Житомирський апеляційний суд
Справа №280/617/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 296 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000094 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишева Житомирської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Коростишева Житомирської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених за ч.2 ст.296 КК України, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку із недоведеності їх винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Вважають вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначають, що висновок суду про наявність у їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України є помилковим. Вважають, що суд безпідставно визнав їх покази та покази інших свідків неспроможними та критично їх оцінив. Вказують на неправдивість показів потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 , яким суд не надав належної оцінки. Вважають, що жодним доказом, які були досліджені судом не встановлено їх причетність до нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Також, звертають увагу, що суд не розглянув належним чином клопотання їх захисника щодо визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі кожному. Вважає вирок суду, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Зазначає, що у мотивувальній частині вироку вказано про те, що судом встановлено, що обвинувачені, діючи групою, грубо порушили громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, однак в подальшому суд вказав у вироку, що обвинувачені вчинили злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України. Вважає, що вина обвинувачених у вчиненні саме хуліганства групою осіб доводиться наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. Просить дослідити докази, зазначені в апеляційній скарзі, яким дана невірна оцінка місцевим судом.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким визнати обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, кожному; взяти обвинувачених під варту у залі суду; стягнути з обвинувачених на його користь 50 000 гривень моральної шкоди в солідарному порядку. Просить дослідити докази, зазначені в апеляційній скарзі, яким дана невірна оцінка місцевим судом. Вважає вирок суду, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Наводить доводи аналогічні доводам апеляційної скарги прокурора. Крім того, зазначає, що судом необґрунтовано зменшено розмір моральної шкоди.

Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин; ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди по 10000 (десять тисяч) гривень з кожного.
В інший частині позовні вимоги залишено без задоволення.
Згідно вироку суду, 04 лютого 2017 року, близько 00-10 години, потерпілий ОСОБА_10 перебував на паркувальному майданчику центру дозвілля «Релакс», що знаходиться по вул. Героїв Небесної Сотні, 68 в місті Коростишеві Житомирської області.
У вказані дату, час та місці також знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у яких виник спільний злочинний умисел на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, поєднаного із спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на паркувальному майданчику центру дозвілля «Релакс», підбігли до ОСОБА_10 та, використовуючи малозначний привід для конфлікту, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були обурені подачею звукового сигналу автомобіля «Тойота Прадо», р/н НОМЕР_1 , яким о 23-30 год. 03 лютого 2017 року керував потерпілий ОСОБА_10 поблизу центру дозвілля «Релакс», в бік транспортного засобу, в якому пересувався ОСОБА_7 .
У подальшому, за вказаних обставин, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , у вказані дату, час та місці, ігноруючи загальноприйнятні правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, підбігли до ОСОБА_10 , та руками зажатими в кулак нанесли йому декілька ударів в голову, внаслідок чого потерпілий не втримав рівновагу та присів на сніговий покрив, прикриваючи при цьому руками своє обличчя.
Продовжуючи свої злочинні дії, які охоплювались єдиним злочинним умислом, направленим на вчинення хуліганства за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , 04.02.2017 у вказані дату, час та місці, ігноруючи загальноприйнятні правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, в той час як ОСОБА_10 знаходився в положенні сидячі на снігу, ногами та руками нанесли йому декілька ударів по голові та тулубу, після чого місце події залишили.
Внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна та синця на волосистій частині голови справа, 2 синці по передній та задній поверхнях тулуба справа, 1 на боковій поверхні тулуба зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Судом зазначено, що обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинувачених свідчать про те, що вони були зумовлені особистою неприязню до потерпілого. Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК України.
Дії обвинувачених зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілого і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, тобто за ч. 1 ст. 125 КК України.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в часткове підтримання апеляційної скарги прокурора та потерпілого та в заперечення апеляційної скарги обвинувачених, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підтримання своєї апеляційної скарги та в заперечення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, думку потерпілого ОСОБА_10 та його представника в підтримання своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги прокурора та про залишення апеляційної скарги обвинувачених без задоволення, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також, докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, виклав у мотивувальній частині формулювання обвинувачення, яке зазначено в обвинувальному акті, проте, дійшов до висновку про наявність в діях обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Таким чином, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, а тому вирок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.
Зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України є істотним, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З урахуванням того, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалений місцевим судом вирок з наведених підстав підлягає скасуванню.
Вимоги апеляційної скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення виправдувального вироку не ґрунтуються на законі, оскільки нормами ст. 420 КПК України не передбачено ухвалення судом апеляційної інстанції виправдувального вироку.
Разом з тим, оскільки в судовому засіданні апеляційного суду сторонами кримінального провадження не заявлялося клопотання про дослідження доказів, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити судове рішення по суті, а тому вирок місцевого суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Також, колегія суддів звертає увагу на невірно зазначений у вступній частині вироку номер кримінального провадження, не вказання судом у анкетних даних обвинувачених відомостей про наявність або відсутність судимостей в останніх, а також у мотивувальній частині невірне посилання на дату вироку Коростишівського районного суду Житомирської області..
Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Оскільки вирок суду із зазначених вище підстав, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, то колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляційних скарг, які підлягають перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що під час апеляційного розгляду обвинувачені та потерпілий підтвердили, що неприязних стосунків між ними не було, тому висновки суду першої інстанції в цій частині апеляційний суд вважає передчасними.

За таких обставин, під час нового судового розгляду, суду першої інстанції слід усунути вказані недоліки, дослідити всі обставини кримінального провадження та перевірити доводи апеляційних скарг, надати їм належну оцінку, встановити мотив вчинення злочину і в залежності від встановлених обставин визначитися з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: