КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
засуджених ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, розлучений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 23.11.1998 року Московським районним судом м. Києва за ст.ст. 215-3 ч. 2, 140 ч. 2, 140 ч. 1, 193 ч. 3, 42 КК України (в редакції 1960 року) на 4 роки позбавлення волі, на підставі ухвали Київського міського суду від 21.01.1999 строк покарання змінено на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки із штрафом 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- 12.11.1999 року Московським районним судом
м. Києва за ст. 94, ч. 2 ст. 140, 42, 43 КК України (в редакції _________________________________________________________________
Справа №11/824/70/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1
1960 року) на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 17.08.2004 року умовно-достроково, на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області, не відбутий строк - 4 роки 9 місяців 21 день,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
- за п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Тучин Гощанського району Рівненської області, громадянка України, з середньою-спеціальною освітою, розлучена, не працююча, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та їй призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;
- за п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Цим же вироком задоволено цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь: ОСОБА_10 535 грн. заподіяної шкоди, ОСОБА_11 5 210 грн. заподіяної шкоди, ОСОБА_12 24 690 грн. заподіяної шкоди, а також стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 10 644 грн. заподіяної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_14 залишено без задоволення у зв`язку з відмовою потерпілого від заявлених позовних вимог.

По справі також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Як встановив суд у вироку, 08.05.2010 року ОСОБА_7 , перебуваючи в селі Хотянівка Вишгородського району Київської області, познайомився з ОСОБА_13 і, дізнавшись, що останній має намір встановити на власній дачній ділянці басейн, вирішив скористатися цією обставиною та, керуючись корисливим мотивом з метою особистого збагачення, запропонував йому свої послуги по начебто встановленню басейну на присадибній ділянці, запевнивши ОСОБА_13 , що він є спеціалістом по виконанню даного виду робіт, насправді не збираючись їх виконувати, а збираючись шляхом обману заволодіти грошовими коштами ОСОБА_13 .
Увійшовши таким чином до ОСОБА_13 у довіру, ОСОБА_7 пояснив, що йому одразу необхідні гроші для придбання обладнання і будівельних матеріалів, обрахував свою роботу і зацікавив ОСОБА_13 вигідними умовами. Останній, будучи введеним в оману, погодився на пропозицію ОСОБА_7 і підвіз його до магазину «Нова Лінія» по вул. Харківське шосе, 168 в місті Києві, начебто для придбання будівельних матеріалів і обладнання для встановлення басейну. Після чого приблизно о 15 годині того же дня, знаходячись по АДРЕСА_3 , ОСОБА_13 , будучи переконаним та впевненим, що розпоряджається грошовими коштами за власною волею та у своїх інтересах, передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 750 доларів США. У свою чергу ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_13 діє під впливом омани з його боку, діючи умисно, з корисливим мотивом, отримав від останнього грошові кошти у сумі 750 доларів США, що в перерахунку по курсу Національного банку України складає 5 944 гривень 50 копійок, які обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд, не маючи наміру використовувати їх за призначенням.
Після чого ОСОБА_7 , з метою повторного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 шляхом обману, 09.05.2010 року зателефонував останньому на мобільний телефон і, діючи умисно, повторно, із корисливого мотиву, вводячи його в оману, запевнив потерпілого, що вже придбав всі необхідні матеріали, але у нього не вистачило грошей на дренажні кільця для басейну, і що необхідно передати грошові кошти начебто для придбання зазначених дренажних кілець.
ОСОБА_13 , знаходячись під впливом омани ОСОБА_7 , повіривши словам останнього, 10.05.2010 року у денний час доби через свого знайомого ОСОБА_15 передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 4 700 гривень для придбання дренажних кілець. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, 10.05.2010 року приблизно о 14 годині, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 168, отримав від ОСОБА_15 грошові кошти у сумі 4 700 гривень, які належать ОСОБА_13 , якими заволодів шляхом обману.
Своїми діями ОСОБА_7 шляхом обману в період з 08.05.2010 року по 10.05.2010 року заволодів грошовими коштами ОСОБА_13 на загальну суму 10 644 гривень 50 копійок, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Крім цього ОСОБА_7 , приблизно в середині лютого 2011 року (точної дати та часу під час досудового слідства не встановлено), керуючись корисливим мотивом запропонував своїй співмешканці ОСОБА_8 скоїти злочин, а саме: по об`яві у газеті знайти жінку, яка шукає роботу нянею і надає послуги у приготуванні домашньої їжі на дому у клієнта, заманити останню у безлюдну місцевість, де вчинити на потерпілу напад, погрожуючи ножем заволодіти її майном, щоб в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд, на що ОСОБА_8 погодилась.
Для реалізації свого спільного умислу, направленого на заволодіння майном громадян шляхом здійснення на них розбійного нападу, поєднаному із застосуванням погрози насильства, небезпечного для життя та здоров`я, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.
Згідно злочинного плану ОСОБА_7 повинен був вигадати собі ім`я « ОСОБА_16 » та подзвонити по об`яві жінці, яка шукала роботу консьєржкою і надавала послуги у приготуванні домашньої їжі на дому у клієнта та від імені вигаданої особи на ім`я ОСОБА_16 запропонувати роботу нянею по догляду за його вигаданою дитиною на ім`я ОСОБА_17 у приватному будинку в с. Підгірці. Після чого ОСОБА_7 повинен був призначити зустріч особі, що шукала роботу на автобусній зупинці в районі села Підгірці. ОСОБА_8 в свою чергу повинна була вигадати собі ім`я « ОСОБА_18 » і разом з ОСОБА_7 , під виглядом подружжя, прибути в обумовлене місце, де останній підшуковував місце вчинення злочину - безлюдне місце в районі лісосмуги неподалік від зупинки «вул. Васильківська» с. Підгірці Обухівського району Київської області, де призначали зустріч особі, з якою домовились наймати на роботу. В обумовленому місці ОСОБА_8 під виглядом дружини ОСОБА_7 повинна була підійти до жінки, з якою вони призначать зустріч, і супроводити її до місця вчинення злочину, де ОСОБА_7 і ОСОБА_8 повинні були скоїти напад на потерпілу, зв`язати за допомогою стрічки-скотч (які заздалегідь підготують) руки та ноги останньої, після чого незаконно заволодіти майном потерпілої.
Таким чином вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном і домовилися діяти спільно як співвиконавці. Після досягнення цієї попередньої змови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли спільно групою осіб і дії кожного з них охоплювалися умислом іншого.
З метою реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, 16.02.2011 року ОСОБА_7 у невстановленому кіоску в місті Києві придбав газету з оголошеннями «Авізо» та подзвонив на мобільний телефон громадянці ОСОБА_10 , яка шукала роботу консьєржкою (або нянею по догляду за дитиною і надавала послуги у приготуванні домашньої їжі на дому у клієнта) і, представившись « ОСОБА_16 », запропонував ОСОБА_10 роботу по догляду за його дитиною ОСОБА_19 в приватному будинку села Підгірці Обухівського району Київської області, обравши ОСОБА_10 як жертву вчинення злочину. Після чого, ОСОБА_7 зацікавив ОСОБА_10 привабливими умовами праці і оплати, які влаштовували останню і запропонував ОСОБА_10 наступного дня, тобто 17.02.2011 року, приблизно о 13 годині прибути на зупинку громадського транспорту по вул. Васильківській с. Підгірці Обухівського району Київської області, неподалік від АЗС, на що ОСОБА_10 погодилась. ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про ОСОБА_10 і вони узгодили між собою план вчинення злочину, а саме скоєння розбійного нападу на ОСОБА_10 .
Для реалізації злочинного плану, ОСОБА_7 у невстановленому місці і час придбав скотч та ніж, і 17.02.2011 року приблизно в 12 год. 45 хв. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 прибули в с. Підгірці, де стали очікувати ОСОБА_10 щоб скоїти розбійний напад, спрямований на заволодіння майном, грошима і мобільними телефонами останньої.
Приблизно в 13 годині того же дня на зупинку громадського транспорту «вул. Васильківська» села Підгірці Обухівського району Київської області приїхала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (яка являлась особою похилого віку). В цей час ОСОБА_8 , згідно досягнутої з ОСОБА_7 домовленості, реалізуючи спільний злочинний план, під виглядом дружини ОСОБА_7 , який наймає ОСОБА_10 на роботу нянею по догляду за їх дитиною, підійшла до ОСОБА_10 і провела останню до зазначеного ОСОБА_7 місця: ділянки місцевості, що розташована в 300 метрах від зупинки «вул. Васильківська» села Підгірці Обухівського району Київської області, де їх чекав останній. Після чого, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обманом заманили ОСОБА_10 до ділянки лісосмуги, яка розташована між с. Підгірці та с. Креничі Обухівського району Київської області, пояснивши, що у вказаному місці знаходиться їх будинок.
Знаходячись у зазначеному безлюдному місці лісосмуги, безпосередньо реалізуючи злочинний намір, діючи умисно, із користі, за попередньою змовою групою осіб, розуміючи, що ОСОБА_10 добровільно не віддасть їм своє майно, з метою негайного заволодіння цим майном, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 несподівано напали на неї. При цьому, ОСОБА_7 , який ішов попереду ОСОБА_10 , бризнув в обличчя ОСОБА_10 газовим балончиком «Терен», а ОСОБА_8 схопила потерпілу ззаду. Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним спільним умислом, ОСОБА_7 дістав заздалегідь приготовлений ніж і, застосовуючи погрозу насильством, небезпечним для життя та здоров`я, почав погрожувати потерпілій застосуванням ножа, подавивши таким чином її волю до опору, після чого разом з ОСОБА_8 вони провели потерпілу до дерева, де ОСОБА_8 утримувала ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 прив`язав руки потерпілої за допомогою заздалегідь підготовленої стрічки-скотч до дерева. Після чого, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , заволодів майном ОСОБА_10 - жіночою сумочкою, в якій знаходилися: мобільний телефон «Нокіа-2600», спідня білизна та ліки. Оцінив невелику вартість майна, яким вони заволоділи, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , застосовуючи насильство, почали по черзі пробувати вирвати золоті коронки з зубів ОСОБА_10 , але їм це не вдалося. Після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , заволодівши майном потерпілої, залишивши останню прив`язаною до дерева в лісосмузі, з місця вчинення злочину втекли.
При зазначених обставинах розбійного нападу ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заволоділи наступним майном ОСОБА_10 : жіночою сумочкою, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, в якій знаходилися: мобільний телефон «Нокіа-2600», вартістю 490 гривень, з карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, загальною вартістю 515 гривень, грошові кошти в сумі 20 гривень, спідня білизна та ліки, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 535 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 приблизно 17.02.2011 року, після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_10 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, знову запропонував своїй співмешканці ОСОБА_8 (яка також являлась особою, яка раніше вчинила розбій) скоїти злочин, а саме: по об`яві знайти жінку, яка шукає роботу нянею по догляду за дитиною, заманити останню у безлюдну місцевість, де вчинити на потерпілу напад, погрожуючи ножем, заволодіти її грошима, майном і коштовностями, щоб в подальшому розпорядитись ними на власний розсуд, на що ОСОБА_8 погодилась.
Для реалізації свого спільного умислу, направленого на заволодіння майном громадян шляхом здійснення на них нападу, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.
Згідно злочинного плану ОСОБА_7 повинен був вигадати собі ім`я « ОСОБА_16 » і розмістити на дошці оголошень ТЦ «Магеллан», що розташований по проспекту Глушкова, 13-Б в місті Києві, об`яву з пропозицією роботи нянею, в якій вказати номери мобільних телефонів його і ОСОБА_8 , щоб жінка, яка шукала роботу нянею, передзвонила їм і поцікавилась умовами праці. Після чого ОСОБА_7 повинен був призначити зустріч особі, яка зв`яжеться з ними по телефонах, вказаних в оголошенні. ОСОБА_8 зі свого боку повинна була вигадати собі ім`я « ОСОБА_18 » і разом з ОСОБА_7 під виглядом сімейної пари прибути в обумовлене місце в районі ТЦ «Магеллан», де заманити потерпілу у безлюдне місце в районі лісосмуги по вул. Г. Родимцева в місті Києві, де ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обумовились вчинити напад на потерпілу з метою заволодіння її майном.
Таким чином, вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном і домовилися діяти спільно як співвиконавці. Після досягнення цієї попередньої змови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли спільно групою осіб і дії кожного з них охоплювалися умислом іншого.
З метою реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, 17.02.2011 року ОСОБА_7 розмістив об`яву на дошці оголошень ТЦ «Магеллан», розташованого по проспекту Глушкова, 13-Б в місті Києві, про те, що він шукає жінку для роботи нянею по догляду за дитиною, вказавши в оголошенні номер свого мобільного телефону і номер мобільного телефону ОСОБА_8 .
18.02.2011 року вказане оголошення побачила громадянка ОСОБА_11 , яка зацікавилась роботою нянею і 19.02.2011 року у першій половині дня подзвонила на мобільний телефон ОСОБА_7 . Останній, представившись чоловіком на ім`я ОСОБА_16 , запропонував ОСОБА_11 роботу по догляду за його дитиною ОСОБА_19 та обрав ОСОБА_11 як жертву вчинення злочину. Після чого, ОСОБА_7 у телефонній розмові зацікавив ОСОБА_11 гарними умовами праці і оплати та запропонував останній приблизно о 12 годині прибути до вищезазначеного ТЦ «Магеллан», на що ОСОБА_11 погодилась. Після цього ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про ОСОБА_11 і вони більш детально узгодили між собою план вчинення нападу на ОСОБА_11 .
Для реалізації злочинного плану ОСОБА_7 у невстановленому місці і час придбав ніж, і 19.02.2011 року приблизно о 12 годині разом з ОСОБА_8 прибув до ТЦ «Магеллан», розташованого по проспекту Глушкова, 13-Б в місті Києві, де вони зустрілись з ОСОБА_11 , щоб скоїти на останню напад, спрямований на заволодіння її майном. Під час бесіди з ОСОБА_11 ОСОБА_7 вживав спиртні напої, а ОСОБА_8 представилась дружиною ОСОБА_7 на ім`я « ОСОБА_18 ». Під час бесіди ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , для реалізації свого злочинного наміру, запропонували ОСОБА_11 пройти до начебто їх власного кафе, розташованого в районі лісосмуги Голосіївського парку, щоб отримати гроші з каси кафе і заплатити ОСОБА_11 аванс. Остання на таку привабливу пропозицію погодилась і під впливом обману пішла разом з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вказаному ними напрямку. Заманивши потерпілу шляхом обману у безлюдне місце в районі лісосмуги Голосіївського парку по АДРЕСА_4 , безпосередньо реалізуючи злочинний намір, діючи умисно, із користі, за попередньою змовою групою осіб, розуміючи що ОСОБА_11 добровільно не віддасть їм своє майно, з метою негайного заволодіння цим майном, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, і ОСОБА_8 , приблизно о 14 годині 19.02.2011 року, несподівано напали на неї. При цьому ОСОБА_7 дістав ніж і, застосовуючи погрозу насильством, небезпечним для життя та здоров`я, почав погрожувати потерпілій застосуванням ножа, подавивши таким чином її волю до опору, а ОСОБА_8 зірвала з рук потерпілої золоті і срібні прикраси та заволоділа жіночою сумкою, в якій знаходились: мобільні телефони, зарядні пристрої до них, гаманець з грошима, газовий балончик «Кобра». Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи погрожувати потерпілій ножем, наказав ОСОБА_11 лягти животом на землю, а ОСОБА_8 шарфом, що належить потерпілій, та власним шарфом, зв`язала руки і ноги потерпілої.
При зазначених обставинах розбійного нападу ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заволоділи наступним майном ОСОБА_11 : жіночою сумкою, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, мобільним телефоном «Нокіа-Н7373» з карткою пам`яті, загальною вартістю 150 гривень, в якому знаходилась картка мобільного оператору «Київстар», вартістю 35 гривень, і гроші на рахунку в сумі 5 гривень; мобільним телефоном «Соні-Еріксон», вартістю 50 гривень, в якому знаходилась картка мобільного оператору «МТС», вартістю 25 гривень; золотим ланцюжком, вартістю 2 500 гривень; срібним хрестиком, вартістю 90 гривень; золотими сережками, вартістю 2 000 гривень; срібним ланцюжковим браслетом, вартістю 50 гривень; шкіряним гаманцем, вартістю 100 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 25 гривень; зарядним пристроєм до телефону «Нокіа Н7373», вартістю 40 гривень; зарядним пристроєм до мобільного телефону «Соні-Еріксон», вартістю 20 гривень; газовим балончиком «Кобра», який не представляє матеріальної цінності, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5 210 гривень. Після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , залишивши потерпілу в лісосмузі, з місця вчинення злочину втекли.
Крім цього, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, 25.02.2011 року у денний час, знаходячись на Залізничному вокзалі м. Києва, розташованому за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, запропонував своїй співмешканці ОСОБА_8 (яка також являлась особою, яка раніше вчинила розбій), скоїти злочин, а саме: умисне вбивство із корисливих мотивів під час розбійного нападу, на що ОСОБА_8 погодилась. Для реалізації свого зазначеного спільного умислу, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.
Згідно розробленого злочинного плану та розподілених ролей, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 повинні були знайти жінку похилого віку серед певних осіб, що здають у піднайм кімнати на Залізничному вокзалі міста Києва і, представившись подружжям, разом з ОСОБА_8 винайняти у вказаної особи кімнату в квартирі для отримання можливості проникнення до житла потерпілої. Після чого ОСОБА_8 під вигаданим приводом повинна була заманити потерпілу-власницю квартири у кімнату, яку вони орендували з ОСОБА_7 , де разом з останнім вчинити на власницю квартири напад, застосувавши насильство, небезпечне для життя потерпілої, вбити її шляхом удушення і заволодіти майном, грошовими коштами і коштовностями, що знаходяться в квартирі.
Таким чином, вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення умисного вбивства із корисливих мотивів під час розбійного нападу і домовилися діяти спільно як співвиконавці. Після досягнення цієї попередньої змови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли спільно групою осіб і дії кожного з них охоплювалися умислом іншого.
З метою безпосередньої реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, 25.02.2011 року приблизно о 16 годині ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , знаходячись на площі Вокзальна в місті Києві, підійшли до групи жінок, що пропонують у піднайм кімнати в місті Києві і ОСОБА_7 запропонував жінкам здати їм в оренду кімнату по завищеній ціні - 170 гривень за добу, зацікавивши сумою, яку він пропонує за оренду кімнати. На пропозицію ОСОБА_7 погодилась громадянка ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (яка являлась особою похилого віку) і вони домовились про здачу у піднайм на добу кімнати в квартирі АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_20 . Після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_8 проїхали з ОСОБА_20 до вказаної квартири, де ОСОБА_7 і ОСОБА_8 під виглядом наймачів, шляхом обману, отримали можливість проникнути до квартири потерпілої, оцінили майновий стан власниці квартири, місце розташування кімнати, яку вони зняли - по середині квартири, що забезпечувало достатню шумоізоляцію під час скоєння нападу на потерпілу і обрали ОСОБА_20 як жертву злочину, домовившись скоїти вбивство останньої із корисливих мотивів і заволодіти її майном шляхом здійснення нападу, поєднаному із насильством, небезпечним для життя потерпілої, на наступний день, тобто 26.02.2011 року.
Приблизно о 07 год. 30 хв. 26.02.2011 року ОСОБА_7 і ОСОБА_8 покинули квартиру ОСОБА_20 , попередньо домовившись і запевнивши останню, що мають намір зняти кімнату у ОСОБА_20 на наступну ніч і не має необхідності шукати інших квартиронаймачів, на що ОСОБА_20 погодилась.
Приблизно о 12 год. 38 хв. 26.02.2011 року з телефону-автомата № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 104, з карточки абонента «Укртелеком» № НОМЕР_2 , що забезпечувало анонімність дзвінку, ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_20 і повідомила, що вони прийдуть до останньої знову переночувати і візьмуть у піднайм ту саму кімнату квартири АДРЕСА_5 .
В той же день приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , з метою скоєння вбивства ОСОБА_20 із корисливих мотивів під час розбійного нападу, під виглядом наймачів житла шляхом обману проникли до квартири АДРЕСА_5 , куди їх під впливом омани впустила ОСОБА_20 , як наймачів кімнати. Знаходячись у кімнаті зазначеної квартири, ОСОБА_7 перед вчиненням злочину вжив спиртні напої.
Цього ж дня приблизно о 21 годині ОСОБА_8 , будучи особою яка раніше вчинила розбій, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_20 , а також на заволодіння майном останньої, поєднаний із насильством, небезпечним для життя потерпілої, бажаючи заволодіти її майном і грошима, діючи узгоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_5 , шляхом обману завела ОСОБА_20 з приміщення кімнати, де мешкала остання - в приміщення орендованої ними кімнати, де разом з ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, напали на потерпілу і, застосовуючи насильство, небезпечне для життя ОСОБА_20 , повалили останню на диван. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті ОСОБА_20 , почали душити останню, здавлюючи її шию руками, після чого ОСОБА_8 стала утримувати ноги потерпілої з метою подолання опору, а ОСОБА_7 продовжував душити ОСОБА_20 , поки внаслідок асфіксії не настала смерть останньої. Далі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , упевнившись, що ОСОБА_20 померла, обшукали квартиру і незаконно заволоділи: мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 150 гривень, з карткою мобільного оператора «ЮМС», вартістю 20 гривень, загальною вартістю 170 гривень; мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 1 700 гривень із карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 20 гривень, на загальну суму 1 720 гривень; п`ятьма пляшками вина, вартістю кожна по 50 гривень, загальною вартістю 250 гривень; грошовими коштами в сумі 500 гривень; сережками-біжутерія, які не мають матеріальної цінності, а всього заволоділи майном ОСОБА_20 на загальну суму 2 690 гривень. Після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вийшли з квартири на вулицю і зникли з місця вчинення злочину разом з майном потерпілої.
В результаті спільних вищезазначених злочинних дій ОСОБА_7 і ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_20 були заподіяні наступні тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої:
- множинні внутрішньо шкіряні крововиливи червоно-синюшного кольору на шиї в бокових відділах, в області підборіддя, з просоченими темно-червоними крововиливами в клітчатку та м`язи шиї, по краю нижньої щелепи зліва, по правому краю основи черепа (область сосковидного відростку скроневої кістки), в шкірі обличчя, інтенсивні крововиливи по ходу судинно-нервових пучків шиї від рівня гортані до основи черепа, в діафрагму рота, в корінь язика зі сторони слизистої оболонки і від під`язичної кістки, в правий край язика;
- множинні крововиливи плямистого і осередкованого характеру в стінки глотки, в надгортанник, в слизові оболонки входу в гортань і під голосовими зв`язками;
- набряк слизової оболонки гортані, кров`яниста слизь з набряко-кров`янистою рідиною в отворі дихальних шляхів;
- під час судово-гістологічного дослідження шкіри та м`яз шиї з бокових, задньої та передній поверхні шиї виявлені морфологічні ознаки здавлювання, з крововиливами, без видимої клітинної реакції;
- гостре здуття легенів, множинні крапкові та плямисті крововиливи в серозних і слизових оболонках, на поверхні та в тканинах внутрішніх органів (при гістологічному дослідженні), повнокров`я внутрішніх органів, рідкий стан крові, набряк тканин легень та головного мозку;
- подряпина та смужчате садно на шкірі підборіддя зліва, крововиливи на віках очей, дрібні округлі крововиливи на правому плечі та лівому передпліччі; крововиливи в м`язи лівого плеча та в тканини голови в правій тим`яно-скроневій області. Всього шість крововиливів, одне садно, одна подряпина (смужчате садно), один крововилив в м`язи лівого плеча, два крововиливи в м`які тканини голови в правій скронево-тим`яній області.
Смерть ОСОБА_20 настала від механічної асфіксії в результаті здавлювання шиї тупим предметом.
Крім цього, 10.03.2011 року у вечірній час, знаходячись у невстановленому місці м. Києва, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, запропонувала своєму співмешканцю ОСОБА_7 , який також є собою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, скоїти злочини, а саме: умисне вбивство із корисливих мотивів громадянки ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (яка являлась особою похилого віку), і розбійний напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя потерпілої ОСОБА_21 , з метою заволодіння майном останньої, на що ОСОБА_7 погодився. При цьому, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_7 , що ОСОБА_21 є її двоюрідною бабусею і може зберігати за місцем мешкання в будинку АДРЕСА_6 велику суму грошей.
Для реалізації свого спільного умислу, направленого на умисне вбивство із корисливих мотивів і заволодіння майном ОСОБА_21 шляхом здійснення нападу, поєднаному із насильством, небезпечним для життя потерпілої, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 розробили спільний план вчинення злочину.
Згідно розробленого злочинного плану ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , повинні були прибути до будинку АДРЕСА_6 і під виглядом відвідування проникнути до будинку ОСОБА_21 , яка є родичкою ОСОБА_8 , де ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 повинен був скоїти напад на ОСОБА_21 і позбавити її життя шляхом удушення, а ОСОБА_8 повинна була заволодіти майном, грошима і коштовностями, які знаходились в будинку ОСОБА_21 .
Таким чином вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення умисного вбивства із корисливих мотивів під час розбійного нападу і домовилися діяти спільно як співвиконавці. Після досягнення цієї попередньої змови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли спільно групою осіб і дії кожного з них охоплювалися умислом іншого.
З метою реалізації спільного умислу, направленого на умисне вбивство із корисливих мотивів і заволодіння майном ОСОБА_21 шляхом здійснення нападу, поєднаному із насильством небезпечним для життя потерпілої, діючи згідно розробленого плану, 11.03.2011 року приблизно о 08 годині, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 прибули в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де приблизно о 14 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_8 під виглядом відвідування проникли до житлового будинку ОСОБА_21 , що розташований по АДРЕСА_6 . Знаходячись у приміщенні будинку, ОСОБА_8 почала розмовляти з ОСОБА_21 , щоб відволікти увагу останньої, і подала ОСОБА_7 умовний знак про початок здійснення розбійного нападу і вбивства ОСОБА_21 .
ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний намір, направлений на позбавлення життя ОСОБА_21 і заволодіння її майном та грошима, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, схопив ОСОБА_21 рукою, зігнутою у лікті, за шию і почав її душити, питаючи, де остання зберігає гроші. Після того, як ОСОБА_21 розповіла про місце зберігання грошей, а ОСОБА_8 заволоділа ними, ОСОБА_7 повалив ОСОБА_21 на підлогу і в присутності ОСОБА_8 почав душити потерпілу за горло руками і хустиною. ОСОБА_8 , в свою чергу, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , допомагала йому душити потерпілу, утримуючи її за руки, щоб подавити волю потерпілої до опору і забезпечити ОСОБА_7 виконання їх злочинного плану, направленого на позбавлення життя ОСОБА_21 із корисливих мотивів. Продовжуючи злочинні дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_21 , охоплені єдиним умислом ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , останній, коли ОСОБА_21 втратила свідомість внаслідок удушення, схопив сокиру і, доводячи свій злочинний умисел до кінця, наніс ОСОБА_21 удар сокирою в голову, заподіявши рублену рану голови. При цьому ОСОБА_7 не знав, що ОСОБА_21 , до нанесення ним удару сокирою, вже померла внаслідок асфіксії в результаті здавлення шиї руками і хустиною.
Після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заволоділи майном ОСОБА_21 , а саме: грошовими коштами в сумі 800 гривень, кросівками, вартістю 85 гривень, ювілейною медаллю «65 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні», вартістю 20 гривень, ювілейною медаллю «60 років визволення України від фашистських загарбників», вартістю 25 гривень, медаллю «Захиснику Вітчизни», вартістю 25 гривень, медаллю «Ветеран праці», вартістю 10 гривень, ювілейною медаллю «За доблесну працю. В ознаменування 100-річчя з дня народження ОСОБА_22 », вартістю 15 гривень, а всього на загальну суму 980 гривень.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_8 і ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_21 були заподіяні наступні тілесні ушкодження, які у своїй сукупності являються тяжкими тілесними ушкодженнями і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої:
- чотири садна напівмісячної форми, розташовані в різних напрямках, розмірами по 1x0,2 см; 0,8x0,2 см; 0,8x0,1 см; 0,6x0,2 см, в ділянці кута та гілки нижньої щелепи справа та в нижній частині правої щоки, вкритих жовтувато-бурою кірочкою, пергаментної щільності, розташованою нижче рівня оточуючих тканин;
- замкнута майже рівномірно вдавлена переривчаста странгуляційна борозна, розташована поперечно довгої вісі шиї; неповного перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки зліва, повних переломів обох верхніх ріжків щитовидного хряща з крововиливами в м`які тканини шиї;
- синюшно-багровий синець тильної поверхні правої кисті розміром 6x5 см;
- садна овальної форми розміром 2x1 см розгинальної поверхні правого ліктьового суглобу;
- обширна рублена рана з майже рівними, дещо осадженими краями, загостреними кінцями надперенісся, середини спинки носа, кінчику носа зліва, верхньої губи, з ушкодженням кісток надперенісся, носових кісток, носової ості, решітчастої кістки, верхньощелепної кістки зліва з мало вираженими рожево-червоними крововиливами в м`які тканини країв рани.
Смерть ОСОБА_21 настала в результаті механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї петлею шляхом удушення та удавлення. Ушкодження, що виникло внаслідок травматичної дії лезом сокири було нанесене потерпілій посмертно, тобто через деякий час після факту настання смерті.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин вчинення злочинів, кваліфікації дій винних осіб, призначення покарання ОСОБА_8 , за кожний злочин окремо та за сукупністю злочинів, а також призначення покарання ОСОБА_7 за кожний злочин окремо, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону в частині остаточного призначення покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, просить змінити вирок суду відносно ОСОБА_7 та призначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання, за межами уваги суду першої інстанції залишились положення ч. 2 ст. 70 КК України, відповідно до якої - «якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі».

Тобто, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_7 , судом першої інстанції не вірно обрано принцип призначення остаточного покарання, а саме - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, замість поглинення довічним позбавленням волі менш суворих видів покарань, Тобто не застосовано ст. 70 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню, і, відповідно, не застосовано кримінальний закон, який підлягає застосуванню, що є підставою для зміни вироку.

В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним та необ`єктивним, просить його скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Також апелянт просить застосувати до нього ст.ст. 49, 80 КК України.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що справа була розглянута судом однобічно та упереджено. При цьому сама по собі справа є неповною, оскільки відсутні диски та інші відео носії проведення слідчих дій.
Також при судовому розгляді суд не оглядав речові докази та їх взагалі навіть не заносили до зали судових засідань.
До того ж суд обмежив його у праві на захист, а саме зачитав показання свідків та всіх потерпілих, ігноруючи його звернення, хоча розписки про неявку свідків надходили до суду вже після рішення суду, і суд не застосував положення закону про примусовий привід свідків.
Крім того, суд першої інстанції визнав, що первинні досудові слідчі дії були проведені з порушенням закону та Конституції України, тому що явка з повинною була відібрана без юридичного захисника, але на даній явці базується вся кримінальна справа.
Також вказує, що суд не дав часу та можливості, потрібної для проведення перевірки по факту неправомірних дій працівників міліції Святошинського РУ та Сарненського РУ Ровенської області, хоча це істотно впливає на все обвинувачення в цілому.
Звертає увагу й на необхідність застосування до нього ст.ст. 49, 80 КК України, вказуючи на перевищення строків давності, які становлять 16 років, з урахуванням застосованої до нього ч. 5 ст. 72 КК України.

Інші учасники судового процесу даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, про зміну вироку в частині призначеного покарання ОСОБА_7 та заперечував проти апеляції засудженого ОСОБА_7 , пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 , які підтримали апеляцію засудженого та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, а також пояснення засудженої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти апеляції засудженого ОСОБА_7 та поклались на розсуд суду у вирішенні апеляції прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово засуджених, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду в межах доводів, викладених в апеляціях, колегія суддів вважає, що всупереч тверджень засудженого ОСОБА_7 , висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, винуватості ОСОБА_7 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно; в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство; у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій, а також у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 190, ч. 2 та ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, є правильними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи та повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

При цьому, виходячи з позиції засудженого ОСОБА_7 , який в повному обсязі не визнав своєї вини в інкримінованих йому злочинах та відмовився від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України, повно та всебічно у судовому засіданні були перевірені доводи засудженого ОСОБА_7 щодо його невинуватості та ці доводи судом першої інстанції обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються об`єктивними доказами у справі, які змістовно наведені у вироку.

Зокрема, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, підтверджується:
- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , які були дані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні, про те, що вона шукала роботу для додаткового заробітку та розмістила об`яву в газетах «Авізо» і «Експрес-об`ява». 16.02.2011 року їй на мобільний телефон подзвонив незнайомий чоловік, який представився " ОСОБА_16 " та запропонував роботу нянею по догляду за дитиною. 17.02.2011 року, прибувши на місце зустрічі та керуючись вказівками невідомого їй чоловіка, вона вийшла на автобусній зупинці «вулиця Васильківська» в с. Підгірці Обухівського району, неподалік АЗС, де до неї підійшла раніше невідома їй дівчина, яка представилась дружиною " ОСОБА_16 " та провела її до хлопця, який представився " ОСОБА_16 ". Останні повели її в глибину лісосмуги, начебто до їх будинку, де знаходиться їх донька. Дорогою хлопець розвернувся і бризнув їй в обличчя з газового балончику. Потім хлопець дістав ніж і почав їй погрожувати і вимагати віддати гроші. Дівчина, яка йшла позаду, і хлопець прив`язали її скотчем до дерева і забрали у неї жіночу сумку і мобільний телефон. Після чого хлопець і дівчина намагались вирвати у неї золоті коронки, але у них це не вийшло. Всього хлопець і дівчина заволоділи її майном: жіночою сумочкою, яка не представляє матеріальної цінності, в якій знаходилися: мобільний телефон «Нокіа-2600», вартістю 490 гривень з карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, загальною вартістю 515 гривень, гроші в сумі 20 гривень, спідня білизна та ліки, які не представляють матеріальної цінності, чим спричинили їй матеріальну шкоду на загальну суму 535 гривень, після чого зникли з місця вчинення злочину (т. 7 а.с. 133-135, т.8 а.с. 173-174);
- показаннями свідка ОСОБА_23 , наданими в судовому засіданні про те, що в лютому 2011 року його мати - ОСОБА_10 поїхала в с. Підгірці на зустріч з роботодавцями, які зателефонували їй на її оголошення в газеті про пошук роботи, де її завели в ліс, а там на неї був вчинений розбійний напад - їй пирскнули в очі балончиком, погрожували ножем, забрали сумку з речами, а на останок прив`язали до дерева і кинули її там.
- даними, що містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання, згідно яких ОСОБА_10 серед наданих їй фото осіб впізнала ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як жінку та чоловіка, які скоїли відносно неї розбійний напад 17.02.2011 року (т. 7 а.с. 139-141, а.с. 136-138);
- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 08.06.2011 року, в ході якого останній детально показав на місці та розповів про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочину відносно ОСОБА_10 (т. 7 а.с. 158-163).

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , наданими на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні, про те, що в пошуках роботи, 18.02.2011 року з дошки оголошень в ТЦ «Магеллан», що по проспекту Глушкова, 13 в місті Києві, вона дізналась про прийом на роботу нянею по догляду за дитиною. Зателефонувавши по номеру телефону, вказаному в оголошенні, їй відповів чоловік, який представився " ОСОБА_16 ", та після обговорення умов працевлаштування, вони домовились про зустріч. 19.02.2011 року під час зустрічі з чоловіком на ім`я " ОСОБА_16 " та дівчиною, яка представилась на ім`я " ОСОБА_18 ", вони пояснили, що шукають няню по догляду за їх дитиною. Після чого провели з нею співбесіду та запропонували поїхати до них додому на роботу. Вони домовились зустрітись о 14.00 годині. У вказаний час вона приїхала до ТЦ «Магеллан» разом зі своїм хлопцем ОСОБА_24 , якому " ОСОБА_16 " сказав, що він може іти додому, а вона поїде з ними на автомобілі. Після того, як ОСОБА_24 пішов, вони втрьох пішли у напрямку вулиці Г.Родимцева через лісопаркову зону. Коли вони йшли стежкою, до неї несподівано підійшов "Денис", приставив до шиї ніж і став вимагати гроші. В цей час " ОСОБА_18 " почала зривати у неї прикраси і заволоділа її жіночою сумкою. Після чого вони зв`язали її руки і ноги шарфом, що був у неї, і шарфом, що зняла з себе " ОСОБА_18 ". Після чого вони зникли, заволодівши її коштовностями і майном, завдавши збитки на загальну суму 5210 гривень. Звільнившись від шарфів, вона пройшла до будівель, де викликала співробітників міліції, яким розповіла про скоєний відносно неї злочин (т. 4 а.с. 72-73, 79-80);
- показаннями свідка ОСОБА_24 ,оголошеними в судовому засіданні про те, що він є співмешканцем ОСОБА_11 , яка 19.02.2011 року прийшла додому і розповіла, що знайшла роботу нянею, до якої приступає одразу. Він пішов разом з ОСОБА_11 до ТЦ «Магеллан», де зустрівся із раніше незнайомими хлопцем і дівчиною, що найняли ОСОБА_11 на роботу по догляду за їх дитиною. Він хотів провести останню, але хлопець і дівчина пояснили, що це не потрібно, тому що вони поїдуть на автомобілі. Після чого ОСОБА_11 разом з хлопцем і дівчиною пішли, а він поїхав додому. Через деякий час він дізнався від ОСОБА_11 , що хлопець і дівчина скоїли на неї розбійний напад та під погрозою ножа заволоділи її майном (т.4 а.с. 88-90,184-185);
- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання, згідно яких ОСОБА_11 серед наданих їй фото осіб впізнала ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як жінку та чоловіка, які скоїли відносно неї розбійний напад 19.02.2011 року (т. 4 а.с. 92, 93);
- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання, згідно яких ОСОБА_24 впізнав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як жінку та чоловіка, з якими він та ОСОБА_11 зустрічались 19.02.2011 в ТЦ «Магеллан» і які найняли ОСОБА_11 на роботу нянею (т. 4 а.с. 186, 187);
- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_7 від 12.04.2011, в ході якого останній детально показав на місці та розповів про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочину відносно ОСОБА_11 (т. 4 а.с. 137-145);
- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_8 від 12.04.2011, в ході якого остання детально показала на місці та розповіла про обставини скоєння нею спільно з ОСОБА_7 злочину відносно ОСОБА_11 (т. 4 а.с. 150-158);
- даними протоколу очної ставки між потерпілою ОСОБА_11 і обвинуваченою ОСОБА_8 , в ході якої потерпіла підтвердила свої показання, які повністю підтримала ОСОБА_8 , вказавши на застосування ОСОБА_7 під час вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 ножа, а також щодо її участі у заволодінні при цьому майном потерпілої (т. 4 а.с. 159-161);
- даними протоколу очної ставки між потерпілою ОСОБА_11 і обвинуваченим ОСОБА_7 , в ході якої потерпіла підтвердила свої показання, які повністю підтримав ОСОБА_7 , вказавши на обставини вчинення ним спільно з ОСОБА_8 розбійного нападу на ОСОБА_11 та роль і ступінь участі в цьому ОСОБА_8 (т. 4 а.с. 162-163).

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 на досудовому слідстві, які були оголошені в судовому засіданні, за якими, його мати - ОСОБА_20 здавала в найм подобово кімнату в квартирі АДРЕСА_5 . 27.02.2011 року приблизно о 10 годині йому на мобільний телефон зателефонувала тітка ОСОБА_25 , яка була стурбована, що ОСОБА_20 не відповідає на дзвінки. Прибувши у вказану квартиру, він, його дружина ОСОБА_26 та ОСОБА_25 виявили труп його матері - ОСОБА_20 з ознаками насильницької смерті. При цьому двері квартири були незачинені, а мати лежала у маленькій кімнаті на дивані обличчям донизу, і на її голові він бачив плями, схожі на кров. З квартири зникли гроші в сумі 500 гривень, мобільні телефони та пляшки з вином (т. 1 а.с.73-81);
- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_26 , що були надані на досудовому слідстві та оголошені у судовому засіданні, яка також додатково вказала, що її свекруха - ОСОБА_20 , мешкаючи в двокімнатній квартирі АДРЕСА_5 проживала у великій кімнаті, а маленьку кімнату постійно здавала у найм подобово. 26.02.2011 року ОСОБА_20 телефонувала їй приблизно о 16 годині і розповіла, що очікує клієнтів, які вже ночували у неї (т. 1 а.с. 85-86);
- показаннями свідка ОСОБА_25 , наданими безпосередньо в суді першої інстанції, про те, що її старша сестра ОСОБА_20 мешкала в квартирі АДРЕСА_5 . Того дня, вона дзвонила до своєї сестри на домашній телефон, але ніхто не відповідав, потім подзвонила на мобільний телефон, яких у сестри було два, але по одному ніхто не відповідав, а інший відключився. Потім дзвонила ще декілька разів, але ніхто не брав слухавку. Вона захвилювалася та зателефонувала до сина сестри, повідомивши, що дзвонить до його мами, але ніхто трубки не бере. Коли племінник приїхав, вони зайшли в квартиру сестри, двері в яку були відчинені. У квартирі була ОСОБА_20 , яка лежала у спальні, при цьому ноги були на підлозі, а обличчя на дивані, і вже вся була чорна. Всі речі були викинуті з шаф на підлогу, а телефонів не було. Вони викликали міліцію;
- показаннями свідка ОСОБА_27 , які були надані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні, про те, що він є сусідом ОСОБА_20 по будинку АДРЕСА_7 і знає, що остання здавала в найм подобово кімнату в своїй квартирі. 26.02.2011року приблизно о 07.30 годині він помітив, як ОСОБА_20 через вікно квартири прощалась з квартирантами. Він розгледів у вікно хлопця та дівчину, які вийшли з під`їзду і пішли в сторону дороги. 13.03.2011 року він впізнав серед осіб, які йому пред`являлись для впізнання, хлопця, який орендував квартиру у ОСОБА_20 26.02.2011 року, ним виявився громадянин ОСОБА_7 . Також свідок зазначив, що, на його думку, дівчина у відносинах з даним чоловіком лідирує, вела себе безтурботно та любить легко жити (т. 1 а.с. 120-122);
- показаннями свідка ОСОБА_28 , що були надані під час досудового слідства та оголошені в судовому засіданні, за якими вона була знайома з ОСОБА_20 декілька років. Вони разом підробляли на Залізничному вокзалі м. Києва, здаючи в найм кімнати у своїх квартирах подобово. 25.02.2011 року вони перебували на Залізничному вокзалі, коли приблизно в 16.30 годин до неї підійшли хлопець і дівчина, які поцікавились щодо здачі кімнати, вказавши вартість 170 гривень. ОСОБА_20 запропонувала їм кімнату у своїй квартирі, на що вони погодились і разом з ОСОБА_20 поїхали до неї додому. 28.02.2011 року вона дізналася, що ОСОБА_20 виявили вбитою у власній квартирі (т. 1 а.с. 116-118, 141-142);
- показаннями свідка ОСОБА_29 , які були надані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні, про те, що 27.02.2011 року приблизно о 21.20 годині він знаходився неподалік від розважального клубу «Спортпрогноз», розташованого по пр. Леніна в місті Маріуполі, де до нього підійшла раніше незнайома дівчина, яка запропонувала купити у неї мобільний телефон «Нокіа 6030» за 50 гривень, пояснивши, що їй не вистачає грошей, щоб повернутися додому в місто Рівне. Він запропонував дівчині 44 гривні за мобільний телефон, на що остання погодилась. Після чого вони розрахувались і він її більше не бачив. Про те, що мобільний телефон належав убитій ОСОБА_20 він не знав. 06.03.2011 року вказаний мобільний телефон у нього було вилучено працівниками міліції м. Києва (т. 1 а.с. 131-136);
- показаннями свідка ОСОБА_30 , які були надані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні, про те, що 12.03.2011 року він був запрошений як понятий під час проведення слідчої дії - відтворення обстановки та обставин події з обвинуваченою ОСОБА_8 , під час якої вона добровільно розповіла та показала на місті, як саме та з ким був скоєний злочин відносно ОСОБА_20 в квартирі АДРЕСА_5 . Під час проведення слідчих дій ОСОБА_8 надавала послідовні показання, ніяких незаконних засобів впливу на неї з боку працівників міліції не застосовувалось. Після проведення відтворення обстановки і обставин події слідчим був складений відповідний протокол (т. 2 а.с. 211-215);
- показаннями свідка ОСОБА_31 , що були надані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні, за якими 13.03.2011 року він був присутній як понятий під час проведення слідчої дії - відтворення обстановки та обставин події з обвинуваченим ОСОБА_7 та останній добровільно виявив бажання на місці злочину показати і розповісти про обставини його вчинення, після чого учасники слідчої дії з приміщення Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві проїхали в квартиру АДРЕСА_5 . За вказаною адресою, у присутності понятих, захисника, слідчого і конвоїрів, ОСОБА_7 надав послідовні показання про обставини вчинення вбивства і розбійного нападу стосовно ОСОБА_20 . Ніяких незаконних засобів впливу на ОСОБА_7 з боку працівників міліції не застосовувалось. Після проведення відтворення обстановки і обставин події слідчим був складений відповідний протокол (т. 2 а.с. 206-210);
- показаннями свідка ОСОБА_32 , які були надані ним безпосередньо в суді першої інстанції, про те, що на час розслідування даної кримінальної справи він працював слідчим Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві. У нього в провадженні перебувала кримінальна справа по факту вбивства громадянки ОСОБА_20 . В ході розслідування він проводив слідчі дії з підозрюваними, а в подальшому - з обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Під час проведення слідчих дій порушень закону не було, все відбувалось правомірно, без порушень прав підозрюваних і обвинувачених на захист. Після проведення слідчих дій протоколи надавались на ознайомлення підозрюваним і обвинуваченим, які, ознайомившись з ними, підписували їх;
- показаннями свідка ОСОБА_33 , який в судовому засіданні показав, що на час розслідування даної кримінальної справи він працював слідчим Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві. З 27.02.2011 року він перебував у складі групи слідчих по розслідуванню кримінальної справи за фактом вбивства громадянки ОСОБА_20 . Під час роботи і проведення слідчих дій з підозрюваними, а потім обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , останні добровільно надавали показання та детально розповідали про обставини скоєння ними злочинів, на стан здоров`я не скаржились. Під час проведення слідчих дій порушень закону не було, все відбувалось правомірно, без порушень прав підозрюваних і обвинувачених на захист. Після проведення слідчих дій протоколи надавались на ознайомлення підозрюваним і обвинуваченим, які, ознайомившись з ними, підписували їх. Заяв і скарг з боку ОСОБА_8 і ОСОБА_7 з приводу незаконних дій співробітників міліції йому не надходило;
- даними протоколу огляду місця події від 27.02.2011 року, згідно якого в ході огляду квартири АДРЕСА_5 було виявлено труп ОСОБА_20 зі слідами насильницької смерті (т. 1 а.с. 19-51);
- даними протоколу пред`явлення особи на впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_27 впізнав ОСОБА_7 , як чоловіка, якого 26.02.2011 року в ранковий час він бачив біля будинку АДРЕСА_7 (т. 2 а.с. 119-122);
- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 13.03.2011 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , в ході якого останній в присутності захисника ОСОБА_34 показав на місці та детально розповів про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочинів відносно ОСОБА_20 (т. 2 а.с. 141-150);
- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 12.03.2011 року за участю підозрюваної ОСОБА_8 , в ході якого остання в присутності захисника ОСОБА_35 показала на місці та детально розповіла про обставини скоєння нею спільно з ОСОБА_7 злочинів відносно ОСОБА_20 (т. 2 а.с. 128-139);
- даними протоколу очної ставки між обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , що була проведена 22.04.2011 року, в ході якої кожен з них, в присутності захисників ОСОБА_36 і ОСОБА_37 , наполягав на своїх показаннях, не оспорюючи свою присутність в квартирі ОСОБА_20 , намірів вчинити розбійний напад на неї та вчинення дій по позбавленню життя ОСОБА_20 , але перекладаючи їх вчинення один на одного (т. 2 а.с. 236-244);
- даними протоколу виїмки від 06.03.2011 року, в ході якого у ОСОБА_29 був вилучений мобільний телефон «Нокіа-6030» імей НОМЕР_3 без сім-картки, який належав потерпілій ОСОБА_20 і який він придбав 27.02.2011 року в м. Маріуполь у незнайомої дівчини (т. 1 а.с. 144);
- даними протоколу виїмки від 27.04.2011 року, в ході якої в ПО «Климчук, Попов «Ломбард «Капітал», що розташований по пр. Металургів, 60 в м. Маріуполь Донецької області, вилучено додаткову угоду до договору фінансового кредиту №00000187 від 28.02.2011, згідно якої ОСОБА_8 заклала за 250 гривень мобільний телефон «Нокіа», який належав потерпілій ОСОБА_20 (т. 8 а.с. 113-114);
- даними висновку судово-медичної експертизи №33/652 від 14.04.2011 року, згідно якої при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_20 виявлено:
- множинні внутрішньо шкіряні крововиливи червоно-синюшного кольору на шиї у бокових відділах, в області підборіддя, з просоченими темно-червоними крововиливами в клітчатку та м`язи шиї, по краю нижньої щелепи зліва, по правому краю основи черепа (область сосковидного відростку скроневої кістки), в шкірі обличчя інтенсивні крововиливи по ходу судинно-нервових пучків шиї від рівня гортані до основи черепа, в діафрагму рота, в корінь язика зі сторони слизистої оболонки і від під`язичної кістки, в правий край язика; множинні крововиливи п`ятнистого і осередкованого характеру в стінки глотки, в надгортанник, в слизові оболонки входу в гортань і під голосовими зв`язками; набряк слизової оболонки гортані, кров`яниста слиз з набряко-кров`янистою рідиною у отворі дихальних шляхів;
Під час судово-гістологічного дослідження шкіри та м`язів шиї з бокових, задньої та передньої поверхні шиї виявлені морфологічні ознаки здавлювання, з крововиливами, без видимої клітинної реакції;
- гостре здуття легенів, множинні крапкові та п`ятнисті крововиливи в серозних і слизових оболонках, на поверхні та в тканинах внутрішніх органів (при гістологічному дослідженні), повнокров`я внутрішніх органів, рідкий стан крові, набряк тканин легень та головного мозку;
- подряпина та смужчате садно на шкірі підборіддя зліва, крововиливи на віках очей, дрібні округлі крововиливи на правому плечі та лівому передпліччі; крововиливи в м`язи лівого плеча та в тканини голови в правій тім`яно-скроневій області. Всього шість крововиливів, одне садно, одна подряпина (смужчате садно), один крововилив в м`язи лівого плеча, два крововиливи в м`які тканини голови в правій скронево-тім`яний області.
Смерть ОСОБА_20 настала від механічної асфіксії в результаті здавлювання шиї тупим предметом (т. 3 а.с. 5-18);
- даними висновку додаткової судово-медичної експертизи №64/652 від 29.03.2011 року, згідно якої, виходячи з матеріалів кримінальної справи, результатів огляду місця події та трупа ОСОБА_20 на місті його виявлення, результатів судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_20 , показань обвинувачених та наданих протоколів відтворення обстановки та обставин події, прийшли до висновків: підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_20 , 1929 р.н. послужила механічна асфіксія внаслідок здавлювання шиї тупим предметом; вказана асфіксія могла виникнути внаслідок здавлювання шиї також і руками (долонями, пальцями), в різних напрямках, при різних положеннях тіла ОСОБА_20 (удавлювання руками); пошкодження у ОСОБА_20 могли бути спричинені при обставинах, на які вказують обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в протоколах допитів як підозрюваних, обвинувачених та під час відтворювання обстановки та обставин події (т. 3 а.с. 26-29);
- даними висновку судово-цитологічної експертизи №105/Ц від 20.04.2011 року, згідно якої: при дослідженні недопалку сигарети «Бонд», вилученому під час огляду місця події - квартири АДРЕСА_5 , виявлено слину, походження якої не виключається від ОСОБА_7 (т. 3 а.с. 68-72);
- даними висновку судово-імунологічної експертизи №149 від 06.05.2011 року, згідно якої при дослідженні халата ОСОБА_20 , вилученого в приміщенні Київського міського моргу №1, виявлено кров людини, походження якої не виключається від потерпілої ОСОБА_20 , 1929 р.н. (т. 3 а.с. 147-152);
- даними висновку додаткової судово-імунологічної експертизи №150 від 06.05.2011, згідно якої при дослідженні підодіяльника, вилученого під час огляду місця події - квартири АДРЕСА_5 , виявлено кров людини, походження якої не виключається як від потерпілої ОСОБА_20 , 1929 р.н., так і обвинуваченого ОСОБА_7 (т. 3 а.с. 258-264).

- показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який підтримав у повному обсязі свої показання, які він надавав під час досудового слідства, відповідно до яких його бабуся ОСОБА_21 проживала по АДРЕСА_6 . 12.03.2011 року приблизно о 10 годині він прийшов до ОСОБА_21 , щоб провідати, і виявив у будинку порушену обстановку, розкидані речі і труп ОСОБА_21 , який лежав в кімнаті будинку, і в її голові стирчала сокира. Після чого він повідомив про подію співробітникам міліції. Через деякий час, оглянувши будинок, він виявив, що відсутні гроші і майно бабусі на загальну суму 980 гривень.
- показаннями свідка ОСОБА_38 , наданими на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні, про те, що 11.03.2011 року приблизно о 08 годині до продовольчого магазину №7 с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де вона працювала продавцем, зайшли хлопець і дівчина, як вона взнала пізніше - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які купили горілку, стаканчик і печиво. Після чого, приблизно о 13.30 годині ОСОБА_7 і ОСОБА_8 знову зайшли в магазин, купили печиво і пішли в напрямку вулиці Садова. Приблизно о 15.30 годині вона бачила як ОСОБА_7 і ОСОБА_39 пішли в напрямку центру села від вулиці Садова. Вона помітила, що ОСОБА_8 була в іншому взутті, ніж в тому, в якому заходила раніше до магазину (т. 5 а.с. 174-175);
- показаннями свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , які були надані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні, про те, що 11.03.2011 року приблизно об 11 годині вони разом зі своїми знайомими перебували в магазині № НОМЕР_4 , що розташований в с. Тинне Сарненського району Рівненської області. В цей час до приміщення магазину зайшли двоє раніше невідомих йому молодих людей - дівчина та хлопець, які були не місцеві. Вони щось придбали та вийшли із магазину і пішли у напрямку вул. Садової села Тинне (т. 5 а.с. 180, 183);
- показаннями свідка ОСОБА_42 , що були надані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні, про те, що 11.03.2011 року приблизно о 12.30 годині, коли він перебував в кафе «Каштан», що розташоване в с. Тинне, до кафе зайшла пара молодих людей - дівчина і хлопець, до яких він підсів за столик. При цьому він побачив, що хлопець, який назвався « ОСОБА_16 » та дівчина, яка назвалася « ОСОБА_43 », не місцеві. Під час розмови він дізнався, що ОСОБА_44 приїхала в село у гості, однак, до кого саме вона не сказала. Хлопець сказав, що він з міста Києва, але мешкає у місті Рівному. Він разом із хлопцем розпивав вино, після чого вказані хлопець та дівчина вийшли з кафе та пішли у невідомому напрямку (т. 5 а.с. 186);
- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_45 , що були надані під час досудового слідства та оголошені в судовому засіданні, про те, що 11.03.2011 року приблизно о 12 годині до кафе «Каштан», що розташоване в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де вона працювала барменом, зайшли незнайомі хлопець та дівчина, які були не місцеві. Хлопець замовив горілки та купив закуску. Розпивши горілку, приблизно через одну годину, хлопець і дівчина вийшли із кафе (т. 5 а.с. 188-189);
- показаннями свідка ОСОБА_46 , наданими під час досудового слідства та оголошеними в судовому засіданні, про те, що 11.03.2011 року в період часу приблизно з 09 години до 10 години в буфет «Затишок», що розташований в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де вона працювала продавцем в буфеті, зайшли невідомі хлопець та дівчина, які були не місцеві. Хлопець замовив горілу, пиріжки і газовану воду. За куплене розрахувалась дівчина, після чого вони сіли за стіл та достали курку «гриль», яка була у них із собою. Хлопець вживав горілку. Вони були в буфеті приблизно 20-30 хвилин. Після чого пішли у невідомому напрямку (т. 5 а.с. 187);
- показаннями свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , які були надані на досудові слідстві та оголошені в судовому засіданні, про те, що вони мешкають в селі Тинне Сарненського району Рівненської області та 11.03.2011 року приблизно о 12 годині ОСОБА_49 ловив рибу на річці Случ, де до нього підійшли невідомі дівчина та хлопець, який почав із ОСОБА_50 вживати горілку, а дівчина - курила сигарету. В розмові ОСОБА_49 дізнався, що хлопця звати ОСОБА_16 і приїхав із Маріуполя до бабусі. Дівчина не розмовляла, а тільки палила цигарки і постійно відвертала обличчя. Поспілкувавшись з ними приблизно 20 хвилин, хлопець і дівчина пішли через замерзлу річку у напрямку центру села Тинне (т. 5 а.с.191-192, 195);
- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання, згідно яких свідки ОСОБА_38 , ОСОБА_40 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 впізнали ОСОБА_8 , як особу, яка 11.03.2011 року заходила до магазину в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з невідомим хлопцем та купували продукти харчування (т. 5 а.с. 176-177, 181-182, 184-185, 196-197);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_38 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 11.03.2011 року заходила до магазину в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з ОСОБА_8 та купував продукти харчування (т. 5 а.с. 178-179);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_49 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 11.03.2011 року підходила до нього на рибалці і вони спілкувались приблизно 20 хвилин (т. 5 а.с. 193-194);
- даними протоколу огляду місця події від 12.03.2011 року, згідно якого, в ході огляду будинку АДРЕСА_6 було виявлено труп ОСОБА_21 , 1932 р.н., зі слідами насильницької смерті (т. 5 а.с. 24-66);
- даними протоколу огляду місця події від 12.03.2011 року з фототаблицею до нього, в ході якого в приміщенні моргу судово-медичної експертизи ЦРЛ міста Сарни Рівненської області було виявлено і вилучено з трупа ОСОБА_21 , 1932 р.н., хустину комбінованого кольору та її одяг (т. 5 а.с. 67-73);
- даними протоколу огляду місця події від 13.03.2011 року зі схемою і фототаблицею до нього, в ході якого була оглянута ділянка лісового масиву, що розташована в 4 км від с. Тинне Сарненського району Рівненської області на обочині дороги Тинне-Зносичі, в 40 метрах від дороги, та було виявлено і вилучено дві п`ятипалі жіночі рукавички, що належать ОСОБА_8 (т. 5 а.с. 74-78);
- даними протоколу огляду місця події від 13.03.2011 року зі схемою і фототаблицею до нього, за яким в ході ділянки місцевості на мосту через річку Случ по вул. Садовій в с. Тинне Сарненського району Рівненської області було виявлено і вилучено пару жіночих чобітків, які належать ОСОБА_8 , декілька різних шкарпеток та дві банки по 0,5 л з варенням і тушонкою (т. 5 а.с. 79-86);
- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 15.04.2011 року, в ході якого останній в присутності захисника ОСОБА_53 детально на місці показав та розповів про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочинів відносно ОСОБА_21 (т. 6 а.с. 181-187);
- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченої ОСОБА_8 від 15.03.2011 року, в ході якого остання в присутності захисника ОСОБА_53 детально на місці показала та розповіла про обставини скоєння нею спільно з ОСОБА_7 злочинів відносно ОСОБА_54 (т. 6 а.с. 159-166);
- даними протоколу очної ставки між обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , в ході якої кожен наполягав на своїх показаннях (т. 6 а.с. 189-191);
- даними протоколу особистого обшуку затриманої у порядку ст.115 КПК України (в редакції 1960 року) ОСОБА_8 , у якої під час затримання, крім іншого, було вилучено 5 медалей: медаль до 60-річчя перемоги у Великій Вітчизняній війні; медаль захиснику Вітчизни; медаль 65-річчя перемоги у Великій Вітчизняній війні (Слава); медаль ветеран праці; медаль до 100-річчя з Дня народження ОСОБА_22 , які належали потерпілій ОСОБА_21 (т. 2 а.с. 81-82);

- даними висновку судово-медичної експертизи №30-Е від 19.04.2011 року, згідно якої при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_21 виявлено:
- чотири садна напівмісячної форми, розташовані в різних напрямках розмірами по 1x0,2 см; 0,8x0,2 см; 0,8x0,1 см; 0,6x0,2 см в ділянці кута та гілки нижньої щелепи справа та в ніжній частини правої щоки, вкритих жовтувато-бурою кірочкою, пергаментної щільності, розташованою нижче рівня оточуючих тканин;
- замкнута майже рівномірно вдавлена переривчаста странгуляційна борозна, розташована поперечно довгої вісі шиї; неповного перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки зліва, повних переломів обох верхніх ріжків щитовидного хряща з крововиливами в м`які тканини шиї;
- синюшньо-багровий синець тильної поверхні правої кисті, розміром 6x5 см;
- садна овальної форми розміром 2x1 см розгинальної поверхні правого ліктьового суглобу;
- обширна рублена рана з майже рівними, дещо осадженими краями, загостреними кінцями надперенісся, середини спинки носа, кінчику носа зліва, верхньої губи, з ушкодженням кісток надперенісся, носових кісток, носової ості, решітчастої кістки, верхньощелепної кістки зліва з мало вираженими рожево-червоними крововиливами в м`які тканини країв рани.
Смерть ОСОБА_21 настала в результаті механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї петлею шляхом удушення та удавлення. Ушкодження, що виникло внаслідок травматичної дії лезом сокири, було нанесене потерпілій посмертно, тобто через деякий час після факту настання смерті (т. 6 а.с. 4-7);
- даними висновку додаткової дактилоскопічної експертизи № 35 від 20.03.2011 року, згідно якої: сліди пальців рук, які були вилучені 12.03.2011 року при огляді місця події по факту вбивства ОСОБА_21 , що мало місце в будинку АДРЕСА_6 , а саме: перший слід пальця руки залишений нігтьовою фалангою безіменного пальця лівої руки ОСОБА_7 , другий слід пальця руки залишений нігтьовою фалангою середнього пальця лівої руки ОСОБА_7 , четвертий слід пальця руки залишений нігтьовою фалангою вказівного пальця правої руки ОСОБА_8 (т. 6 а.с. 68-76);
- даними висновку додаткової трасологічної експертизи № 34 від 25.03.2011 року, згідно якої: п`ять слідів низу взуття, вилучених 12.03.2011 року в ході огляду місця події по факту вбивства ОСОБА_21 , що мало місце в будинку АДРЕСА_6 , могли бути залишені взуттям ОСОБА_7 або іншим взуттям з аналогічним рельєфним малюнком підошви, а чотири сліди низу взуття могли бути залишені взуттям ОСОБА_8 або іншим взуттям з аналогічним рельєфним малюнком підошви (т. 6 а.с. 84-94);
- даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 20-461 від 09.06.2011 року, згідно якої: при дослідженні піднігтьового вмісту правої та лівої рук ОСОБА_21 виявлені клітини з ядрами. Генетичні ознаки клітин у піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_21 є змішаними і містять генетичні ознаки крові ОСОБА_21 і ОСОБА_8 . Генетичні ознаки клітин у піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_21 збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_21 . Походження клітин у піднігтьовому вмісті правої та лівої руки ОСОБА_21 від ОСОБА_7 (т. 6 а.с. 135-140).

- показаннями потерпілого ОСОБА_13 , що були надані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні, про те, що на початку травня 2010 року він через свого знайомого знайшов хлопця на ім`я ОСОБА_55 , який пообіцяв встановити йому на дачі в с. Пірново Вишгородського району Київської області басейн. 08.05.2010 року неподалік від магазину «Ашан», що розташований по вул. Велика Кільцева в місті Києві, він зустрівся з ОСОБА_56 , який виявився ОСОБА_7 , який пообіцяв встановити йому басейн, запевнивши, що він є спеціалістом по встановленню басейнів, і сказав, що йому необхідно гроші для закупівлі будівельних матеріалів. Він повірив ОСОБА_7 і за два рази передав останньому гроші в сумі 750 доларів США і 4700 гривень. Передача грошей проходила неподалік від будівельного супермаркету «Нова Лінія» по вул. Харківське шосе. Після цього ОСОБА_7 став переховуватись, будівельні матеріали не купив, басейн не встановив, заволодівши його коштами та спричинивши йому збитки на загальну суму 10 644 гривень (т. 7 а.с. 35-37, 39-40);
- показаннями свідка ОСОБА_57 , наданими під час досудового слідства та оголошеними в судовому засіданні, про те, що в травні 2010 року він познайомився з ОСОБА_7 , який допомагав у встановленні басейну на приватній ділянці в дачному селищі Пирново Вишгородського району Київської області. Так як його знайомий ОСОБА_13 мав намір встановити басейн на власній ділянці, він познайомив його з ОСОБА_7 , який запевнив ОСОБА_13 , що встановить басейн на присадибній ділянці останнього. Приблизно 09.05.2010 року йому подзвонив ОСОБА_7 і сказав, що йому потрібні гроші для купівлі будівельних матеріалів для встановлення ОСОБА_13 басейну, на що він відповів, щоб ОСОБА_7 сам зв`язувався з ОСОБА_13 і вирішував проблемні питання напряму. 10.05.2010 року ОСОБА_13 йому повідомив, що передав гроші ОСОБА_58 для закупівлі будівельних матеріалів, але останній зник. Він також намагався розшукати ОСОБА_59 , але останній переховувався (т. 7 а.с. 44-45);
- показаннями свідка ОСОБА_60 , яка будучи допитаною у судовому засіданні, підтримала свої показання оголошені в суді про те, що є матір`ю ОСОБА_61 , яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 в 2010 році. Вона пам`ятає, як 08.05.2010 року прийшла до доньки і ОСОБА_7 в гості і останній запропонував піти до кафе. Вона відповіла, що не має грошей, на що ОСОБА_7 сказав, що він дістав гроші. Після чого вони пішли в кафе і відпочивали, а розраховувався за їжу ОСОБА_7 , який витратив приблизно 200 гривень (т. 7 а.с. 47-48).

А також і показаннями ОСОБА_8 , наданими безпосередньо в суді, в яких вона підтвердила обставини вчинення ОСОБА_7 спільно з нею інкримінованих їм злочинів, заперечуючи наявність попередньої змови між ними на їх вчинення та зазначила, що всі дії вона вчиняла під погрозами та примусом ОСОБА_7 , оскільки його боялась.
Так, за показаннями ОСОБА_8 в судовому засіданні, в січні-лютому 2011 року ОСОБА_7 їй повідомив, що в нього є донька і попросив зустрітись з майбутньою нянею. Вона зустріла ОСОБА_10 на зупинці і разом з ОСОБА_7 всі втрьох вони пішли через лісосмугу до будинку його колишньої дружини. Дорогою ОСОБА_7 різко напав на ОСОБА_10 , пирснув розпилювачем їй в очі, та прив`язав цю жінку скотчем до дерева. Вона була в шоковому стані, сльозились очі, тому вона всього не бачила та й всього не пам`ятає. ОСОБА_7 наказав їй забрати в потерпілої сумку, а сам в ОСОБА_10 цікавився її зубами. Потім ОСОБА_7 штовхнув її з гірки і вони разом побігли в невідомому напрямку. В подальшому за вказівкою ОСОБА_7 вона здала телефон цієї жінки в ломбард. ОСОБА_7 їй наказував нікому нічого не говорити, погрожуючи вбивством їй та її сім`ї. ОСОБА_7 вживав спиртні напої та був некерований, вони постійно сварилися, він застосовував до неї фізичне насильство.
Через деякий час після розбійного нападу на ОСОБА_10 , вона під тиском ОСОБА_7 , який на деякий час забирав у неї паспорт, жебракувала біля магазину «Магелан», де з ОСОБА_7 зустрілися з ОСОБА_11 , та втрьох пішли в парк. Вона попросилась в туалет, а в цей момент ОСОБА_7 напав на ОСОБА_11 . Також ОСОБА_7 наказав, щоб вона забрала речі ОСОБА_11 , при цьому сережки потерпіла зняла сама, а вона зняла з потерпілої браслет під примусом ОСОБА_7 . Потім за наказом ОСОБА_7 вона зв`язала потерпілу своїм шарфом.
По епізоду вбивства і заволодіння шляхом розбійного нападу майном ОСОБА_20 , ОСОБА_8 вказала, що вона просила ОСОБА_7 винайняти кімнату, щоб переночувати і зігрітися. На залізничному вокзалі в м. Києві вона разом з ОСОБА_7 підходили до ОСОБА_20 , з якою ОСОБА_7 домовився винайняти кімнату на одну добу, та вони разом з ОСОБА_20 поїхали до останньої, де переночували. На наступний день вона зателефонувала ОСОБА_20 і домовилась з нею, що винаймуть її кімнату ще на одну добу. Прийшовши знову до ОСОБА_20 , спочатку ОСОБА_7 вживав спиртні напої, потім - декілька разів її вдарив. Після чого наказав їй покликати ОСОБА_20 , що вона і зробила. Коли потерпіла йшла по коридору, то ОСОБА_7 накинувся на потерпілу, затягнув її в кімнату, штовхнув на диван, а сам виліз на потерпілу і питав, де гроші. ОСОБА_20 відповіла, що в іншій кімнаті, тоді він наказав їй шукати гроші. Вона побігла в іншу кімнату, перевернула речі, але гроші не знайшла. Тоді ОСОБА_7 забіг в кімнату і знайшов гроші, і з квартири забрали також телефони потерпілої, які вона за наказом ОСОБА_7 збула в м. Маріуполь. Коли вони виходили з квартири, то вона бачила, що потерпіла лежала на дивані та не ворушилася, в неї з вуха текла кров. Вона не намагалася викликати швидку медичну допомогу, оскільки не знає як це робити в м. Києві. Коли ОСОБА_7 залишився з потерпілою, в неї не було можливості покинути квартиру, оскільки вона боялася його фізичного тиску. Вона не знала про наміри ОСОБА_7 вбити ОСОБА_20 , в неї такого умислу не було і вона йому не допомагала вбивати потерпілу.
Також підтримала, оголошені в судовому засіданні, її показання на досудовому слідстві (т. 7 а.с. 173-175, т. 4 а.с. 130-132, т. 9 а.с. 136-137, т. 2 а.с. 112-116), вказуючи, що фактичні обставини скоєння розбійних нападів на ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та розбійного нападу і вбивства ОСОБА_20 , а саме час, дату, місце, послідовність дій, які вчинялись по відношенню до потерпілих, вона не оспорює, однак не визнає, що був попередній зговір з ОСОБА_7 на вчинення даних злочинів.
По епізоду вбивства та і заволодіння шляхом розбійного нападу майном ОСОБА_21 , ОСОБА_8 в судовому засіданні відмовилась від надання показань на підставі ст. 63 Конституції України, але не заперечувала того, що розповідала ОСОБА_7 про свою бабусю та разом з ним приїхала до неї.
Між тим, за показаннями ОСОБА_8 , що були надані на досудовому слідстві під час її допиту як підозрюваної та оголошені в судовому засіданні, 11.03.2011 року приблизно в 08 годин вона разом з ОСОБА_7 приїхали в с. Тинне Сарненського району Рівненської області до її бабусі ОСОБА_21 . По дорозі до будинку ОСОБА_21 , вони з ОСОБА_7 заходили до магазину та кафе, де останній вживав спиртні напої. Приблизно в 14 годин вони прийшли до будинку бабусі і вона зайшла до будинку, а ОСОБА_7 залишився у дворі та курив. Пізніше ОСОБА_7 зайшов до будинку і вони розмовляли з бабусею, яка приготувала їм їжу і вони поїли, а після цього вона пішла в туалет на вулицю. Коли повернулася до будинку, то звернула увагу, що ОСОБА_7 сидить за столом і вдягнув на руки її рукавиці. Бабуся сказала, що збере їм консервації і пішла в кімнату, що ліворуч від входу. В цей час ОСОБА_7 різко піднявся, підійшов до бабусі ззаду та обхватив рукою шию, притиснувши зігнутим ліктем до себе. Потім почав кричати « ОСОБА_62 , де гроші»? ОСОБА_63 почала кричати і сказала, що гроші в кладовці у чемодані. ОСОБА_7 потягнув бабусю в кімнату до шафи, а вона хотіла вирвати бабусю, тому коли схопила її за руку, то вона подряпала їй зап`ястя правої руки. Вона благала відпустити бабусю, але ОСОБА_7 силою кинув її на підлогу і бабуся вдарилася головою об підлогу і мабуть втратила свідомість. Далі ОСОБА_7 потягнув бабусю в іншу кімнату та намотавши хустину, почав затягувати її, і в такий спосіб душити. Бабуся не подавала будь-яких ознак життя. Також ОСОБА_7 наступив їй на горло ногою, а після цього вибіг з кімнати і повернувся за хвилину з сокирою в руках. Підбігши з сокирою, він замахнувся і наніс удар в обличчя. Після удару сокира встряла в обличчі бабусі. Погрожуючи їй, він наказав шукати гроші. Вона пішла в кладову і знайшла 800 гривень в літровій банці, які віддала ОСОБА_7 . Також вона побачила, що ОСОБА_7 в шафі знайшов медалі. Знайшовши гроші та медалі, вони забрали їх собі та з місця скоєння злочину втекли. По дорозі в лісі ОСОБА_64 викинув рукавиці (т. 2 а.с.100-104).

А також і показаннями самого ОСОБА_7 на досудовому слідстві, при його допиті в якості підозрюваного та обвинуваченого (т. 2 а.с. 55-59, 67-72, т. 4 а.с. 111-113, т. 7 а.с. 82-85, 152-157), в яких він детально розповідав про обставини вчинення ним спільно з ОСОБА_8 інкримінованих їм злочинів та злочину, вчиненого ним відносно потерпілого ОСОБА_13 , які підтвердив і в ході проведення очних ставок з потерпілою ОСОБА_11 (т. 4 а.с. 162-163) та обвинуваченою ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 236-244, т. 6 а.с. 189-191), а під час відтворення обстановки та обставин події на місці показав та розказав про обставини їх вчинення - 08.06.2011 року про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочину відносно ОСОБА_10 (т. 7 а.с. 158-163), 12.04.2011 року про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочину відносно ОСОБА_11 (т. 4 а.с. 137-145), 13.03.2011 року про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочинів відносно ОСОБА_20 (т. 2 а.с. 141-150); 15.04.2011 року про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочинів відносно ОСОБА_21 (т. 6 а.с. 181-187).
Так, будучи допитаним, як обвинувачений, по епізоду заволодіння шляхом розбійного нападу майном ОСОБА_10 , ОСОБА_7 надав показання про те, що 16.02.2011 року він разом із ОСОБА_8 запланували вчинити розбійний напад з метою заволодіння майном громадян. З цією метою він знайшов у газеті «Авізо» оголошення жінки, яка бажала влаштуватись на роботу поваром. Вони домовились про зустріч на станції метро «Видубичі», але потім перенесли зустріч в с. Підгірці на зупинці громадського транспорту. 17.02.2011 року о 13 годині він разом із ОСОБА_8 прибули до села Підгірці Обухівського району Київської області, де їх чекала ОСОБА_10 . Після чого до останньої підійшла ОСОБА_8 і повела ОСОБА_10 до лісосмуги, де він очікував, щоб скоїти на останню напад. Після чого він разом із ОСОБА_8 завели ОСОБА_10 до лісопосадки, де він, діставши газовий балончик, бризнув в очі ОСОБА_10 В Після цього привели її до одного з дерев і разом з ОСОБА_8 прив`язали потерпілу до нього. Також він, діставши ніж та погрожуючи ним, наказав ОСОБА_10 віддати всі цінні речі та забрав сумку останньої і мобільний телефон. Після цього помітив, що у жінки вставлені зуби жовтого кольору та почав запитувати, чи вони золоті і намагався їх власноручно зняти. але йому це не вдалось. В цей час на телефон жінки хтось зателефонував, і вони з ОСОБА_8 втекли. Оглянувши речі, він та ОСОБА_8 заволоділи ними і зникли з місця злочину.
Будучи допитаним, як обвинувачений, ОСОБА_7 , по епізоду заволодіння шляхом розбійного нападу майном ОСОБА_11 , надав показання про те, що 17.02.2011 він разом з ОСОБА_8 приїхали до ТРЦ «Магеллан» по пр. Глушкова, 13-Б в місті Києві, де розмістили на дошці оголошень об`яву-повідомлення з приводу пропозиції начебто працевлаштування бажаючих нянею, з метою подальшого заволодіння майном осіб, які звернуться, шляхом розбійного нападу, вказавши в оголошенні номери своїх мобільних телефонів. 19.02.2011 року приблизно о 09.30 годині йому на мобільний телефон зателефонувала дівчина, як він дізнався пізніше ОСОБА_11 , яка виявила бажання влаштуватись на роботу нянею по догляду за дитиною. Він призначив ОСОБА_11 зустріч в ТЦ «Магеллан» і разом з ОСОБА_8 зустрілися з ОСОБА_11 . Під час розмови з останньою він представився « ОСОБА_16 », а ОСОБА_8 представилась « ОСОБА_65 » і зацікавили останню високою зарплатнею і вигідним графіком робочого дня, якщо та погодиться працювати у них нянею. ОСОБА_11 погодилась і вони по домовленості зустрілись о 14 годині там же. Після чого він і ОСОБА_8 пройшли з ОСОБА_11 до Голосіївського парку, де напали на останню. При цьому він погрожував ОСОБА_11 ножем, а ОСОБА_8 зв`язала руки та ноги потерпілої шарфами і вони удвох, заволодівши мобільними телефонами, грошима і коштовностями потерпілої, зникли з місця події.
По епізоду вбивства і заволодіння шляхом розбійного нападу майном ОСОБА_20 , обвинувачений ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_66 надавав показання про те, що 25.02.2011 року він запропонував ОСОБА_8 вчинити вбивство із корисливих мотивів і розбійний напад на бабусю, яка здає кімнату на Залізничному вокзалі м. Києва. З цією метою він з ОСОБА_8 , представившись подружжям, підійшли на Вокзальній площі до бабусь, запропонували здати їм кімнату і їм запропонувала квартиру ОСОБА_20 , з якою вони проїхали в квартиру АДРЕСА_5 , де переночували з ОСОБА_8 , оглянули квартиру, оцінили обстановку в квартирі і матеріальний стан ОСОБА_20 та вирішили здійснити свій план - вбивство і заволодіння майном останньої. У зв`язку з чим 26.02.2011 року вони знову винайняли на добу кімнату у квартирі ОСОБА_20 і приблизно о 21 годині, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 за їхньою спільною домовленістю підійшла до кімнати власниці квартири, виманила її в коридор, насильно затягнула ОСОБА_20 в їхню кімнату, де він напав на останню та задушив її. В процесі вбивства йому допомагала ОСОБА_8 , тримаючи ОСОБА_20 , щоб та не чинила опір. Коли ОСОБА_20 перестала подавати ознаки життя, він і ОСОБА_8 обшукали кватиру і заволоділи майном потерпілої: грошима в сумі 450 грн., вином, біжутерією, двома мобільними телефонами «Нокіа» та зникли з місця злочину. В подальшому поїхали до Маріуполя, де один з телефонів ОСОБА_8 продала, а інший здала в ломбард.
Будучи допитаним, як підозрюваний, ОСОБА_7 , в присутності захисника ОСОБА_66 , по епізоду вбивства і заволодіння шляхом розбійного нападу майном ОСОБА_21 , надав показання про те, що 11.03.2011 року вранці він і ОСОБА_8 приїхали в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де мешкала бабуся ОСОБА_8 , з метою пограбувати її та вбити. В комерційному кіоску він купив і вжив спиртні напої, після чого пройшли до будинку бабусі ОСОБА_8 - ОСОБА_21 . Зайшовши в будинок, вони привітались і ОСОБА_21 почала готувати поїсти, коли в цей час він накинувся на неї і почав душити, при цьому розпитував, де в хаті є гроші, на що бабуся відповіла, що в кладовій, звідки їх і забрала ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_8 підійшла до нього і допомагала душити ОСОБА_21 - тримати її, коли та чинила опір. Далі ОСОБА_8 взяла на ліжку хустину чорного кольору, обмотала нею шию бабусі і, взявшись за обидві кінці хустинки, вони почали її душити, затягуючи хустку, поки остання перестала подавати ознаки життя. Далі він і ОСОБА_8 почали обшукувати хату, шукаючи цінні речі. В шафі він знайшов медалі, які забрала ОСОБА_8 . Через деякий час йому здалося, що ОСОБА_21 , яка лежала на підлозі в одній з кімнат, прийшла до тями, тому він схопив сокиру, що стояла у коридорі, наніс удар сокирою в її обличчя. Заволодівши грошима і майном ОСОБА_21 , він з ОСОБА_8 зникли з місця злочину.
Будучи допитаним, як обвинувачений, по епізоду заволодіння шахрайським шляхом майном ОСОБА_13 , ОСОБА_7 надав показання про те, що 07.05.2010 року приблизно о 12 годині він перебував біля ТЦ «Ашан», розташованому по Житомирській трасі, де познайомився з ОСОБА_13 , який звернувся до нього з проханням побудувати басейн на дачі в с. Хотянівка. Після того, як він оглянув територію, на якій буде будуватися басейн, повідомив ОСОБА_13 про необхідність закупівлі, необхідних для будівництва, матеріалів та запропонував особисто купити вказані матеріали, маючи намір заволодіти грошима ОСОБА_13 і не виконувати роботи по встановленню басейну. 08.05.2010 року біля будинку АДРЕСА_8 він повідомив ОСОБА_13 , що іде купувати будівельні матеріали та йому необхідні гроші, та останній на його вимогу надав йому 750 доларів США та 4700 гривень, якими він заволодів та витратив на власний розсуд. Після чого зустрічей з ОСОБА_13 він почав уникати і переховуватись від останнього.
При цьому такі показання ОСОБА_7 не лише вказують на його пряму причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів стосовно потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , але й свідчать про його обізнаність в таких деталях їх вчинення та розпорядження майном потерпілих, які не могли бути відомі особі, яка б не була присутня на місці вчинення злочину.
Тому доводи в суді першої інстанції ОСОБА_7 про його невинуватість у вчинені злочинів відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , як такі, що спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою і відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції у вироку правильно розцінив, як безпідставні, як вважає такими і аналогічні доводи апеляції засудженого ОСОБА_7 колегія суддів, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами та не ґрунтуються на матеріалах справи.
При цьому суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів не посилався на явки з повинною ОСОБА_7 , а виключив їх з числа доказів, як такі, що отримані з істотним порушенням прав та свобод людини, тому посилання ОСОБА_7 на те, що саме на його явках з повинною базується кримінальна справа, є необґрунтованими.
Разом з тим, зазначені вище показання ОСОБА_7 під час досудового слідства, в тому числі і при проведенні відтворення обстановки і обставин події за його участю, як такі, що узгоджуються з іншими доказами по справі, і зокрема з показаннями потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , засудженої ОСОБА_8 щодо послідовності дій по відношенню до кожного потерпілого, характеру застосованого насильства до потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , та переліку їх майна, яким вони заволоділи; висновками судово-медичних експертиз щодо характеру та локалізації виявлених у ОСОБА_20 та ОСОБА_21 тілесних ушкоджень, в т.ч. і тих, які стали причиною смерті кожної з них, та даними, які вказують про знаходження частини викраденого у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 майна в розпорядженні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом першої інстанції обґрунтовано визнані такими, що не викликають сумнів в їх правдивості, отже, на противагу твердженням ОСОБА_7 , також доводять його винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про неповноту матеріалів кримінальної справи внаслідок відсутності в них дисків та інших відео носіїв проведення слідчих дій не відповідають дійсності, оскільки такі містяться в матеріалах кримінальної справи, зокрема відеозаписи відтворень обстановки та обставин події злочинів вчинених відносно ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , проведених в т.ч. за участі ОСОБА_7 (т. 10 обкладинка справи).

