ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/133/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю адвоката - ОСОБА_6 ,
володільців майна - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді клопотання частково задоволено.
Накладено арешт на автомобіль «Мерседес-Бенц 200» - НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 , володільцем якого є ОСОБА_8 .
У задоволенні клопотання в частині арешту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ,- відмовити та зобов`язати орган досудового розслідування негайно повернути вищевказане свідоцтво ОСОБА_8 .
Роз`яснено, що зберігання арештованого автомобіля здійснювати в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012р. «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» - на спеціальному майданчику ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 09 грудня 2019 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_10 про накладення арешту на автомобіль Mersedes-Benz 200 - НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 належні ОСОБА_9 (а.с.31-32).
В клопотанні про арешт майна прокурором зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27.11.2019 року до Київського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від експерта Харківського НДЕКЦ про те, що за адресою: м. Харків, вул. Шевченка 111-А виявлено автомобіль Mersedes-Benz 200 р.н. НОМЕР_1 з ознаками підробки дублюючої таблички ідентифікаційного номера ТЗ серії НОМЕР_2 сірого кольору, 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 .

Відповідно до вилученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль Mersedes-Benz 200 сірого кольору 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у власності ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Виявлений на місці події за керуванням вищевказаного ТЗ ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що користується вищевказаним автомобілем приблизно чотири останні роки по довіреності.

Прокурором вказано, що зі слів експерта Харківського НДЕКЦ, 27.11.2019 року до Харківського НДЕКЦ за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 111 А прибув ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , к.т.: НОМЕР_5 , із заявою про перереєстрацію на нового власника за договором купівлі-продажу автомобіля Mersedes-Benz 200 сірого кольору 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_6 . Під час огляду транспортного засобу для його перереєстрації експертом Харківського НДЕКЦ було виявлено ознаки підробки ідентифікаційного номера транспортного засобу, а саме: дублююча табличка не відповідає наявним зразкам, глибока корозія майданчика для нанесення ідентифікаційного номера на номерній деталі, заміна двигуна, що не відповідає заявленим даним.

Вилучений автомобіль поставлено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів.

В клапотанні вказано, що оскільки автомобіль Мегsеdеz-Веnz 200 сірого кольору 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК України, та у зв`язку з тим, що номер кузова наданого на дослідження транспортного засобу піддавався змінам первинного змісту, та відповідно до ст. 290 КК України, транспортний засіб являється предметом злочину, тобто вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.З ч.2 ст.167 КПК України.
28.11.2019 року відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0005412 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Прокурором зазначено, що на підставі вище викладеного, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію ТЗ від вказаного автомобілю, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказами злочину (за ст. 290 КК України) (а.с.2-5).

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя вказав, що вилучений автомобіль є об`єктом кримінально протиправних дій, може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Втім, доказів відповідності вилученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу критеріям ст. 98 КПК України матеріали справи не містять. Так, відомості, вказані у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, цілком відповідають даним реєстраційної картки транспортного засобу, а тому клопотання в частині арешту свідоцтва задоволенню не підлягає (а.с.31).
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2019р. та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_10 по кримінальному провадженню № 0001283 від 19.06.2015р. за ст.290 КК України в частині накладення арешту на транспортний засіб «Мегsеdеz-Веnz 200», д/н НОМЕР_1 , зберігання якого встановлено на спеціальному майданчику ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106. та зобов`язати слідчого Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 повернути тимчасово вилучене майно, а саме «Мегsеdеz-Веnz 200», д/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 .
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.
Прокурор належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду до суду не прибув повторно, а тому в силу вимог ст.405 КПК України не є перепоною для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представника, що підтримували апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
З матеріалів судових матеріалів вбачається, що в провадженні прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_10 перебуває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005412 від 28.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України (а.с.2-5).

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до абзацу 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Також з клопотання прокурора про арешт майна, по суті, вбачається, що арештоване майно є предметом злочину, і відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має значення для забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України). Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
З матеріалів судового провадження вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України.
Колегія суддів частково погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на автомобіль «Мегsеdеz-Веnz 200», д/н НОМЕР_1 , оскільки у відношенні цього майна є достатні підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення, є необхідність його збереження, а незастосування арешту може призвести до відчуження вказаного майна.
Згідно зі ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді щодо визначення місця зберігання автомобіля «Мегsеdеz-Веnz 200», д/н НОМЕР_1 та вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна.
Як вбачається з апеляційної скарги між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 20.11.2019 року було укладено договір купівлі-продажу відповідно до якого вказаний автомобіль був проданий ОСОБА_7 .
Даний факт був підтверджений ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в апеляційному суді.
Судові матеріали не містять даних, що теперішній власник автомобіля, ОСОБА_7 має статус підозрюваного в кримінальному провадженні №0005412 від 28.11.2019 року, отже в розумінні вимог ст.64-2 КПК України він є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях ЗУ "Про дорожній рух" та Порядку, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
Відповідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Закон України "Про дорожній рух" визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 34 ЗУ "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
При цьому, в розумінні статті 334 ЦК України, ОСОБА_7 набув право власності на спірний об`єкт з такої передбаченої законом підстави як укладення договору купівлі-продажу спірного об`єкту, а документами, що підтверджують правомірність придбання ОСОБА_7 оспорюваного транспортного засобу є оформлений в установленому порядку договір купівлі-продажу транспортного засобу.
Слідчий суддя наклав арешт на автомобіль без врахування вимог п.5,6 ч.2,п.4,5 ч.5 ст.173 КПК України по суті обмеживши право ОСОБА_7 володіти і користуватись ним.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Згідно зі ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України та ч.1 ст.412 КПК України.
За наслідками апеляційного розгляду судова колегія має повноваження скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу по справі відповідно до вимог ч.3 ст.407 КПК України.
Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
З судових матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні слідчого відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Посилання апелянтів на недотримання процесуальних строків для розгляду клопотання необґрунтовані і спростовуються судовими матеріалами.
28.11.2019 року до районного суду надійшло клопотання про арешт майна, яке ухвалою слідчого судді від 28.11.2019 року повернене прокурору, в порядку ст. 172 КПК України.
Вказана ухвала одержана процесуальним керівником 06.12.2019 року.
Прокурор подав клопотання з усунутими недоліками у перший робочий день 09.12.2019 року.
Таким чином, строк для зверненя прокурора з зазначеним клопотанням про накладення арешту на майно не пропущено.
Згідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення є речовими доказами по справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року в частині способу арешту майна.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0005412 скасувати в частині способу арешту майна та передачі свідоцтва про його реєстрацію ОСОБА_8 .

Винести нову ухвалу в цій частині, якою визнати спосіб арешту автомобіля «Мерседес-Бенц 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, псування, перетворення, переобладнання.
Вищезазначений автомобіль передати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податку НОМЕР_7 на відповідальне зберігання, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 передати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді