Справа № 487/3492/20
Провадження № 1-кс/487/4233/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000400 від 29.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 за погодженням з прокурором першого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучені під час затримання 30.06.2020 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 21000 грн., представлені 42 (сорока двома) купюрами номіналом 500 (п`ятсот) гривень України кожна (серія та номер купюр: БТ № 2090344, ФЖ № 3613619, ГК № 7201284, ЗФ № 1689024, ФЖ № 8390378, ВБ № 4942540, СБ № 2651470, ЗБ № 2142539, УЗ № 9810434, ЛД № 2442488, ФД № 8219243, ФД № 4586200, ФЗ № 5562287, ВГ № 2447939, УГ № 6629864, СБ № 3625498, ЗБ № 2757985, ЗГ № 5377030, ФД № 9087982, ЗЗ № 3833830, ФБ № 9224665, МВ № 0038137, ВВ № 9845975, ВЖ № 7188578, АА № 2936860, ФГ № 0823918, ВЕ № 3299229, УБ № 8700298, УГ № 0582874, ЛГ № 2737283, ФД № 2292665, ВЕ № 9457337, ЗИ № 2166440, МВ № 2276724, ЗД № 9337501, ВХ № 4007292, СД № 1281507, ЛГ № 8851552, БТ № 7971319, ЛА № 1033802, ЛВ № 9902851, МВ № 9246671).
Клопотання обґрунтоване тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000400 від 29.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.04.2020 у зв`язку з начебто виниклою підозрою в підробці номеру кузова співробітниками Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, за відсутності вмотивованого судового рішення, було вилучено автомобіль «VolkswagenPassat», 2003 р.в., номер кузову № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 .
Проведеним оглядом Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням «http://www.reyestr.court.gov.ua/» встановлено, що, в порушення вимог ст.ст. 16, 131, 167-168, 170-171 КПК України, судових рішень, які би могли свідчити про факт звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не виявлено. В силу викладеного, відповідно до ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, автомобіль мав бути негайно повернутим ОСОБА_7 , проте цього зроблено не було.
Зазначене в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_6 дає достатньо підстав вважати, що співробітники УПП в Миколаївській області разом із співробітниками Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, діючи умисно та за попередньою змовою, шляхом безпідставного вилучення транспортного засобу, створили умови для вимагання та одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди. Розмір неправомірної вигоди було визначено в розмірі 800 доларів США та вимогу про необхідність їх передачі за повернення автомобіля було озвучено ОСОБА_6 через інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_5
30.06.2020 о 21:17 год. навпроти будівлі АДРЕСА_1 в рамках даного кримінального провадження за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В ході затримання ОСОБА_5 у нього було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень, представлених 42 (сорока двома) купюрами номіналом 500 (п`ятсот) гривень України кожна (серія та номер купюр: БТ № 2090344, ФЖ № 3613619, ГК № 7201284, ЗФ № 1689024, ФЖ № 8390378, ВБ № 4942540, СБ № 2651470, ЗБ № 2142539, УЗ № 9810434, ЛД № 2442488, ФД № 8219243, ФД № 4586200, ФЗ № 5562287, ВГ № 2447939, УГ № 6629864, СБ № 3625498, ЗБ № 2757985, ЗГ № 5377030, ФД № 9087982, ЗЗ № 3833830, ФБ № 9224665, МВ № 0038137, ВВ № 9845975, ВЖ № 7188578, АА № 2936860, ФГ № 0823918, ВЕ № 3299229, УБ № 8700298, УГ № 0582874, ЛГ № 2737283, ФД № 2292665, ВЕ № 9457337, ЗИ № 2166440, МВ № 2276724, ЗД № 9337501, ВХ № 4007292, СД № 1281507, ЛГ № 8851552, БТ № 7971319, ЛА № 1033802, ЛВ № 9902851, МВ № 9246671).
Посилаючись на те, що вилучені грошові кошти, є предметом неправомірної вигоди та використовувались в рамках здійснення контролю за вчиненням злочину, а також містять на собі сліди спеціальної хімічної речовини, яка використовувалась під час ідентифікації та помітки цих коштів, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просив накласти арешт на зазначене вище майно.
В судовому засіданні слідчий не був присутнім, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути клопотання за його відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За правилами ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Частиною 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. п.1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).
Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000400 від 29.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15. ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом створення службовими особами правоохоронного органу відповідних умов та вимагання неправомірної вигоди за вчинення ними в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їм влади та службового становища.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.04.2020 у зв`язку з начебто виниклою підозрою в підробці номеру кузова співробітниками Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, за відсутності вмотивованого судового рішення, було вилучено автомобіль «VolkswagenPassat», 2003 р.в., номер кузову № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 .
Проведеним оглядом Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням «http://www.reyestr.court.gov.ua/» встановлено, що, в порушення вимог ст.ст. 16, 131, 167-168, 170-171 КПК України, судових рішень, які би могли свідчити про факт звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не виявлено. В силу викладеного, відповідно до ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, автомобіль мав бути негайно повернутим ОСОБА_7 , проте цього зроблено не було.
Зазначене в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_6 дає достатньо підстав вважати, що співробітники УПП в Миколаївській області разом із співробітниками Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, діючи умисно та за попередньою змовою, шляхом безпідставного вилучення транспортного засобу, створили умови для вимагання та одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди. Розмір неправомірної вигоди було визначено в розмірі 800 доларів США та вимогу про необхідність їх передачі за повернення автомобіля було озвучено ОСОБА_6 через інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_5
30.06.2020 о 21:17 год. навпроти будівлі АДРЕСА_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 01.07.2020 р. о 00.57 год. слідчим Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області в ході затримання ОСОБА_5 , у останнього було вилучено грошові кошти в кількості 42 купюри номіналом по 500 грн. таких серій та номерів: БТ № 2090344, ФЖ № 3613619, ГК № 7201284, ЗФ № 1689024, ФЖ № 8390378, ВБ № 4942540, СБ № 2651470, ЗБ № 2142539, УЗ № 9810434, ЛД № 2442488, ФД № 8219243, ФД № 4586200, ФЗ № 5562287, ВГ № 2447939, УГ № 6629864, СБ № 3625498, ЗБ № 2757985, ЗГ № 5377030, ФД № 9087982, ЗЗ № 3833830, ФБ № 9224665, МВ № 0038137, ВВ № 9845975, ВЖ № 7188578, АА № 2936860, ФГ № 0823918, ВЕ № 3299229, УБ № 8700298, УГ № 0582874, ЛГ № 2737283, ФД № 2292665, ВЕ № 9457337, ЗИ № 2166440, МВ № 2276724, ЗД № 9337501, ВХ № 4007292, СД № 1281507, ЛГ № 8851552, БТ № 7971319, ЛА № 1033802, ЛВ № 9902851, МВ № 9246671
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено відповідність вилученого майна критеріям, які визначенні ст. 98 КПК України, враховуючи те, що досудове розслідування здійснюється за фактом отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 , а тому вилучені грошові кошти є предметом вчинення злочину.
Слідчий суддя також вважає, що існують ризики знищення, втрати або передачі вилученого майна, а тому потреби досудового розслідування обґрунтовують застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.
На підставі наведеного, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000400 від 29.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти, які вилучено 30.06.2020 року в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 21000 (двадцять одна тисяча) гривень номіналом по 500 грн. кожна, таких серій та номерів: БТ № 2090344, ФЖ № 3613619, ГК № 7201284, ЗФ № 1689024, ФЖ № 8390378, ВБ № 4942540, СБ № 2651470, ЗБ № 2142539, УЗ № 9810434, ЛД № 2442488, ФД № 8219243, ФД № 4586200, ФЗ № 5562287, ВГ № 2447939, УГ № 6629864, СБ № 3625498, ЗБ № 2757985, ЗГ № 5377030, ФД № 9087982, ЗЗ № 3833830, ФБ № 9224665, МВ № 0038137, ВВ № 9845975, ВЖ № 7188578, АА № 2936860, ФГ № 0823918, ВЕ № 3299229, УБ № 8700298, УГ № 0582874, ЛГ № 2737283, ФД № 2292665, ВЕ № 9457337, ЗИ № 2166440, МВ № 2276724, ЗД № 9337501, ВХ № 4007292, СД № 1281507, ЛГ № 8851552, БТ № 7971319, ЛА № 1033802, ЛВ № 9902851, МВ № 9246671.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1