Разом з тим, та обставина, що при розгляді справи в районному суді вони не були досліджені, не спростовує правильність висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оскільки при проведенні слідчих дій обов`язковим є ведення протоколу слідчої дії, а відеозапис може застосовуватися при проведенні огляду, відтворенні обстановки і обставин події та при проведенні інших слідчих дій.
В матеріалах кримінальної справи наявні протоколи проведених слідчих дій за участі ОСОБА_7 , як то відтворення обстановки та обставин події, в яких він на місці показав та детально розказав про обставини вчинення інкримінованих йому злочинів - 08.06.2011 року про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочину відносно ОСОБА_10 (т. 7 а.с. 158-163), 12.04.2011 року про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочину відносно ОСОБА_11 (т. 4 а.с. 137-145), 13.03.2011 року про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочинів відносно ОСОБА_20 , що відбувалось в присутності захисника та понятих (т. 2 а.с. 141-150), а також 15.04.2011 року в присутності понятих та захисника про обставини скоєння ним спільно з ОСОБА_8 злочинів відносно ОСОБА_21 (т. 6 а.с. 181-187).

Зазначені протоколи проведених слідчих дій складені з дотриманням вимог ст. 85 КПК України (1960 року), та в них відображені встановлені під час їх проведення обставини, які мають значення для справи, а саме - послідовність дій, які вчинялись по відношенню до потерпілих, при вчиненні інкримінованих йому злочинів, що знайшло своє підтвердження іншими приведеними вище доказами, які узгоджуються в деталях їх вчинення з обставинами, встановленими під час відтворення обстановки та обставин подій, проведених з ОСОБА_7 , та ними доповнюються, і в своїй сукупності в повному обсязі доводять винуватість ОСОБА_7 у їх вчиненні.

На переконання колегії суддів, не спростовує правильність висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 , і та обставина, що безпосередньо у судовому засіданні не були оглянуті речові докази по справі, адже визнані у справі речовими доказами: дев`ять слідів пальців рук, коробка з-під мобільного телефону «НОКІА-3250», 8 записних книжок, 9 клаптиків паперу із записами, табличка з написом «квартири, кімнати», зрізи нігтьових пластин з рук трупа ОСОБА_20 , мікронашарування волокон з рук трупа ОСОБА_20 , два недопалки від цигарок, підодіяльник, табличка з написом «Квартира, кімната», жіночий махровий різнокольоровий халат з поясом, хустка чорна кольорова, жіноча спідниця, джемпер темно-синього кольору, кофта білого кольору, вовняна хустина, майка білого кольору, жилетка темно-синього кольору, гумові чоботи чорного кольору, дві п`ятипалі жіночі рукавиці, пара жіночих чобіт, 6 пар шкарпеток - бузкового, чорного, сірого, голубого, білого кольору, білого кольору з бузковою вставкою, скляна банка '0,5 л з варенням, скляна банка 0,5 л з тушонкою, зрізи нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом ОСОБА_8 , зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_21 з піднігтьовим вмістом, частини прозорого скотчу, таксофонна картка «Укртелеком», рушник синього кольору, рушник жовтого кольору, мобільний телефон «Нокіа - 6030» імей НОМЕР_3 без сім-картки, куртка чорного кольору, светр синього кольору, светр синього кольору із вставками, джинси синього кольору, кросівки коричневого кольору, светр жіночий рожевого кольору, дублянка жіноча коричневого кольору, шапка чорну, жіночі штани, в`язана жилетку, шарф, п`ять медалей - «60-річчя Перемоги у ВВВ», «Захиснику Вітчизни», «До 65-річчя Перемоги у ВВВ/Слави/», «Ветеран праці», «До 100-річчя з дня народження Леніна», кросівки білого кольору, жіночі штани, косметичне дзеркальце, косметичка із шкірозамінника, газовий балончик «Кобра», шарфик жовтувато зеленого кольору з золотою ниткою з кисточками "SUMМERY", які не зберігаються у матеріалах справи, були оглянуті під час досудового слідства, про що складено відповідні протоколи від 21.04.2011 року та від 26.07.2011 року (т. 4 а.с. 170, т. 8 а.с. 190-191), які були досліджені безпосередньо у судовому засіданні, при цьому будь-яких клопотань про безпосередній їх огляд в судовому засіданні стороною захисту ОСОБА_7 не заявлялось.

А відтак, лише та обставина, що судом першої інстанції не було оглянуто ці речові докази безпосередньо в судовому засіданні, на противагу твердженням засудженого, не свідчить про таке істотне порушення судом вимог кримінально-процесуального закону, яке перешкодило суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний та обґрунтований вирок.

Також обґрунтовано суд першої інстанції поклав в основу рішення про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому злочинів в сукупності з іншими доказами, і показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_38 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_57 , оскільки вони є послідовними, логічними, переконливими, не мають жодних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів, та узгоджуються з іншими доказами по справі.
Показання вказаних потерпілих та свідків, що були дані на досудовому слідстві, оголошені в судовому засіданні з дотриманням вимог ст. 306 КПК України (1960 року), у зв`язку з неможливістю їх явки в судове засідання, згідно їх заяв (т. 18 а.с. 127-128, 130-131, т. 19 а.с. 134-140, 155), та незнаходженням окремих зі свідків за вказаними адресами їх місця проживання, інформація про що надійшла на виконання ухвал суду про їх примусовий привід в судове засідання (т. 19 а.с. 199-219, 227-230).
Тому доводи засудженого ОСОБА_7 , що в судовому засіданні безпосередньо не були допитані всі потерпілі та свідки, а суд безпідставно обмежився оголошенням їх показань, наданих на досудовому слідстві, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції приймались всі міри до їх явки в судове засідання, в тому числі і шляхом застосування їх примусового приводу, і лише у зв`язку з неможливістю їх доставки у судове засідання судом були оголошені їх показання на досудовому слідстві.
А відтак, та обставина, що вищевказані потерпілі та свідки не були безпосередньо допитані в судовому засіданні, жодним чином не вказує на обмеження ОСОБА_7 у праві на захист, адже вказані свідки безпосередніми очевидцями інкримінованих йому подій не були, а показання потерпілих узгоджуються з іншими доказами, що були зібрані по справі та досліджені судом, які беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Апеляційні посилання засудженого ОСОБА_7 щодо ненадання судом часу для проведення перевірки за його заявами по факту неправомірних дій працівників міліції Святошинського РУ та Сарненського РУ Ровенської області, є безпідставними, оскільки ці доводи були належним чином перевірені судом першої інстанції, однак свого підтвердження не знайшли.
Зокрема, районним судом були допитані слідчі СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_67 та ОСОБА_68 , які здійснювали досудове слідство в кримінальній справі стосовно ОСОБА_7 , і в судовому засіданні не лише заперечували факт застосування будь-якого насильства до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , але й вказали на відсутність з їх сторони будь-яких скарг з цього приводу під час досудового слідства, та стверджували, що ОСОБА_7 під час досудового слідства надавав показання добровільно, детально розповідав про обставини скоєння ним та ОСОБА_8 злочинів, на стан здоров`я не скаржився.

Також згідно показань свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , які були понятими під час проведення слідчих дій - відтворення обстановки і обставин події злочину, як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 надавали детальні показання про обставини вчинення ними злочинів, і будь-яких незаконних засобів впливу з боку працівників міліції до них не застосовувалось.

При цьому, як зазначалось вище, відтворення обстановки та обставин подій злочинів стосовно ОСОБА_20 та ОСОБА_21 за участю ОСОБА_7 проводилось в присутності також і захисника, проте ОСОБА_7 ніяких скарг з приводу застосування до нього недозволених методів ведення слідства не висловлював і на стан здоров`я не скаржився.

До того ж ОСОБА_7 під час досудового розслідування у кримінальній справі, допитуючись в якості підозрюваного та обвинуваченого, в т.ч. в присутності захисника, про наявність таких фактів не повідомляв, а навпаки стверджував, що таке насильство до нього не застосовувалось, з будь-якими скаргами на незаконні дії працівників міліції не звертався та вперше про це заявив лише під час судового розгляду в Сарненському районному суді Рівненської області в березні 2013 року.

Між тим, доводи засудженого ОСОБА_7 про застосування відносно нього незаконних методів ведення дізнання та слідства працівниками Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві не знайшли свого підтвердження і в ході проведених прокуратурою Святошинського району м. Києва досудових розслідувань кримінальних проваджень №0000271 та №0000275, що були зареєстровані за відповідними заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за результатами яких 30 червня 2013 року винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з невстановленням в діях працівників Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України (т. 12 а.с. 41).
Згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2013 року скарга ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого прокуратури Святошинського району м, Києва ОСОБА_69 про закриття кримінального провадження від 30.06.2013 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271 від 29 травня 2013 року залишена без задоволення, а будь-яких даних про те, що вказана постанова про закриття кримінального провадження скасована, стороною захисту в суді надано не було.

До того ж, оскільки зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, що проаналізовані судом у вироку, в повному обсязі доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, то такі його твердження про застосування відносно нього незаконних методів ведення дізнання та слідства, слід вважати, як обрану ним позицію захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що в процесі досудового слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК 1960 року, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість засудженого ОСОБА_7 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно; в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство; у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій, а також у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, отже дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190, ч. 2 та ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то судом першої інстанції воно призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.
Твердження прокурора про неправильне застосування судом вимог кримінального закону при призначенні покарання ОСОБА_7 , а саме: незастосування ч. 2 ст. 70 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, ч. 1 ст. 70 КК України визначено принципи призначення особі остаточного покарання за сукупністю злочинів, а положення ч. 2 ст. 70 КК України регламентують виключно умови обрання судом принципу призначення покарання за сукупністю злочинів. В даному ж конкретному випадку, призначення особі покарання у виді довічного позбавлення волі принаймні за один із злочинів, що входять у сукупність, відповідно до ч. 2 ст. 70 КК України дають суду можливість обрати лише єдиний принцип, передбачений ч. 1 ст. 70 КК України, поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Таким чином, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання за кожен злочин окремо, в т.ч. за п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, правильно на підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив остаточне покарання ОСОБА_7 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Також суд першої інстанції обгрунтовано звільнив ОСОБА_7 від покарання, призначеного за злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, у виді 2 років позбавлення волі, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, виходячи з того, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, належить до злочинів середньої тяжкості, і з часу його вчинення минуло більше п`яти років.

Разом з тим, доводи засудженого ОСОБА_7 про необхідність застосування до нього ст.ст. 49, 80 КК України, через перевищення строків давності, які становлять 16 років, з урахуванням застосованої до нього ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Так, ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, диференційовані в залежності від тяжкості вчинених злочинів.
Зокрема, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення особливо тяжкого злочину має пройти п`ятнадцять років від дня вчинення нею цього злочину, а тяжкого злочину - 10 років.

Відповідно до вимог ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк: 15 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин та 10 років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Між тим, встановлені у ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності по відношенню до ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 4 ст. 187, п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, не пройшли, оскільки з дня вчинення умисного вбивства і заволодіння шляхом розбійного нападу майном ОСОБА_21 , що мало місце 11 березня 2011 року, на час апеляційного розгляду пройшло лише 8 років 6 місяців.
Аналогічним чином вищевказане стосується і прохання ОСОБА_7 стосовно застосування положень ст. 80 КК України.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянтів щодо незаконності вироку суду, в поданих апеляціях не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок в оскарженій його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляції прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960 року), колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляції прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання її копії.

Судді:

____________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3