Номер провадження: 11-сс/813/1015/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року у кримінальному провадженні №0000054 від 21.02.2020 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20.07.2020 року, із визначенням розміру застави у розмірі 476 прожиткових мінімумів для працездатної особи, тобто у сумі 1000552 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят дві) гривніщодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, розлученого, який є приватним підприємцем, на підставі ст. 89 КК України, раніше не судимого, відносно якого на теперішній час перебувають на розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області обвинувальні акти за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України (кримінальне провадження №0000194), ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України (кримінальне провадження №0000023), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0000054 від 21.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 263 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає доведеним існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та продовження підозрюваним протиправної діяльності (кримінального правопорушення). Зокрема, існування такого ризику обумовлюється фактичними обставинами ймовірного зберігання за місцем проживання підозрюваним предметів, які становлять собою значну небезпеку для життя та здоров`я громадян, що в зв`язку з його доступом до таких предметів, з одного боку, свідчить про ризик ймовірного повторення протиправної діяльності, а з іншого, про існування ризику летальності (п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України). Крім того, слідчий суддя вирішуючи питання існування такого ризику врахував також ту обставину, що підозрюваний на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області в рамках двох кримінальних проваджень, зокрема й за можливе вчинення аналогічному роду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, що знову ж таки підтверджує як схильність підозрюваного до вчинення такого роду діянь, так і наявність у нього доступу до предметів, які обмежені в цивільному обігу (зброї).Також, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 підозрюється, за вчинення діянь, які передбачені диспозицією означеної норми закону, передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 (семи) років. Крім того, на теперішній час в рамках даного кримінального провадження також здійснюється досудове розслідування за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в рамках якого перевіряється можлива причетність ОСОБА_8 до вчинення такого кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , застосувати до Прокопського запобіжний захід у виді домашнього арешту або у виді застави, в розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. Зазначає, що слідчим суддею необґрунтовано застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки вищевказані ризики є необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника і підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою доводів апеляційної скарги та матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000054 від 21.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296, ч.3 ст. 307 ч.1 ст.310 КК України.

У ході проведення санкціонованого обшуку, в період часу з 08.38 год. до 15.02 год. 02.06.2020, за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками ГУНП в Одеській області виявлено та вилучено обріз мисливської рушниці «ТОЗ-66» П/40КК700АТМ (У)1971, № НОМЕР_1 .
Відповідно до висновку експерта № 376-Б від 03.06.2020 обріз мисливської рушниці «ТОЗ-66» П/40КК700АТМ (У)1971, № НОМЕР_1 , являється обрізом гладкоствольної двоствольної (з горизонтальним розташуванням стволів) мисливською рушницею 12 калібру «ТОЗ-66» № НОМЕР_1 , 1971 року виготовлення, в конструкцію якої саморобним способом були внесені конструктивні зміни, а саме укорочування стволів до залишкової довжини 338 мм та відпилювання прикладу. Наданий обріз є нестандартною гладкоствольною вогнепальною зброєю. Придатний до пострілів мисливськими патронами 12 калібру.
За вказаним фактом СУ ГУНП в Одеській області 20.05.2020 розпочате кримінальне провадження за № 0000676 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке 02.06.2020 об`єднано з матеріалами кримінального провадження за № 0000054.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Розглядаючи апеляційну скаргу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.263 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, які є достатні для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 від 02.06.2020, в ході якого виявлено та вилучено обріз мисливської рушниці «ТОЗ-66» П/40КК700АТМ (У)1971, № НОМЕР_1 , який являється обрізом гладкоствольної двоствольної (з горизонтальним розташуванням стволів) мисливської рушниці 12 калібру «ТОЗ-66» № НОМЕР_1 , 1971 року виготовлення, в конструкцію якої саморобним способом були внесені конструктивні зміни, а саме укорочування стволів до залишкової довжини 338 мм та відпилювання прикладу. Наданий обріз є нестандартною гладкоствольною вогнепальною зброєю. Придатний до пострілів мисливськими патронами 12 калібру, відеозапис до протоколу обшуку від 02.06.2020 року, речовий доказ - обріз мисливської рушниці «ТОЗ-66» П/40КК700АТМ (У)1971, № НОМЕР_1 , який виявлено та вилучено за місцем проживання ОСОБА_8 в ході обшуку, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, апеляційному суду не наведено.

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, слідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Крім того, на теперішній час в рамках даного кримінального провадження також здійснюється досудове розслідування за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в рамках якого перевіряється можлива причетність ОСОБА_8 до вчинення такого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.

В зв`язку з наведеним, посилання захисника про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки належним чином мотивовані та наведені в оскаржуваній ухвалі.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.263 КК України, його специфіку, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, суспільну небезпеку вчиненого, кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, його зухвалість, особу підозрюваного, те, що підозрюваний на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області в рамках двох кримінальних проваджень, зокрема й за можливе вчинення аналогічному роду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, що знову ж таки підтверджує як схильність підозрюваного до вчинення такого роду діянь, так і наявність у нього доступу до предметів, які обмежені в цивільному обігу (зброї), та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти встановленим ризикам.

В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою виправданим, а доводи захисника в цій частині необґрунтованими.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів може виявитися недостатнім для запобігання існуючим ризикам, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу здійснити спроби переховування від досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що слідчий суддя неправильно визначив розмір застави, встановивши його непомірним для підозрюваного, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу.

Оскарженою ухвалою обвинуваченому визначений розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 476 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1000552 грн.
Згідно з положеннями п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Визначивши підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави в значно більшому розмірі, ніж це передбачено законом, слідчий суддя не навів в оскарженій ухвалі переконливих доводів, які можуть свідчити про виключність обставин, що дають можливість визначення застави у більшому розмірі, ніж розмір, передбачений п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.
Також слідчий суддя не зазначив в оскарженій ухвалі, які обставини свідчать про те, що застава у визначеному законом розмірі, а саме у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не обґрунтовано визначив розмір застави, який перевищує розмір, передбачений п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, з метою забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.
Такий висновок слідчого судді не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, клопотання слідчого не містить вимоги про визначення розміру застави поза межами зазначеної норми закону, в ході розгляду клопотання слідчий і прокурор не ставили такої вимоги, що прокурор підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду, а відтак не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з положеннями ст.ст.409, 411 КПК України, є підставою для скасування оскарженого судового рішення.
Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника в цій частині є обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу.
Керуючись ст. ст. 177, 376, 395, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , частково задовольнити, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000054 від 21.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 263 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20.07.2020 року.
Визначити ОСОБА_8 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн.
Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум
Отримувач: Одеський апеляційний суд,
Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 01.07.2020 р., заставна сума за ОСОБА_8 становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн., судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Після внесення застави підозрюваний ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти.
В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора і суду;
- повідомляти слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Вказані обов`язки підлягають виконанню протягом двох місяців з моменту звільнення ОСОБА_8 , з під варти.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4