У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором заступником начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про арешт майна у рамках кримінального провадження за № 0000022, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором заступником начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про арешт майна у рамках кримінального провадження за № 0000022, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 07.01.2019 року розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

31.08.2019 року розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 40002021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

17.09.2019 року кримінальні провадження за № 0000022 та № 40002021 об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний номер 0000022.

Розслідуванням встановлено, що 06 січня 2019 року в чергову частину Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , про те, що 06 січня 2019 року, приблизно о 22 год., на вулиці напроти будинку № 46 по вул. Дорошенка в с. Великий Раковець, Іршавського району, невідомі особи з хуліганських мотивів нанесли йому тілесні ушкодження.

Крім того, 31 серпня 2019 року, о 14 год. 19 хв., до травматологічного відділення Мукачівської ЦРЛ, було доставлено для надання медичної допомоги ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , з діагнозом: множинні кульові поранення лівої верхньої кінцівки руки.

Слідчий зазначає, що 29.11.2019 року, під час обшуку автомобіля, яким користується ОСОБА_6 , а саме «Мерседес Віто», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , було вилучено даний автомобіль та поміщено на штраф-майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

За твердженням слідчого, враховуючи те, що вищевказане майно, вилучене в ході проведення обшуку, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметами кримінального правопорушення та мають значення речового доказу, з метою повного всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, та спростування або підтвердження причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, на вилучений автомобіль необхідно накласти арешт.

Слідчий зауважує, що у зв`язку з наведеним та враховуючи те, що з метою підтвердження або спростування причетності ОСОБА_6 необхідно накласти арешт на автомобіль, який має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, і може бути використаний як речовий доказ, у зв`язку із цим виникла необхідність у накладенні арешту, оскільки існує необхідність встановити всі обставини вчиненого кримінального правопорушення та проведення ряду судових експертиз.

На підставі викладеного, слідчий просить накласти арешт на автомобіль «Мерседес Віто», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вилучений в ході обшуку даного автомобіля, яким користується ОСОБА_6 .

Вивчивши подане клопотання слідчого про арешт майна та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з доданим до клопотання витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань з номером кримінального провадження 0000022, сформованим станом на 29.11.2019 року, органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатської області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до даних, вказаних у зазначеному витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 07.01.2019 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: 06 січня 2019 року в Іршавське відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області поступила заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , про те, що 06 січня 2019 року, приблизно о 22 год., на вулиці напроти будинку № 46 по вул. Дорошенка в с. Великий Раковець Іршавського району, невідомі особи з хуліганських мотивів нанесли йому тілесні ушкодження.

31.08.2019 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме: 31 серпня 2019 року, о 14 год. 19 хв., до травматологічного відділення Мукачівської ЦРЛ було доставлено для надання медичної допомоги ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , з діагнозом: множинні кульові поранення лівої верхньої кінцівки руки. Вказані поранення ОСОБА_5 отримав в м. Мукачево по вул. Парканія від двох невідомих осіб, які під`їхали до нього на автомобілі марки «Лексус» чорного кольору та здійснили у його бік постріли з травматичної зброї.

Крім того, 25.11.2019 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме: мешканці м. Мукачево та Мукачівського району причетні до умисного знищення майна Закарпатської області шляхом підпалів, вибухів та іншими загальнонебезпечними способами.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, вищезазначених вимог закону слідчий при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна не дотримався.

Усупереч імперативним вимогам п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно (транспортний засіб), що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном.

Крім того, у клопотанні слідчим не наведено обґрунтування щодо можливості використання вилученого майна транспортного засобу, як доказу в кримінальному провадженні за № 0000022, в рамках якого проводиться досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України, необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Однак, у даному випадку клопотання не містить виклад обставин та до нього не додано доказів на підтвердження того, що вилучене майно, що за твердженням слідчого належить арештувати, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Разом з тим, даних про проведення експертиз, про що вказує у своєму клопотанні слідчий, у матеріалах провадження, які додано до клопотання, немає, що свою чергу також ставить під сумнів доводи слідчого про достатність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна у рамках кримінального провадження за № 0000022, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України повернути прокурору заступнику начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1