Житомирський апеляційний суд
Справа №274/779/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.05.2019 року,

в с т а н о в и л а :

Захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.05.2019 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

В ухвалі суду зазначено, що засуджений хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою довела своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання захисника про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказує на те, що ухвала є необґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що судом безпідставно не враховано, що він не має стягнень, визнав вину повністю, працевлаштований у майстерні, має 3 заохочення, останнє у січні місяці поточного року, крім того вказує, що у разі задоволення скарги він буде працевлаштований у ТОВ «Селегра».

Заслухавши доповідача, захисника про задоволення поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 81 КК України передбачає підстави та умови застосування щодо засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів судового провадження видно, що ОСОБА_8 засуджений 29 березня 2013 року Московським районним судом м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 5, 187 ч. 4, 70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.03.2016 року в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 31.07.12 року до 27.02.14 року згідно з ч. 5 ст. 72 КК України.

Початок строку відбування покарання: 31.07.2012 року; кінець строку: 02.01.2020 року.

Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_8 відбуває покарання в Бердичівській ВК №70 з 27.03.2014 року. За час відбування покарання в Бердичівській ВК №70 зарекомендував себе в цілому з посередньої сторони. Допускав порушення вимог режиму тримання (в тому числі категоричну відмову виходити на роботу), за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені. На даний час працевлаштований з грудня 2018 року у майстерні. За час відбування покарання має 3 заохочення. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. За вироком суду вину визнав.

Суд першої інстанції, розглядаючи в порядкуст. 539 КПК України клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , враховуючи вимоги ст.81КК України обґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання, оскільки засуджений хоча і не має непогашених стягнень, не є злісним порушником, працевлаштований, але брати участь у суспільно-корисній роботі бажання не виявляє, участі у самодіяльних організаціях не бере, за весь період відбування покарання допустив 4 порушення при лише 3 заохоченнях, що в сукупністю з уникненням від виконання соціально корисної роботи, тяжкістю вчинених в складі організованої злочинної групи (свою участь фактично заперечує, виходячи з апеляційної скарги, де просив виключити кваліфікуючу ознаку в складі організованої групи, тобто вину фактично заперечує) умисних тяжких та особливого тяжких корисливих злочинів, за які відбуває покарання, та невідшкодуванням взагалі засудженим збитків, завданих злочинними діями, не дозволяє зробити висновок про досягнення мети покарання та доведення засудженим вже свого виправлення.

Згідно вимог ст.81 КК України обов`язковою вимогою для застосування умовно-дострокового звільнення є доведення засудженим виправлення своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Разом з тим, з матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 не став на шлях виправлення, а його поведінка не є сумлінною.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Доводи на які посилається засуджений в апеляційній скарзі не є підставами для скасування ухвали районного суду і задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.05.2019 року, щодо нього - без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: