№ 207/1098/19
№ 1-кп/207/151/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000349 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, працюючого на ПАТ "Дніпровагонмаш", не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-18.09.2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В

06 березня 2019 року о 17-20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за будинком № 43 по пр. Конституції в м. Кам`янське біля побутового сміття, яке валялось за вище зазначеним будинком, побачив медичний шприц, об`ємом 2 мл., заповнений до поділки 1,8 мл., рідиною коричневого кольору, а саме наркотичний засіб опій, та в цей час у нього виник умисел на незаконне придбання наркотичного засобу.

Реалізовуючи свій прямий умисел, ОСОБА_4 взяв, тобто незаконно придбав наркотичний засіб опій, без мети збуту, для власного вживання. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 помістив вищевказаний шприц з наркотичним засобом опій до правої зовнішньої кишені своєї балонової куртки та утримував його при собі, тобто незаконно придбав та почав незаконно зберігати наркотичний засіб при собі, без мети збуту для власного вживання.

06.03.2019 року о 17-20 год., ОСОБА_4 знаходився за будинком № 43 по пр. Конституції в м. Кам`янське, де був затриманий працівниками поліції, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, серія АПР18 559285 від 06.03.2019 року. В ході проведення особистого огляду ОСОБА_4 , у останнього в правій кишені куртки виявлено та вилучено медичний шприц об`ємом 2 мл., заповнений коричневою рідиною до відмітки 1,8 мл. масою 1,7717 г., яка відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертного центру № 1/8.6/895 від 15.03.2019 року, містить опій ацетильований, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0269 г., який ОСОБА_4 , незаконно придбав та зберігав, без мети збуту, для особистого вживання.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі та надав показання, які відповідають фактичним обставинам справи. З приводу вчиненого кримінального правопорушення щиро розкаявся. Суду пояснив, що дійсно 06.03.2019 року перебував у в м. Кам`янське по пр. Конституції, де за будинком № 43 знайшов медичний шприц, об`ємом 2 мл., з рідиною коричневого кольору оскільки на той час він вживав наркотичні засоби, він зрозумів, що в медичному шприці знаходиться опій. Він вирішив взяти даний шприц собі для власного вживання та сховав його до кишені. Пізніше він був затриманий працівниками поліції, які при особистому огляді у нього знайшли та вилучили зазначений шприц. У скоєному щиро розкаявся.

Окрім цього, у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Обвинувачений зазначив, що він звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування добровільно, а не вимушено і дійсно ставив за мету вилікуватися від наркоманії, так як його тяготила ця хвороба, йому постійно хотілось вживати наркотичні засоби. Він вже й не хотів цього робити, але самостійно не міг впоратися з наркотичною залежністю. Разом з цим він розумів, що наркотична залежність губить йому життя, а він хотів створити сім`ю, виховувати дітей, влаштуватися на роботу, але він мав наркотичну залежність і це йому заважало жити нормальним життям. Самостійно покинути вживати наркотики він не міг, у нього це не виходило, тому він вирішив позбутися наркотичної залежності за допомогою лікування. Він пройшов повний курс лікування. Після цього поборов цю хворобу, зміг офіційно працевлаштуватися на роботу.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання та зазначив, що дійсно обвинувачений страждав на наркоманію та потребував лікування від неї, ОСОБА_4 звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування добровільно, а не вимушено і мав бажання вилікуватися від наркоманії, пройшов повний курс лікування.

Прокурор у судовому засіданні зазначив що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з тих підстав, що обвинувачений добровільно пройшов повний курс лікування від наркозалежності та є всі підстави для закриття кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника вважає, що клопотання необхідно задовольнити та закрити кримінальне провадження і звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з наступних підстав.

Так, суд переконався, що діяння, яке поставлено обвинуваченому ОСОБА_4 за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та ОСОБА_4 дійсно винний в його вчиненні. Окрім цього, стороною захисту не заперечується винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину за вказаних в обвинувальному акті обставин та не оспорюється вірність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, якщо: її вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, доведена; вона виявила бажання вилікуватися і для цього звернулася до відповідного закладу добровільно та розпочала лікування; заявила клопотання особисто чи через захисника про її звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи на цій підставі. Вказана норма закону є спеціальною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності і не містить жодних умов для її застосування, крім тих, що стосуються кваліфікації дій винного та добровільності лікування.

