Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/226/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 357 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000626 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Івашинівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаюча по АДРЕСА_2 , українка, громадянка України, освіта середня спеціальна, не заміжня, на утриманні має трьох малолітніх дітей, не працююча, раніше не судима,
засуджена за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Покладено на ОСОБА_7 обов`язки передбачені ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинила незаконне заволодіння важливими особистими документами, за таких обставин:
У середині серпня місяця 2019 року, більш точного часу ні судом ні слідством не встановлено, ОСОБА_7 перебувала вдома за адресою: АДРЕСА_3 .

В цей час у ОСОБА_9 виник раптовий умисел на незаконне заволодіння важливими особистими документами свого колишнього співмешканця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав спільно з останньою до початку серпня 2019 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння важливими особистими документами гр. ОСОБА_10 , а саме: свідоцтвом про народження на ім`я останнього, атестатом про повну загальну середню освіту (Вечірня загальноосвітня школа ІІ-ІІІ ступенів №24 Вінницької міської ради в м. Вінниця); дипломом про отримання професійно - технічної освіти по напрямку «швачка» (Державна установа "Коломийська виправна колонія - 41» с. Товмачик Коломийського району Івано-Франківської області), дипломом про отримання професійно - технічної освіти по напрямку «слюсар - ремонтник», дипломом про отримання професійно - технічної освіти по напрямку «токар - верстатник», дипломом про отримання професійно - технічної освіти по напрямку «столяр - будівельник» (Кропивницький навчальний центр № 6), довідкою про звільнення з місць позбавлення волі. ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою помсти, шляхом вільного доступу з верхньої полиці дерев`яної шафи, яка знаходиться в одній із кімнат будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно заволоділа вищезазначеними документами.

В подальшому ОСОБА_11 розпорядилась важливими особистими документами ОСОБА_10 , на власний розсуд, а саме викинула на смітник, що знаходиться на території вищевказаного домоволодіння та в подальшому спалила.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини справи, юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеності її вини, просить скасувати вирок районного суду внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок в цій частині, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, та призначити покарання за даною статтею у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2019 відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України під час розгляду провадження в суду апеляційної інстанції провести судове слідство в обсязі дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що частиною 3 статті 61 КК України визначено, що обмеження волі не може бути застосовано, зокрема, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 має на утриманні в трьох малолітніх дітей, а тому вона входить до переліку осіб, яким не може бути призначено такий вид покарання.

Таким чином, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не дотримано вимоги ч. 3 ст. 61 КК України та призначено останній покарання у вигляді обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора, підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинувачену ОСОБА_7 винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України,оскільки вона в суді першої інстанції свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, а саме щодо фактичних обставин скоєного, визнала повністю, підтвердила час та місце вчинення кримінального правопорушення. Вказала , що оскільки ОСОБА_10 вкрав та продав її телефон, з метою помсти вирішила спалити його документи. У скоєному щиро каялась, просила сурово її не карати.
Дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за . 3 ст. 357 КК України, як вчинення незаконного заволодіння важливими особистими документами.
Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право частково скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції, вірно врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, , особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працює, не заміжня, скарг на стан здоров`я не має, фізично здорова і придатна до фізичної праці, на «Д» обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судима. Згідно довідки КНП «Новоукраїнська ЦРЛ» № 361 від 12.12.2019 року ОСОБА_7 на даний час проходить амбулаторне лікування від алкогольної залежності.
Обставиною, що пом`якшує покарання правильно визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Однак призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не врахував те, що остання має на утриманні трьох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження, довідкою Фурманівської сільської ради Новоукраїнського райну Кіровоградської області та характеристикою ОСОБА_7 за місцем її проживання (а.с. 42-46).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України визначено, що обмеження волі не може бути застосовано, зокрема, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Отже, колегія суддів частково погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки обвинуваченій ОСОБА_7 призначено покарання, яке не передбачено Законом. Проте враховуючи, що в апеляції ставиться питання про пом`якшення призначеного покарання, відповідно до ст.. 409 КПК України слід змінити вирок в частині призначеного покарання.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 рокустосовно ОСОБА_7 зміні в частині призначеного покарання.

При призначенні нового покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів відповідно до статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, її особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так,обвинувачена ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, а також обставини справи, вік, особу та стан здоров`я обвинуваченої, врахувавши обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючих обставин, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей а також те що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності та відношення обвинуваченої до вчиненого, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що ОСОБА_7 доцільно призначити покарання у виді штрафу.

За таких підстав, ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченої, та буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, та відповідати меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію прокурора задовольнити частково, вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_7 змінити, оскільки доводи прокурора є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню а вирок зміні, з визначенням обвинуваченій покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 409, 413, 414, 418-420 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_7 вважати засудженою за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В решті вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 рокузалишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4