1Справа № 335/2495/20 1-кп/335/570/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000454 яке надійшло до суду із угодою про примирення між обвинуваченим та потерпілим, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимий:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2020 приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. №34 по вул. Рекордна в м. Запоріжжя, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підбіг до потерпілого ОСОБА_4 , та шляхом ривку, вирвав з рук мобільний телефон «Samsung A 750», в корпусі синього кольору, вартістю 3800,00 грн. Після чого, ігноруючи оклики з проханням зупинитися, утримуючи при собі мобільний телефон, ОСОБА_5 почав тікати з місця скоєння кримінального правопорушення.
Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст.186 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 186 КК України, грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна.
Під час досудового розслідування 24.02.2020 між потерпілим та підозрюваним в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,471 КПК України, укладена угода про примирення.
Згідно угоди потерпілий та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних, для даного кримінального провадження, обставин та правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 186 КК України.
ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч. 1 ст. 186 КК України, у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просить угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідні до угоди зобов`язання.
Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 не заперечувала проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди, вину визнає у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення, зазначив, що збитки відшкодувані шляхом повернення майна, претензій до обвинуваченого немає, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення розуміє.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 5 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор не заперечує проти затвердження угоди, зазначивши, що умови угоди не суперечать КПК України та КК України, покарання сторонами узгоджено в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України.
Злочин, вчинений обвинуваченим згідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Щире каяття, згідно ст. 66 КК України, судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання. Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_5 , він є раніше не судимим, має постійне місце проживання та реєстрацію, не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку у КП «Марганецька центральна міська лікарня» ММР» у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок пагубного вживання алкоголю. На обліку у лікаря-психіатра не перебуває.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси і у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 474, ч. 1 ст. 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення, укладену 24 лютого 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000454 - затвердити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:
- мобільний телефон «Samsung A 750», в корпусі синього кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 - залишити ОСОБА_4 ;
- сім-карту мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 , яку передано на відповідальне зберігання до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області - повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6-7 ст. 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Роз`яснено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1