Провадження № 1-кс/760/5405/19
Справа № 760/9702/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за завою про вчинення кримінального правопорушення за вих. №3109/26 від 26.03.2019, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення за вих. №3109/26 від 26.03.2019.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2019 ОСОБА_3 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення за вих. №3109/26 від 26.03.2019, поданою в порядку ст.214 КПК України, проте відомості до ЄРДР внесені не були.
Посилаючись на ст.ст. 7, 9, 55, 56, 214, 303-307 КПК України, скаржник просив: визнати бездіяльність керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 протиправною; зобов`язати керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 за вих. № 3109/26 від 26.03.2019 про вчинення кримінального правопорушення; зобов`язати керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 належним чином завірені витяги з ЄРДР та пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях; зобов`язати керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 повідомити суд про виконання ухвали суду (у відповідності до ст. 129-1 Конституції України).

У судове засідання скаржник не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. При цьому, скаржник неодноразово не з`явився в судові засіданні, призначені на 10.04.2019 та 03.06.2019, зловживаючи своїми правами та заявляючи відводи слідчому судді.

Представник НАБ України в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що відомості за вказаною заявою не було внесено уповноваженими особами НАБ України до ЄРДР, оскільки заявником не було наведено достатніх, об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро. Також зазначила, що вказану заяву листом НАБУ від 01.04.2019 № 11-225/10739 скеровано для організації розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідування розташованого у м. Києві, про що було повідомлено заявника.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.

Реалізація вказаних завдань здійснюється, з-поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. 1-2 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР та, по-друге, містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Аналізуючи норми ст.ст. 214, 218 КПК України, слідчий суддя приходить висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 26.03.2019 до НАБУ надійшла заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, слідчим суддею з`ясовано, що ОСОБА_3 у своїй заяві до НАБ України оскаржує, на його думку, завідомо неправосудну ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 16.11.2018, якою розглянуто скаргу ОСОБА_3 .

Слід також зазначити, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачена можливість висловити заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаючи їх до апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України.

Крім того, слід зазначити, що незгода з діями головуючого, дає право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді до Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення є його незгодою з вищевказаним судовим рішенням та не містить будь-яких відомостей про вчинений злочин, зокрема про завідомо неправосудність судової ухвали, які відповідно до ч.5 ст.214 КПК України мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У зв`язку з цим слід також зазначити, що ч.1 ст.126, ч.1 ст.129 Конституції України закріплено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Виходячи з пп.5, 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень існує базовий принцип, відповідно до якого оцінка якості кожного рішення повинна здійснюватися тільки через використання права оскарження, установленого законом. Цей принцип є ключовим наслідком конституційної гарантії незалежності суддів, яка розглядається як одна із основних характеристик верховенства права в демократичному суспільстві.

КРЄС підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. Держави повинні гарантувати відповідність їхніх національних процедур вимогам, викладеним у рішеннях зазначеного Суду.

Згідно з п.10 Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 Про незалежність судової влади судові рішення виходячи з їх обов`язковості до виконання на всій території України вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Відповідно до п.12 вищевказаного Пленуму оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом.

Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів інформації про судові справи у зв`язку з такими заявами, направлення заяв судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом справи судом чи суддею є порушенням незалежності та самостійності суду.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 за вих. № 3109/26 від 26.03.2019.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, законодавством України, зокрема статтею 307 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які він уповноважений постановити за результатами розгляду скарги, що унеможливлює задоволення скарги в частині визнання бездіяльності ані керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 , ані уповноваженої службової особи НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР незаконною, а тому в цій частині скарги слід відмовити.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Виходячи з викладеного, повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування кримінального провадження визначені лише кримінальним процесуальним законодавством України і, з урахуванням принципу верховенства права та відповідної практики Європейського суду з прав людини, не підлягають розширеному тлумаченню.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що у задоволенні вимог ОСОБА_3 щодо зобов`язання керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 надати до суду звіт про виконання ним ухвали слідчого судді слід відмовити, оскільки чинним КПК передбачений порядок виконання вироку та ухвали суду, що не стосується повноважень та ухвали слідчого судді, яка постановлюється в порядку стст. 303-307 КПК України, що унеможливлює задоволення скарги в цій частині.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Так, слідчий діє в межах своїх повноважень та проводить слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги а частині вручення ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях також слід відмовити.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 9, 40, 214, 218, 303, 304, 307, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за завою про вчинення кримінального правопорушення за вих. №3109/26 від 26.03.2019.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1