Справа № 567/367/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.05.2020 р.м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000063 від 06.02.2020р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

встановив:

15 січня 2020 року в період часу з 15.00 год. по 18.00 год. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи у будинку по місцю проживання потерпілого ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4x» Імаі 1: НОМЕР_1 , Імаі 2: НОМЕР_2 вартістю 1583 грн. 33 коп. у полімерному чохлі чорного кольору із маркуванням «The Ultimate Experience» вартістю 199 грн., акумулятор Power Bank на 20000 mAh марки «Xiaomi», білого кольору вартістю 293 грн. 33 коп. та дві сім-карти мобільних операторів «Київстар» вартістю 50 грн. та «Lifecell» вартістю 75 грн. Вказані речі належали на праві власності потерпілому ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_4 привласнив викрадене майно та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2200 грн. 66 коп.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

24 березня 2020 р., на стадії досудового розслідування, між ОСОБА_4 у статусі підозрюваного та потерпілим ОСОБА_6 з участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про примирення підозрюваного з потерпілим, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 471 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди ОСОБА_4 у статусі підозрюваного та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України щодо обставин, викладених у повідомленні про підозру від 23.03.2020 р., які за своїм змістом є аналогічними до обставин, викладених в обвинувальному акті від 24.03.2020 р., ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду. Зазначив, що здатен реально виконати визначене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. В поданій до суду заяві просив провести підготовче судове засідання без його участі у зв`язку із відрядженням для проходження військової служби в зону ООС та затвердити укладену між ним та ОСОБА_4 угоду про примирення, зазначив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, аніж ті, що передбачені угодою.

Захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, пояснив, що його підзахисний свою провину у вчиненні злочину як під досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, наслідки укладення та затвердження угоди його підзахисному зрозумілі, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає, а тому не вбачає перешкод для затвердження такої угоди.

Прокурор не заперечила щодо затвердження угоди від 24.03.2020 р. про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 . Вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.185 КК України та загальним засадам призначення покарання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону, обвинувачений цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, а також розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні не повідомив про наявність перешкод для його виконання.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для затвердження угоди про примирення у кримінальному проваджені по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України з призначенням узгодженої між потерпілим та обвинуваченим міри покарання.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертизи по даному кримінальному провадженню становлять 942,06 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.
Вирішуючи питання про речові докази суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що речовими доказами у кримінальному провадженні є мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4x».

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475, 100, 122, 124 КПК України, суд, -

ухвалив :

Затвердити угоду про примирення, укладену 24.03.2020 р. між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 24.03.2020р. покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 942,06 грн.

Речові докази : мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4x», упакований до сейф пакету НПУ № 0922053, який належить потерпілому ОСОБА_6 та який переданий на зберігання до камери схову Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, повернути ОСОБА_6 після вступу вироку в закону сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1