Справа № 299/3778/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1575/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125, ст. 128 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

та його представника ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2019 року повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ст. 128 КК України, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2019 року прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом вимог кримінального процесуального закону.

Щодо твердження суду про те, що було порушено право на захист обвинуваченого, то, на думку прокурора, таке заслуговує на увагу, хоча в ході підготовчого судового засідання останній не заявляв про такі обставини.

Крім того, вказує на те, що вказівка суду про те, що підозра ОСОБА_6 , який вчинив кримінальне правопорушення будучи сільським головою, не була вручена ні Генеральним прокурором, ні його заступником, ні керівником регіональної прокуратури (прокурором Закарпатської області). Разом з тим, вказані обставини не досліджувалися та не перевірялися судом в ході засідання, ні дослідженням обвинувального акту, реєстру чи будь-яких інших матеріалів. З таким висновком суду прокурор не погоджується. Зазначає, що на момент повідомлення йому про підозру 29 листопада 2016 року ОСОБА_6 не обіймав посаду сільського голови, а тому він не входив у перелік осіб, відносно яких передбачено особливий порядок кримінального провадження.

Крім того, суд першої інстанції, не розглядаючи кримінальне провадження по суті, та не досліджуючи докази, в порушення вимог КПК України дав оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого. Крім того, в ухвалі не зазначено конкретні порушення вимог ст. 291 КПК України, що були допущені прокурором, і які б могли стати підставою для повернення обвинувального акту.

Вважає, що висновки суду суперечать обвинувальному акту, із змісту якого вбачається, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому повністю відповідає вимогам ст. ст. 109, 291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення потерпілого та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, а викладені в ухвалі суду висновки не відповідають фактичним обставинам, що відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК.

Статтею 291 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, недотримання яких, відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акта прокурору.
Як на підставу повернення обвинувального акта суд першої інстанції покликався на те, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є незрозумілим, зокрема, в обвинувальному акті наявні суперечності у формулюванні обвинувачення, оскільки згідно обвинувачення ОСОБА_6 вчинив декілька протиправних дій, однак обвинувачується у нанесенні одного удару, що спричинив різні за тяжкістю наслідки, що викликає зауваження до кваліфікації за ч.2 ст. 125 та ст. 128 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції необгрунтовано дійшов висновку про те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Так, статтею 291 КПК України не передбачено вимоги щодо змісту формулювання обвинувачення, а в обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів вважає, що вимоги п.5 ч.2 ст. 291 КК України при складанні обвинувального акта дотримані та в обвинувальному акті зазначено фактичні обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 та ст. 128 КК України, які сторона обвинувачення вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих йому ст. 314 КПК України, оскільки оцінка обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання. Дані питання є предметом дослідження безпосередньо під час розгляду судом кримінального провадження, у тому числі, під час надання оцінки доказам у нарадчій кімнаті. Питання обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, кваліфікації дій не може бути вирішено на стадії підготовчого засідання, оскільки це суперечить вимогам глави 27 КПК України.
До такого висновку обґрунтовано дійшов і прокурор у своїй апеляційній скарзі.
Таким чином, суд першої інстанції в порушення ст. ст. 314, 315 КПК України, якими визначено виключний перелік питань, що підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, надав оцінку правильності формулювання обвинувачення, здійснив дослідження та дав оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення, що можливо зробити в ході судового розгляду кримінального провадження.

Що стосується покликання суду, як на обставину повернення обвинувального акта, про те, що підозра ОСОБА_6 , який вчинив кримінальне правопорушення будучи сільським головою, не була вручена ні Генеральним прокурором, ні його заступником, ні керівником регіональної прокуратури, що свідчить про порушення порядку кримінального провадження щодо окремої категорії осіб, передбаченого Главою 37 КПК України, то з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.
Кримінальний процесуальний кодекс України у Главі 37 визначає особливий порядок провадження щодо окремої категорії осіб, який, зокрема стосується і голів сільських, селищних та міських раді.
ОСОБА_6 обраний Чорнотисівським сільським головою 31 жовтня 2010 року, а припинив свої повноваження 10 листопада 2015 року. Оскільки на момент повідомлення про підозру 29 листопада 2016 року ОСОБА_6 не обіймав посаду сільського голови, а тому він не входив у перелік осіб, відносно яких застосовується особливий порядок кримінального провадження, передбачений Главою 37 КПК України.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано постановлено ухвалу про повернення прокурору матеріалів обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Викладені в ухвалі висновки суду про невідповідність обвинувального акта з наведених в ухвалі суду підстав не відповідають фактичним обставинам, а судове рішення про повернення обвинувального акта прокурору ухвалене без дотримання вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене ухвалу суду про повернення прокурору обвинувального акта слід скасувати, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ст. 128 КК України, повернути до Виноградівського районного суду Закарпатської області для розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задоволити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ст. 128 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4