ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/244/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , що представляє інтереси ОСОБА_4 на бездіяльність та рішення органу досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України (постанову про закриття кримінального провадження, не надання матеріалів досудового розслідування для ознайомлення),-

В С Т А Н О В И В:

25.11.2019 року до Дарницького районного суду м.Києва надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить:

1. Поновити строк для звернення зі скаргою на дії (рішення) та бездіяльність органу досудового розслідування, пропущений з поважних причин.

2. Прийняти дану скаргу до провадження Дарницького районного суду м. Києва та задовольнити її.

3. Визнати неправомірною бездіяльність уповноваженої особи органу досудового розслідування - Дарницького УП ГУНП у м. Києві в частині:

3.1.не виявлення усіх обставин кримінальної справи та не здійснення всебічного, повного і неупередженого їх дослідження, зокрема, не встановлення місцезнаходження транспортного засобу марки «Шевроле Лаччеті», д.н.з. НОМЕР_1 , не встановлення осіб, які ним заволоділи.

3.2.не повідомлення потерпілої (заявника) про прийняття постанови про закриття кримінального провадження від 30.08.2019

3.3.не направлення потерпілій (заявниці) та її представнику копії постанови про закриття кримінального провадження від 30.08.2019.

4.Постанову про закриття кримінального провадження №0013404, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2016, винесену 30.08.2019 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України уповноваженою особою Дарницького УП ГУНП у м. Києві - скасувати.

5. Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування - Дарницького УП ГУНП у м. Києві:

5.1. направити потерпілій (заявниці) та її представнику копії постанови про закриття кримінального провадження від 30.08.2019.

5.2. відновити досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0013404, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

5.3. розглянути клопотання представника потерпілої про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та надання інформації про хід і стан досудового розслідування від 27.09.2019.

Винести вмотивовану постанову по результатам розгляду.

6. Зобов`язати уповноважену особу Дарницького УП ГУНП у м. Києві надати представнику потерпілого - адвокату ОСОБА_3 для ознайомлення та фотокопіювання матеріали досудового розслідування №0013404, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, причини неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив такі обставини.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скаржник зазначає, оскільки про вказану постанову йому стало відомо тільки з листа від 13.11.2019 року, але саму копію постанови так і не отримав станом на день розгляду скарги, тому строк на оскарження він не пропустив.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя не вбачає вини скаржника у пропущені процесуального строку звернення зі скаргою на бездіяльність слідчого, а отже строк на оскарження бездіяльності слідчого слід поновити.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою слідчого Дарницького УП ГУ НП в м. Києві 31.08.2019 року матеріали кримінального провадження №00103404 від 27.11.2016 року, за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні кримінального правопорушення.

Проте, під час судового засідання було встановлено, що слідчий під час розслідування вказаного кримінального провадженні не вичерпав всі існуючі можливості щодо збирання та дослідження доказів, та не провів всі необхідні слідчі дії.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 39 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому, аргументуючи висновок про закриття провадження, слідчий вказує на те, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше перебували у шлюбі та автомобіль марки «Шевролет Лаччеті», д.н.з. НОМЕР_1 , був придбаний на час перебування в шлюбі, тому відносини мають цивільно-правовий характер.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена без проведення необхідних слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а тому скарга підлягає задоволенню в цій частині.

В решті вимог необхідно відмовити, оскільки вони були заявлені після закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 22, 26, 91, 92, 110, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити частково.

Поновити адвокату ОСОБА_3 , що представляє інтереси ОСОБА_4 , для звернення зі скаргою на дії (рішення) та бездіяльність органу досудового розслідування.

Скасувати постанову слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 30.08.2019 року про закриття кримінального провадження № 0013404, внесені до ЄРДР 27.12.2016 року.

В решті відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: