшуку, оскільки ухвалою слідчого судді його поки не було легалізовано, а показання свідка ОСОБА_7 є суперечливими, до того ж цей свідок має судимості, а його дії мали провокативний характер, також поняті були допитані щодо проведеного обшуку, а не суті кримінального правопорушення. Підозрюваний має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину та дружину.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається із матеріалів клопотання, 11 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000046 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.3 ст.368 КК України, та зазначено, що службові особи одного із правоохоронних органів Дніпропетровської області вимагають від громадянина ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, неправомірну вигоду за зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві.

Судом установлено, що 21 січня 2020 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

22 січня 2020 року у кримінальному провадженні №000046 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

З наявних матеріалів клопотання слідує, що старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 підозрюється в тому, що, будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи за попередньою змовою групою осіб, незаконно вимагав і одержав неправомірну вигоду на загальну суму 12000 грн. за вчинення за попередньою змовою групою осіб певних дій з використанням наданої влади, а саме за перекваліфікацію кримінального правопорушення та не обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, прокурор посилається на наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, а повідомлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою. При цьому ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, доведеності чи недоведеності вини підозрюваного, а також питання належності та допустимості доказів не є предметом розгляду слідчого судді на даній стадії кримінального провадження, та вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Так, заперечення сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри спростовуються наявними матеріалами клопотання, а наведені у судовому засіданні доводи стосуються переважно оцінки здобутих органом досудового розслідування доказів з точки зору їх належності та допустимості, та є непереконливими, враховуючи стадію досудового розслідування.

Разом із тим, з урахуванням конкретних обставин розслідування, для стороннього об`єктивного спостерігача є зрозумілим причетність працівника правоохоронного органу - оперуповноваженого ОСОБА_4 до вчинення згаданого кримінального правопорушення, вимагання та одержання неправомірної вигоди, поєднаного з використанням службового становища.

Отже, надані стороною обвинувачення матеріали свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 10.01.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 11.01.2020 року, який повідомив про обставини вимагання ОСОБА_4 неправомірної вигоди за сприяння у перекваліфікації кримінального правопорушення та пом`якшенні відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; протоколами огляду та вручення грошових коштів від 18.01.2020 року та від 21.01.2020 року; протоколом обшуку від 21.01.2020 року, під час якого в автомобілі Kia Optima д.н.з. НОМЕР_1 виявлено і вилучено предмет неправомірної вигоди грошові кошти на загальну суму 7000 грн.; протоколом затримання громадянина ОСОБА_4 від 21.01.2020 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 22.01.2020 року, який зазначив про обставини передання ОСОБА_4 18.01.2020 року неправомірної вигоди в розмірі 5000 грн., а також 21.01.2020 року другої частини обумовленої раніше суми (12000 грн.) неправомірної вигоди у розмірі 7000 грн. в автомобілі марки Kia Optima, що належить ОСОБА_4 , після чого останній запевнив, що передасть гроші слідчому та прокурору для вирішення питань, пов`язаних із можливим запобіжним заходом відносно ОСОБА_7 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 21.01.2020 року, які брали участь у слідчих діях, огляді, обшуку як поняті, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що ризики, визначені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, знайшли своє достатнє підтвердження, зокрема, підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі; може впливати на свідків, які проживають в одному населеному пункті, з метою зміни їх показів щодо обставин кримінального провадження, оскільки за родом своєї професійної діяльності має можливість впливати на таких осіб, у тому числі на заявника, який повідомив про кримінальне правопорушення, вчинене підозрюваним; може вчинити інше кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи службове становище, коло професійних зв`язків та знайомств останнього.

Тому встановлені вище ризики, які на час розгляду клопотання є реальними, переважають позитивні характеристики підозрюваного, що були зазначені його захисником.

Відповідно до положень ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, так і особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією та у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Судом враховуються такі дані про особу підозрюваного, як працевлаштованість, наявність міцних соціальних зв`язків, одружений, має малолітнього сина 2016 р.н., постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше не судимий.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Частиною 4 ст.194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 цієї ж статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором клопотання.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Беручи до уваги вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання, його майновий стан, наявність міцних соціальних зв`язків, стан здоров`я та перебування на його утриманні дружини та малолітньої дитини, позитивні характеристики, а також повідомлення про підозру, конкретні обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, суд приходить до висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронних засобів контролю, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На переконання суду, саме такий запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на чому наполягає прокурор.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 132, 176-178, 181, 186, 193,194, 196,197, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України у кримінальному провадженні №000046 від 11 січня 2020 року - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, строком на 2 (два) місяці, тобто до 21 березня 2020 року, із застосуванням електронних засобів контролю, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з місця проживання (реєстрації) без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України в Україну; не відвідувати Дніпровський відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області, що розташований за адресою: Троїцька площа, 2А, м.Дніпро; утримуватись від спілкування з усіма співробітниками Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області та усіма свідками у кримінальному провадженні.

У разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст.382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1