Відповідно до положень кримінального закону, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України є обов`язком, а не правом суду.

Звернення до лікувального закладу визнається добровільним, якщо особа за своєю волею (необов`язково за своєю ініціативою) звертається до лікувального закладу із заявою про хворобу на наркоманію і бажанням лікуватися від цієї хвороби.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 дійсно страждав на наркоманію та пребував на обліку у лікаря нарколога з 2018 року, що підтверджується довідкою КЗ «КМЛ №1» ДОР» від 18.03 2019 року № 656/03/04 (т.1, ар.с.36).

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 самостійно добровільно звернувся за допомогою до лікаря-нарколога у диспансерно-наркологічне відділення та був госпіталізований з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів. Пройшов повний курс лікування від наркоманії, що підтверджується довідкою КЗ «КМЛ №1» ДОР» від 26 вересня 2019 року № 2240/03/04 (т.2, ар.с.41).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

При цьому, відповідно до вимог цього Закону, добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника.

Звернення до лікувального закладу визнається добровільним, якщо особа за своєю волею (необов`язково за своєю ініціативою) звертається до лікувального закладу із заявою про хворобу на наркоманію і бажанням лікуватися від цієї хвороби.

Так, матеріалами кримінального провадження встановлено, що від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшли відомості про проходження ним лікування від наркотичної залежності, що підтверджується довідкою комунального закладу «Кам`янська міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» від 26 вересня 2019 року № 2240/03/04 (т.2, ар.с.41).

З метою перевірки цих відомостей, судом направлено запит до КЗ «КМЛ №1» ДОР» та 19.11.2019 року за №2706/03/04 закладом охорони здоров`я підтверджено, що ОСОБА_4 дійсно в період з 24 травня 2019 року по 26 червня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у наркологічному відділенні №3 КЗ «Кам`янська міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом: психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів, синдром залежності F11.2 відповідно до міжнародної класифікації хвороб-10. Зазначено, що ОСОБА_4 добровільно звернувся на прийом до лікаря-нарколога диспансерного наркологічного відділення і був госпіталізований 24.05.2019року за його добровільною письмовою згодою. Курс лікування пройшов повністю (т.2, ар.с.47) .

Таким чином наданими стороною захисту доказами доведено, що у ОСОБА_4 було діагностовано стан наркотичної залежності.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 страждав на наркоманію і потребував лікування від неї, та дійсно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування добровільно, а не вимушено, та ставив за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

При цьому, відповідно до положень ст. 22 КПК України, спростування наданих винним матеріалів (наприклад, довідки з лікувального закладу, лікарняного листка тощо), доведення того, що особа звернулася до лікувального закладу вимушено, щоб ухилитись у такій спосіб від кримінальної відповідальності, покладається насамперед на обвинувача (якщо клопотання подано винним під час судового розгляду) чи особу, у провадженні якої перебуває кримінальна справа (якщо клопотання подано під час досудового розслідування цієї справи). За відсутності означених доводів, з`ясувавши наявність необхідних умов, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні прокурором не спростовувались докази надані стороною захисту. Навпаки прокурором було підтримано клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 309 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 4 "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" із змінами і доповненнями, винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала курс лікування від наркоманії, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.

Оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, доведена, обвинувачений виявив бажання вилікуватися і для цього звернувся до відповідного закладу добровільно та пройшов повний курс лікування, що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження відповіддю, наданою на запит суду КЗ «Кам`янська міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» № 2706/03/04 від 19.11.2019р., з якої вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до лікувального закладу за власною ініціативою, знаходився на лікування з 24 травня 2019 року по 26 червня 2019 року, потребував лікування від наркотичної залежності, у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи на цій підставі, клопотання слід задовольнити та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно доп. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 дійсно страждав на наркоманію, добровільно звернувся до лікувального закладу, курс лікування від наркоманії пройшов повністю, учасники кримінального провадження не заперечують проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, оскільки наявні усі правові підстави, які передбачені ч. 4 ст. 309 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.44, ч. 4 ст. 309 КК України, ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження №0000349 від 07.03.2019 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст. 309 КК України, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1144 гривень 00 копійок за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №1/8.6/895 від 15 березня 2019 року.

Речові докази: медичний шприц, в якому знаходиться опій-ацетильований, який поміщено до спеціального пакету національної поліції № 0200163, що зберігається у камері зберігання Південного ВП, - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1