ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області Справа №477/972/20
Провадження №1-кп/477/200/20
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу

12 червня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши в м. Миколаєві у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001287, відносно
ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1,2 статті 187, частинами 2,3 статті 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1,2 статті 187, частинами 2,3 статті 185 КК України.
Ухвалою судді від 10 червня 2020 року по кримінальному провадженню призначене підготовче судове засідання на 12 червня 2020 року.
До початку підготовчого судового засідання через канцелярію суду надійшло клопотаннями від прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.
У підготовче судове засідання не з`явилися захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 .
Згідно частини другої статті 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Глава 27 «Підготовче провадження» КПК України не містить положень щодо дій суду в разі неявки будь-якого учасника справи, визначеного в частині другій статті 314 КПК України.
Наслідки неявки таких учасників відображені в Главі 28 «Судовий розгляд» (статті 323-325 КПК України).
Згідно частини першої статті 324 КПК України якщо в судове засідання не прибув за повідомленням прокурор або захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття їх до суду.
У разі неприбуття у судове засідання за викликом потерпілого, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду (частина перша статті 325 КПК України).
Отже, за відсутністю учасників судового провадження, які не з`явилися, проведення підготовчого судового засідання є неможливим.
Разом з цим, системний аналіз приписів Розділу ІV «Судове провадження у першій інстанції» КПК України через призму загальних засад кримінального провадження вказує на наявність обов`язку суду вирішувати питання, пов`язані з запобіжними заходами, раніше обраними обвинуваченим, у тому числі щодо доцільності продовження тримання під вартою.
Відповідно до частини 2 статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом.

Зазначена норма Основного Закону кореспондується зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачуваних законом випадках за встановленою законом процедурою.

Згідно статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Виходячи з комплексного підходу до положень КПК України (у тому числі, статті 5, 28, 53, 113 КПК України) процесуальною дією є подання прокурором клопотання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу та його розгляд судом, а процесуальним рішенням судове рішення, прийняте за результатами розгляду такого клопотання.
При цьому, кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки без невиправданої затримки.
На думку суду, зволікання в проведенні такої процесуальної дії як розгляд клопотання прокурора від 12 червня 2020 року про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , який тримається під вартою, здатне викликати негативні наслідки для судового провадження, що може призвести до порушення прав, свобод чи законних інтересів обвинувачених та потерпілих, а також поставити під сумнів довіру суспільства до судової гілки влади.
Ураховуючи зазначене, судом без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу, якою розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 визнано як окрему процесуальну дію.
Ухвалою суду від 12 червня 2020 року доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області призначити обвинуваченому ОСОБА_6 захисника для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області від 12 червня 2020 року №014-0001374 для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 призначено адвоката ОСОБА_7 .

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою обґрунтовано тим, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів, які є злочинами середньої тяжкості та тяжкими злочинами, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено йому, у разі визнання винуватим в інкримінованих злочинах, може переховуватися від суду, незаконно вплинути на потерпілих, вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявні ризики, які передбачені пунктами 1,3,5 частини першої статті 177 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не має постійного джерела доходу та у нього відсутня належна адаптація до суспільних відносин.
У підготовчому судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому.
Потерпіла ОСОБА_5 та захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який вид запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби за місцем проживання обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника та просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання.
Ураховуючи, що складання ухвали суду вимагає значного часу, суд на підставі частини другої статті 376 КПК України, обмежився складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали.

Заслухавши позиції прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по вказаним матеріалам, суд установив наступне.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2020 року відносно ОСОБА_6 була обрана міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14 червня 2020 року включно.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року №1-р/2017, Конституційний Суд України вказав, що продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом». Висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд уважає доведеними обставини, викладені прокурором у клопотанні про обрання запобіжного заходу, які свідчать про те, що заявлені ним ризики існують.

Обвинувачений ОСОБА_6 за обвинувальним актом обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості та тяжких кримінальних правопорушень, до затримання офіційно не працював, не має належної адаптації до суспільних відносин через наявність психічного захворювання.
Злочини, вчинення яких інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 скоєні ним відносно рідної матері та бабусі, яка є особою похилого віку.

Як убачається з доданих до клопотання доказів, обвинувачений ОСОБА_6 протягом 2020 року вчинив протиправні дії відносно своєї матері потерпілої ОСОБА_5 , що виражаються у спричиненні останній тілесних ушкоджень. Указані дії вчинені за місцем проживання потерпілої після повідомлення ОСОБА_6 повідомлень про підозру за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 189, частиною 2 статті 187 КК України у цьому кримінальному провадженні.

На думку суду, зазначені обставини унеможливлюють на даній стадії судового розгляду перебування обвинуваченого ОСОБА_6 разом з потерпілою ОСОБА_5 за однією адресою проживання з метою недопущення продовження обвинуваченим протиправних дій відносно потерпілої.

Указані обставини у їх сукупності можуть свідчити про наявність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення та переховування його від суду.

Оскільки судом не проведено допит потерпілих та свідків, не досліджені докази, обвинувачений ОСОБА_6 , на думку суду, також може вплинути й на них, що свідчить про існування ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих.

Ураховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 зможе ухилитися від суду та не виконати процесуальні рішення суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , яке підтримано потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 суд ураховує зазначені вище обставин та уважає таке клопотання необґрунтованим, оскільки воно не містить фактичних обставин та доказів, що вказують на зменшення зазначених прокурором ризиків.

Керуючись статтями 177, 183, 194, 196, 314, 315 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задовольнити повністю.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою стоком на 60 днів.
Ухвала діє з 12 червня 2020 року по 10 серпня 2020 року включно та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути поданою через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали оголошено 15 червня 2020 року о 16 годині 00 хвилин.

СУДДЯ ОСОБА_10