Справа№751/175/20
Провадження №1-кп/751/132/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2020 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за № 0006705 від 02.11.2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рождєственка Ставропольського краю Російської Федерації, громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

особи, відносно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2019 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у стані, який позбавляв його здатності вірно сприймати обставини, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , в ході сварки, з метою заподіяння легких тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів руками та ногами в область голови ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого передпліччя, синця передньої поверхні грудної клітки, крововиливу в м`які тканини волосистої частини голови в правій скроневій ділянці, що відповідно до висновку експерта № 67 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В судовому засіданні особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 пояснив, що пам`ятає, що посварилися з братом, чи була бійка не пам`ятає.

Законний представник пояснила, що брат ОСОБА_7 десять років жив з ними та вів антисанітарний спосіб життя, був сліпий, хворий. Вночі ОСОБА_8 схопився і спитав: «Хто він та чому в квартирі чужий чоловік?». Вранці ОСОБА_8 схопив брата і кинув на підлогу, потім двічі вдарив його по обличчю. Злякалася і викликала швидку, брата госпіталізували. ОСОБА_8 не спроможній себе обслуговувати, його одягає та кормить, водить до вбиральні, на вулицю він не виходить, цілодобово спить, приймає ліки. Він не розумів, що вона його дружина, питав: «Хто ти така?». Після подій епізодично згадував хто є хто і казав: «Який я дурень». Проживають в шлюбі 55 років, мають двох синів. ОСОБА_8 працював викладачем, ніколи не лаявся, під наглядом у психіатра перебуває близько 2 років, небезпеки для оточуючих не представляє, здатна здійснювати за ним догляд.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що вона сусідка ОСОБА_3 , проживає на другому поверсі, сім`я порядна, алкоголь не вживають. Того дня бачила як ОСОБА_10 забрала швидка, ОСОБА_8 стояв у дверях квартири і на її питання «Що трапилось?» посміхався. Зараз, коли заходить до квартири, то ОСОБА_8 майже постійно спить, дружина водить його до вбиральні, він не може себе обслуговувати і потребує стороннього догляду, небезпеки не представляє, спокійний.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснив, що він сусід ОСОБА_3 , в листопаді виходячи на вулицю почув стук в коридорі, коли ОСОБА_6 відкрила двері, то побачив, що пізніше померлий ОСОБА_10 лежав поперек коридору, а ОСОБА_8 стояв над ним і «мотиляв» коліном. Михайла зустрічав на вулиці разом з дружиною, яка його виводила, бо сам він ходить погано. Вважає, що ОСОБА_3 небезпеки не становить, агресії з його боку ніколи не бачив, негативного нічого сказати не може.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 суду пояснив, що експертизою у ОСОБА_3 встановлено ознаки «судинної деменції». При визначенні виду психічної допомоги враховуються: медичні фактори, правова кваліфікація, стан здоров`я та інше. З урахуванням додаткових даних можливо визначення іншого заходу примусового лікування.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, викладеного у клопотанні, підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- рапортом помічника чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області від 02.11.2019 року (а.с.54) із якого видно, що 02.11.2019 року о 08.39 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 02.11.2019 року о 08.38 за адресою: АДРЕСА_1 , заявник ОСОБА_6 повідомила, що її чоловік ОСОБА_3 , котрий перебуває на обліку ЧОПНЛ, побив свого брата, який є інвалідом (80 років), така поведінка чоловіка вже не вперше;

- протоколом огляду місця події від 02.11.2019 року та ілюстративною таблицею до нього (а.с.55-57) із якого видно, що було оглянуто квартиру за адресою: АДРЕСА_1 і у спальній кімнаті на кріслі було виявлено та вилучено медичну картку амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_3 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.11.2019 року (а.с.58-61) та його відеозаписом (а.с.62), проведеного в квартирі АДРЕСА_2 , в ході якого свідок ОСОБА_6 розказала і показала, що проживає в даній квартирі разом з чоловіком ОСОБА_3 та його братом ОСОБА_7 . Чоловік останні три роки має психічні розлади, а його брат незрячий. 02.11.2019 року, в нічний час, брат чоловіка постійно скаржився щоб за ним доглядали та стогнав всю ніч. Приблизно о 04 годині 00 хвилин чоловік прокинувся та підійшов до брата і почав штовхати його руками. Вона хотіла його зупинити і він схопив її, але вона вирвалася і вийшла з квартири. Потім чоловік витягнув брата до загального коридору, брат лежав на підлозі, а чоловік наносив йому удари ногами;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.11.2019 року (а.с.63-66) та його відеозаписом (а.с.67), в ході якого свідок ОСОБА_11 розказав і показав, що 02.11.2019 року, в ранковий час, він вийшов зі своєї квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , зайшов до ліфта і коли спустився на перший поверх побачив, що біля дверей квартири АДРЕСА_4 стоїть жінка, через відкриті двері він побачив, що на підлозі лежав чоловік головою до дверей і біля нього стояв інший чоловік та наносив йому удари ногою. Жінка в цей час кричала, щоб він перестав його бити і стояла поруч. Потім чоловік, який наносив удари схопив жінку за руку та потягнув до квартири, але вона вирвалася та почала телефонувати, а чоловік закрив двері;

- висновком експерта № 67 від 10.12-26.12.2019 року (а.с.84-91) згідно якого при експертизі трупа ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого передпліччя, синця передньої поверхні грудної клітки, крововиливу в м`які тканини волосистої частини голови в правій скроневій ділянці, які могли утворитись за 8-16 діб до настання смерті від дії тупого предмета (індивідуальні властивості якого на ушкодженнях не відобразились), за механізмом удару та тертя мають ознаки легких тілесних ушкоджень; могли утворитись не менше як від трьох травматичних впливів; сила з якою спричинялись тілесні ушкодження була достатньою для їх утворення; всі виявлені тілесні ушкодження могли утворитись, в тому числі, в результаті нанесення ударів руками та ногами; тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , знаходяться в зонах досяжних для власної руки; виявлені ушкодження не могли утворитись внаслідок однократного падіння на площині.

У відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи № 57 від 11.02.2020 року у ОСОБА_3 виявлена судинна деменція (F01.8 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), яка позбавляє його здатності вірно сприймати обставини, які мають значення для справи та давати про них правильні показання, що є психіатричним протипоказом до його участі у судовому розгляді кримінального провадження і йому показане застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку (а.с.143-146).

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази у їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження у судовому засіданні, суд вважає, що зазначене суспільно-небезпечне діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 cт.125 КК України і на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тобто не був суб`єктом вчиненого діяння через неосудність.

Суд враховує, що предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а у силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно-небезпечного діяння, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Підстав застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, суд не вбачає.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

По кримінальному провадженню речові докази та процесуальні витрати відсутні.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 19, 92, 93, 94 КК України, керуючись ст.ст. 395, 505, 512, 513, 516 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Чернігівської місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за № 0006705 від 02.11.2019 року відносно ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію ухвали суду негайно, після її проголошення, вручити прокурору, особі, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, захиснику та законному представнику.

.

Суддя ОСОБА_1