ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №623/734/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2706/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.3,4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України
УХВАЛА
Іменем України

22 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженням за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.07.2019р. ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.09.2019 року, а ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 місяці, тобто до 19.09.2019 року.
Суд першої інстанції враховав, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, за вчинення яких, у разі визнання його винуватими може бути призначене покарання - до 15 років із конфіскацією майна, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, за вчинення яких, у разі визнання його винуватими може бути призначене покарання - до 15 років із конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_13 , ОСОБА_11 є громадянами Азербайджанської республіки і не дивлячись на тривалий час їх проживання в України, існує досить високий ризик їх переховування від суду за її межами. А ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст.187 КК України, за вчинення якого, у разі визнання його винуватим може бути призначене покарання на строк до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. При розгляді питання щодо доцільності продовження або заміни обвинуваченому ОСОБА_12 міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд враховав наявність ряду хронічних хвороб, лікування яких ОСОБА_12 проводить і після зміни міри запобіжного заходу, має тісні соціальні зв`язки з рідними, постійно проживає у м. Харкові за визначеною в ухвалі суду адресою, дотримується покладених на нього ухвалою суду обов`язків. Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суду не було представлено.
В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу стосовно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та ухвалити нову ухвалу, за якою обрати до обвинувачених альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 160000грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просив скасувати ухвалу та змінити ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час.
Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційні скарги, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а апеляційні скарги безпідставними, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.99-101) прокурор у кримінальному провадження подав клопотання про продовження строку тримання під вартою, в той час, як обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заперечували проти клопотання прокурора, просили змінити їм запобіжний захід на більш м`який. Захисник ОСОБА_8 просив замінити запобіжний захід ОСОБА_11 на цілодобовий домашній арешт, а ОСОБА_10 на заставу. Крім того, до суду звернулися ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які просили передати ОСОБА_11 на їх особисту поруку. Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник заперечували проти продовження строку у вигляді цілодобового домашнього арешту, просили встановити домашній арешт лише в нічний час (т.1 а.с.41-44).

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , суд першої інстанції врахував тяжкість злочинів, за які обвинуваченим, в тому числі, може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років із конфіскацією майна і продовжив цей строк на 60 днів, тобто до 16.09.2019р.А при продовженні ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд першої інстанції також врахував тяжкість інкримінуємого, за яке йому може бути призначене покарання - до 15 років із конфіскацією майна і продовжив цей строк на 60 днів, тобто до 19.09.2019р.
Крім того, суд першої інстанції не встановив зміни у наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України
Як свідчать представлені матеріали справи ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_11 не є громадянами України, не мають свого житла у м. Харків і обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину пов`язаного із застосуванням насильства, що, на думку колегії суддів, свідчить про високу ймовірність їхнього переховування від суду, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині слід визнати правомірними.
З приводу представлених медичних документів ОСОБА_12 то колегія суддів не знайшла жодної рекомендації лікаря щодо необхідності термінового та невідкладного його лікування. А тому, з урахуванням наведеного в ухвалі суду першої інстанції і приймаючи до уваги обмеженість дії запобіжного заходу у часі вважає і ці висновки суду першої інстанції правомірними.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.07.2019р. ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий

Судді