Справа №591/1752/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - Клімашевська
Номер провадження 11-сс/816/235/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2020 року, якою задоволено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ? ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у денний час, оскільки ризики на які посилається слідчий у своєму клопотанні є надуманими та безпідставними. Крім того, зазначає про неповне врахування слідчим суддею даних про підозрюваного: громадянства України, наявності постійного місця реєстрації та мешкання, постійної роботи, позитивних характеристик, відсутність судимостей, сприяння розкриттю злочину, поведінку потерпілого.

До Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Сумської області ОСОБА_8 , звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , про продовження ОСОБА_6 , підозрюваному у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 16 березня 2020 року, близько 11 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , де проживав разом зі своєю матір?ю ОСОБА_10 та вітчимом ОСОБА_11 , вчинив умисне вбивство свого вітчима ОСОБА_11 .

16 березня 2020 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000937, а 17 березня останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

18 березня 2020 року ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 24 год. 00 хв. 13 травня 2020 року.

28 квітня 2020 року постановою керівника Сумської місцевої прокуратури було продовжено строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню до 3 місяців, тобто до 17 червня 2020 року.

Слідчий вважає, що є достатні підстави для продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на даний час досудове розслідування завершити не представляється за можливе із за не отримання висновків судово медичних експертиз та судово психіатричної експертизи які на даний, не виконані. Також, слідчий зазначає, що ризики які існували під час обрання запобіжного заходу не зменшилися.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2020 року підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 червня 2020 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Із матеріалів провадження вбачається, що 16 березня 2020 року до ЄРДР за № 0000937 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто вчинення ОСОБА_6 умисного вбивства свого вітчима - ОСОБА_11 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для такого висновку, а саме: рапортом поліцейського від 16 березня 2020 року (а. п. 4), протоколом огляду місця події від 16 березня 2020 року (а. п. 5 - 19), протоколом огляду трупу (а. п. 20 - 24); лікарським свідоцтвом про смерть від 17 березня 2020 року (а. п. 25), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 16 березня 2020 року (а. п. 26 - 27), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (а. п. 28), протоколом допиту свідка ОСОБА_14 (а. п. 29), протоколом допиту підозрюваного від 17 березня 2020 року (а. п. 35 - 36), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. п. 40), відповіддю Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» від 19 березня 2020 року (а. п. 43).

При визначенні критеріїв за якими має встановлюватися обґрунтованість підозри, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об?єднаного Королівства», «Мюррей проти Об?єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та продовжуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою зазначив, що саме такий вид запобіжного заходу здатен запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може переховуватися, незаконно впливати на потерпілого, свідків або продовжувати злочинну діяльність.

При цьому, суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в тому числі й у рішенні у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Стаття 6 частина 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик переховування не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику переховування або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик переховування має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Як вбачається з матеріалів провадження слідчий суддя досліджував не лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, які підтверджувалися тими обставинами, що підозрюваний проживає фактично в одному домі з усіма свідками, а зі своєю матір?ю ключовим свідком, в одній квартирі, що прямо вказує на наявність ймовірних ризиків, при цьому, слідчим суддею акцент робився саме на необхідність застосування такого запобіжного заходу який би створював баланс між процесуальними обов`язками підозрюваного та дієвістю самого кримінального провадження.

За вищевказаних обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з урахуванням вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, в даному випадку і за даних обставин справи, до підозрюваного необхідно продовжити дію виняткового запобіжного заходу, оскільки прокурор при розгляді даного клопотання довів не лише наявність обґрунтованої підозри, а й те, що існуючі ризики, не зменшилися, а досудове розслідування ще триває (ч. 3 ст. 199 КПК України), оскільки висновків численних експертизи отримано, не було, а тому у інший спосіб не можливо забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, зокрема, шляхом застосування відносно нього інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Враховуючи особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання як у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі, наявність визначених ст.177 КПК України ризиків, існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою.

Продовження строку тримання підозрюваного під вартою обумовлено потребами досудового розслідування.

Обставини, на які вказує захисник в своїй апеляційній скарзі, з приводу необґрунтованості підозри та не врахування даних про підозрюваного, повністю спростовуються вище наведеними доводами.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленим ризикам лише продовженням дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, висновок слідчого судді є законним і обґрунтованим, і підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника, немає.

Керуючись ст. ст. 376, 178, 181, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2020 року щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3