Справа № 464/4590/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/171/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 грудня 2019 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому постановлено рахувати з 21 серпня 2019 року.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання, термін з моменту його затримання та перебування в місцях попереднього ув`язнення з 21 серпня 2018 року по 23 грудня 2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, 21 серпня 2019 року, близько 10:30 год., ОСОБА_6 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, діючи повторно, ривком, відкрито викрав з шиї потерпілого ОСОБА_9 золотий ланцюжок, вагою 7,58 г, вартістю 11287 грн., золотий кулон із зображенням троянди вагою 1,80 г, вартістю 2680 грн., 20 коп., золотий хрестик із зображенням розп`яття Ісусу Христа вагою 1,42 г, вартістю 2114 грн., які належать останній. Після цього, ОСОБА_6 , разом з викраденим майном, покинув місце вчинення вказаного кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму 16081 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вину у вчиненому злочині визнав повністю та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що є пом`якшуючою покарання обставиною і таку не було враховано судом при винесенні вироку.

Наголошує, що обставин, які обтяжують покарання судом першої інстанції не виявлено, цивільний позов по справі не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Вважає, що висновки органу пробації щодо застосування соціально-виховних засобів позбавлення волі суперечить дійсності та, на думку апелянта, необґрунтовано прийняті.

Зазначає, що на його утриманні малолітня дитина.

Акцентує, що поза увагою суду залишились дані його характеристик за місцями проживання, реєстрації, перебування у цивільному шлюбі, неофіційного працевлаштування, а також дані про стан здоров`я.

Звертає увагу на те, що хворіє на гепатит С і перебуває на обліку в медичній частині ДУ «ЛУВП №19», що перешкоджає відбуванню покарання та погіршує його стан здоров`я.

Просить розглянути можливість звільнення його від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 84 КК України, або змінити призначене покарання на більш м`яке, не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просять застосувати ст. 69 КК України, думку прокурора про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.
Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.
Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню суспільної небезпеки та даним про особу винного.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання і призначив, таке, на думку колегії суддів, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Ті обставини, на які покликається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, місцевим судом теж враховані.
Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України і вважає безпідставними доводи апеляційної скарги з цього приводу.

Щодо покликання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про звільнення його від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 84 КК України у зв`язку із тяжкою хворобою, то колегія суддів звертає увагу на те, що дане питання підлягає вирішенню в іншому порядку, відповідно до діючого законодавства.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 грудня 2019 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4