Справа № 442/1238/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/231/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2020 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дрогобицького районного суду Львівської області від 25 лютого 2020 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8

законного представника підозрюваного - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 задоволено частково. Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком 60 (шістдесят) днів.

Строк домашнього арешту ухвалено рахувати з 25.02.2020 року. Строк дії ухвали до 24.04.2020 року. Домашній арешт підозрюваному ОСОБА_7 ухвалено здійснювати за адресою його постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрогобича, Львівської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштованому, військовозобов`язаному, раніше судимому Трускавецьким міським судом Львівської області за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185, ч. З ст. 15 ч. З ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.ст. 104. 75 КК України звільненому від відбування покарання з випробовуваним терміном 2 роки, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

В мотивах своєї апеляції прокурор вказує, що вищевказана ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів є незаконною, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Незважаючи на наявність ризиків слідчий суддя прийшов до висновку, що мета застосування запобіжного заходу буде досягнуто, шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На думку прокурора це може сприяти вчиненню ним в денний час доби нових протиправних дій.

Крім цього, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сприяє виникненню ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих кримінального провадження.

Водночас судом не надано належної оцінки найвагомішому ризику, а саме тому, що ОСОБА_7 вже неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлюючи це останній може умисно ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а тому враховуючи вищенаведене менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника підозрюваного, його законного представника та підозрюваного, які заперечили проти вимог апеляції, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 23 лютого 2020 близько 14.30 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту навпроти будинку №211 на вул. В.Великого у м. Бориславі Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та корисливий мотив, за допомогою каменя розбив переднє скло дверцят з боку пасажира автомобіля марки ВАЗ 2104 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_11 на підставі договору дарування від 10.06.1988 та котрий перебуває у користуванні ОСОБА_12 , звідки викрав ранець світло-рожевого кольору вартістю 400 грн., в котрому знаходились термос ємністю 0,25 л вартістю 200 грн., 2 зошити на 48 арк. Вартістю 15 грн. кожен, 3 блокноти на 96 арк. Вартістю по 40 грн. кожен та плитку білого шоколаду із цільними лісовими горіхами вагою 100 гр. марки "Міленіум" вартістю 25 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 875 грн. при цьому, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки від криків потерпілого ОСОБА_12 почав утікати та був затриманий неповнолітнім свідком ОСОБА_13 .

Слідчий Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 , за погодженням із заступником начальника Бориславського ВП Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження за 0000090 від 23.02.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного ОСОБА_7 з визначенням застави.

В обґрунтування свого клопотання посилався на те, що ОСОБА_7 , будучи судимим 03.12.2019 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ст.. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив умисний злочин проти власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15-ч.2 ст. 186 КК України, і таке стверджується доказами, що долучені до клопотання слідчого, зокрема це - дані протоколу огляду місця події від 23.02.2020, дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.02.2020, дані протоколів допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 від 23 та 24 лютого 2020 року, дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 від 24.02.2020, дані протоколу допиту свідка ОСОБА_13 .

При цьому колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно дійшов висновку про те, що до ОСОБА_7 доцільно застосувати менш суворий запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, оскільки останній у вчиненому щиро розкаявся, сприяє розкриттю злочину та , оскільки є особою неповнолітньою, не може впливати на повнолітніх потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 .

Слідчим суддею вірно враховано ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

Відтак, доводи апелянта про безпідставність і необґрунтованість обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегією апеляційного суду не береться до уваги.

Суд апеляційної інстанції вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_7 .

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 є законна та обґрунтована , а апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 309, 310, 407,409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дрогобицького районного суду Львівської області від 25 лютого 2020 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4