В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/848/19

Провадження № 1-кп/348/107/20

07 травня 2020 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захиника : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000833 за обвинувальним актом від 11.04.2019р. щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Молодків, Надвірнянського району, Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовця, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Злочин ним вчинений при наступних обставинах.

10.02.2018 ОСОБА_4 з Міністерством оборони України укладено контракт про проходження військової служби строком на 3 роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2018 № 20-РС старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія- заправника автомобільного відділення підвозу пального і мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2018 №41 старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2018 № 236 старший солдат ОСОБА_4 вибув у відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб з 29.09.2018, після проведення якої мав повернутись в розташування військової частини НОМЕР_2 .

Однак, 29.10.2018 о 09год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин, не з`явився на службу з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що 28.09.2018 № 236 він вибув у відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб з 29.09.2018, після проведення якої мав повернутись в розташування військової частини НОМЕР_2 . Однак, 29.10.2018 о 09год. 00 хв. він , будучи військовослужбовцем за контрактом, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилення від військової служби на завжди, без поважних причин, не з`явився на службу з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.

У вчиненому розкаявся та запевнив суд, що подібного більше не повторить. Просить суд суворо не карати.

Суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.408 КК України, які виразились у дезертирстві, тобто нез`явленні на службу з метою ухилитися від військової служби з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфіковані вірно.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному диспансері та психоневрологічній лікарні, та обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед судом, під час досудового розслідування та в суді давав послідовні визнавальні показання, шкодує про вчинення протиправних діянь.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах мінімальної санкції статті за цей вид злочину, передбаченого Особливою частиною КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим з враховуваням особи обвинуваченого, те що раніше не притягувався до кримінальної відповіальності, його позитивну посткримінальну поведінку, яка свідчить про його дійсне розкаяння, оскільки він критично оцінює свої протиправні дії, засуджує свою поведінку, висловлює жаль з приводу вчиненого, незадовільний стан його здоров`я, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без реального відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та відповідатиме цілям покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити покарання - п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1