УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/135/20

Провадження № 1-кс/638/255/20

13.01.2020 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0003683 від 14.09.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась слідчий СВ Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 13.09.2019 близько 23.30 год., невстановлена особа, відкрито, з застосуваннями насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, заволоділа майном та мобільним телефоном торгівельної марки «Huawei», перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , чим своїми діями спричинила матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.01.2020 у період часу з 18.02 год. до 18.27 год., під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, буд. №103, кабінет №418, слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , у свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено вищевказаний мобільний телефон, яким 13.09.2019, невстановлена особа шляхом вчинення протиправних дій, заволоділа у потерпілого ОСОБА_4 , а саме:

1) мобільний телефон марки «Huawei P Smart» в корпусі темно синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Вказані речі були визнані в якості речових доказів, та маються значення для встановлення істини в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім цього, посилається на те, що з метою запобігання можливості здійснення відчуження та розпорядження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно, вилучене 03.01.2020 у ході проведення огляду місця події.

В судове засідання слідчий не з*явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав.
У відповідності до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.
В провадженні СВ Шевченківського ВП ГУ НП України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0003683 від 14.09.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Згідно частини 2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 ст.167 цього Кодексу, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно до вимог ст.170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.
Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:

Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на вилучене 03.01.2020 у період часу з 18.02 год. до 18.27 год., під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, буд. №103, кабінет №418, слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , у свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Huawei P Smart» в корпусі темно синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , , з метою запобігання можливості здійснення його відчуження та розпорядження ним, а також з метою забезпечення збереження речового доказу в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя