ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/858/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2020 р. м. Київ Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004228 від 06.06.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки міста Носівка Чернігівської області, з середньою освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 04.10.2019 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 1360 гривень (несплачений);

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення та перевиховання не стала та умисно, вчинила дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , 06.06.2019, приблизно о 05 годині 46 хвилин, перебуваючи на пасажирському сидінні вагону приміського поїзду сполученням «Ніжин-Київ», побачила раніше незнайому їй ОСОБА_4 , в руках якої знаходилась жіноча сумка, яка зайшовши до вказаного вагону на станції «Носівка», стала поруч з місцем, де знаходилась ОСОБА_5 .

В цей час ОСОБА_5 , визначивши вчинення злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішила вчинити повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, ОСОБА_5 , продовжуючи знаходячись на пасажирському сидінні вагону приміського поїзду сполученням «Ніжин-Київ», приблизно о 06 годині 00 хвилин, неподалік станції «ДВРЗ» в м. Києві, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, шляхом вільного доступу дістала з гаманця, який знаходився в сумці потерпілої ОСОБА_4 , грошові кошти в розмірі 300 гривень 00 копійок, а саме купюру номіналом 200 гривень «ХЕ 6833611» та купюру номіналом 100 гривень «УЕ 2420464» та обравши вищевказані грошові кошти предметом свого злочинного посягання, впевнившись та вважаючи, що за її злочинними діяннями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, сховала їх до сумки, яка була із собою, таким чином розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд та спричинивши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 у розмірі 300 гривень 00 копійок.

Таким чином ОСОБА_5 здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнала повністю та суду пояснила, що дійсно 06.06.2019 року приблизно о 06 год. 00 хв. знаходячись на пасажирському сидінні вагону приміського поїзду сполученням «Ніжин-Київ», неподалік станції «ДВРЗ» в м. Києві дістала з гаманця, який знаходився в сумці потерпілої ОСОБА_4 , грошові кошти в розмірі 300,00 грн, які сховала до своєї сумки. У скоєному щиро покаялась.
Покази обвинуваченої є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин злочину, добровільності та істинності її позиції.
Оскільки обвинувачена та інші участники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також розяснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченою кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченої, яка не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченої на підставі ст.66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченої, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим, ураховуючи розмір матеріальної шкоди, завданої злочином, яка усунена внаслідок повернення потерпілій викраденого майна, позицію прокурора та потерпілої, які вважали за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України із покладенням на обвинувачену обов`язків, визначених в ст. 76 КК України.
Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України - основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Таким чином, покарання у виді штрафу за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.10.2019 р. відповідно до положень ч.4 ст. 70 КК України слід зарахувати до покарання за цим вироком, та оскільки воно не підлягає складенню відповідно до вимог ч.3 ст. 72 КК України, зазначене покарання слід виконувати самостійно.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 / один/ рік.
На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку обвинуваченій ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку.

Відповідно до положень ч.4 ст. 70, ч.3 ст. 72 КК України до призначеного покарання зарахувати невідбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.10.2019 р. у виді штрафу в сумі 1360 грн., яке виконувати самостійно.

Речові докази: грошові кошти в розмірі 300 гривень 00 копійок, а саме купюру номіналом 200 гривень «ХЕ 6833611» та купюру номіналом 100 гривень «УЕ 2420464» повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1