Дата документу 19.12.2019 Справа № 337/732/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1933/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/732/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горячий Ключ Краснодарського краю РФ, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

17.02.2019 року у період часу з 11 години 48 хвилин до 12 години ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні торгового залу супермаркету «Сільпо 151», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, пр.Інженера Преображенського, 13, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з полиці майно, яке належить ТОВ «Сільпо-Фуд», на загальну суму 342 грн. 93 коп. Після чого, пройшов касову зону, не розплатившись за товар і намагався покинути приміщення магазину, однак був затриманий працівником супермаркету.

06.03.2019 року приблизно о 09 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні відділу кондитерських виробів супермаркету «Сільпо», розташованого по пр.Інженера Преображенського 13в м.Запоріжжя, із вітрини взяв майно, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд», сховав під одяг, пройшов через каси супермаркету не розплатившись за товар, чим спричинив матеріальний збиток ТОВ «Сільпо-Фуд» на загальну суму 359 грн. 11 коп. (без урахування ПДВ).

06.03.2019 року приблизно о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні відділу кондитерських виробів супермаркету «Сільпо», розташованого по вул.Василя Сергієнка 9 в м.Запоріжжя, із вітрини взяв майно, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд», сховав під одяг, пройшов через каси супермаркету не розплатившись за товар, чим спричинив матеріальний збиток ТОВ «Сільпо-Фуд» на загальну суму 333 грн. 72 коп. (без урахування ПДВ).

12.03.2019 року приблизно о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні відділу кондитерських виробів супермаркету «АТБ», розташованого по вул.Запорізького козацтва, 22 в м.Запоріжжя, із вітрини взяв майно, що належить ТОВ «АТБ - Маркет», а саме шоколад кількості 14 штуки вартістю 16 грн. 96коп. (без урахування ПДВ) за одну одиницю товару, сховав у ліву внутрішню кишеню куртки та пройшовши касову зону, не розплатившись за вказаний товар, намагався покинути приміщення супермаркету, однак був затриманий охороною.

17.03.2019 року приблизно об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні відділу кондитерських виробів супермаркету «Траш», розташованого по пр.Ювілейному, 22Б в м.Запоріжжя, із вітрини взяв майно, що належить ТОВ «Траш», вартістю 155 грн. 20 коп. (без урахування ПДВ) та вартістю 47 грн. 59 коп. (без урахування ПДВ), сховав у ліву внутрішню кишеню куртки та пройшовши касову зону, не розплатившись за товар, намагався покинути приміщення супермаркету, однак був затриманий охороною.

26.06.2019 року приблизно о 20 годині 05 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні відділу кондитерських виробів супермаркету «Сільпо №151», розташованого по пр.Інженера Преображенського, 13 в м.Запоріжжя, зі стелажу взяв майно, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд», на загальну суму 234 грн. 48 коп. (без урахування ПДВ), сховав під свій одяг та пройшовши касову зону, не розплатившись за товар, намагався покинути приміщення магазину, однак був затриманий працівниками магазину.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, не доведене до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК у виді 6 місяців арешту;

- за ч.2 ст.185 КК у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70, 72 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просив вирок суду змінити та на підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Свої вимоги мотивував тим, що обвинувачений не перебував на випробувальному терміні, не мав невідбутої частини покарання, а тому формальні перешкоди для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК були відсутні. Крім того, обвинувачений щиро покаявся, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду сприяв встановленню істини у справі, позитивно характеризується.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який повністю підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

В апеляційній скарзі захисник вимагав на підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вважаючи, що встановлені у даній справі обставини та дані про особу обвинуваченого дають можливість застосування до нього положень ст.75 КК.

Проте, на переконання колегії суддів, такі вимоги та доводи захисника не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, крім випадків засудження за корупційний злочин, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому покарання, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесено до злочинів середньої тяжкості. Також суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується релігійною організацією.

Разом з тим, суд обґрунтовано прийняв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 не працює, переховувався від слідства, не має стійких соціальних зв`язків, раніше 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Раніше ОСОБА_8 звільнявся від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК. Проте знову вчиняв злочин в період іспитового строку. Нові 6 епізодів злочинної діяльності обвинуваченим вчинено через незначний проміжок часу від дня його останнього звільнення з місць позбавлення волі.

А тому, з огляду на таку сталу поведінку обвинуваченого, яка свідчить про схильність останнього до вчинення злочинів та очевидне небажання стати на шлях виправлення та перевиховання, колегія суддів вважає, що досягти мети заходу примусу без ізоляції обвинуваченого від суспільства неможливо.

Обставини, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, були враховані судом першої інстанції та дали суду право призначити обвинуваченому за закінчений злочин покарання у виді позбавлення волі на мінімально можливий строк, передбачений санкцією ч.2 ст.185 КК.

Отже, правових підстав вважати призначене обвинуваченому покарання явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів не вбачає, як і не вбачає підстав для застосування ст.75 КК та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, як того вимагала сторона захисту. Призначене покарання є пропорційним та співмірним вчиненому і є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки районного суду і доводили необхідність застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК в апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не виявлено.

Відтак вирок суду є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4