Провадження № 11-кп/4820/362/19
Справа № 687/1489/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
представника

потерпілих ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянула в відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 30 червня 2017 року за апеляційною скаргою потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобідка-Смотрицька Чемеровецького району Хмельницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одружений, інвалід 3 групи, на утриманні якого перебуває дружина інвалід 1 групи, не працює, на військовому обліку в Чемеровецькому РВК не перебуває, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_11 , покладено наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_11 звільнено від відбування основного та додаткового покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_11 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.
Постановлено стягнути з ОСОБА_11 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення додаткової комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №10.4/10.1-0145:18 у розмірі 3432 грн. 00 коп.
Постановлено стягнути з ОСОБА_11 , на користь ОСОБА_8 витрати на професійну правничу допомогу на стадії досудового розслідування у сумі 22383,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у сумі 6075,00 грн.
Застосований ухвалою слідчого судді Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 05.07.2017 року захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а саме автомобіля «Ford», моделі «Sierra», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_8 , постановлено скасувати.
Застосований ухвалою слідчого судді Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 05.07.2017 року захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а саме: автомобіля «LANDWIND», моделі JX6476B державний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 є ОСОБА_13 , постановлено скасувати.
Речовий доказ автомобіль «Ford», моделі «Sierra», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_8 , який передано на відповідальне зберігання та який знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів на території Чемеровецького ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області, що знаходиться за адресою смт. Чемерівці вул. Ярослава Мудрого, 3. постановлено повернути власнику ОСОБА_8 .
Речовий доказ автомобіль «LANDWIND», моделі JX6476B, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 є ОСОБА_13 , який передано на відповідальне зберігання, який знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів на території Чемеровецького ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області, за адресою смт. Чемерівці вул. Ярослава Мудрого, 3 постановлено повернути власнику ОСОБА_13 , або іншій особі, яка має відповідне доручення.
Речовий доказ чоловічі штани, надані ОСОБА_8 , які були визнані речовим доказом відповідно до постанови від 04.10.2018 року та передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Чемеровецького ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області, постановлено повернути ОСОБА_8 .
За вироком суду, 29 червня 2017 року близько 21 год. 30 хв. на 25км+ 300 м автодороги Т-2308 сполучення Гуків-Могилів-Подільський, ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки «LANDWIND», моделі JX6476B державний номерний знак НОМЕР_4 , рухаючись за межами населеного пункту с. Антонівка Чемеровецького району Хмельницької області в напрямку с. Чорна Чемеровецького району Хмельницької області, в порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 10.1, 11.1, 11.3, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, тимчасово відволікся від керування вказаним автомобілем, виїхав на смугу зустрічного руху, де в цей час назустріч рухався автомобіль марки «FORD», моделі «SIERRA», державний номерний знак НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_8 . Своїми діями водій автомобілем марки «LANDWIND», моделі JX6476B державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_11 створив аварійно-небезпечну ситуацію, що призвела до вимушеного виїзду водія автомобіля марки «FORD», моделі «SIERRA», державний номерний знак НОМЕР_7 ОСОБА_8 на зустрічну смугу руху. Спроба ОСОБА_11 повернути керований ним автомобіль марки LANDWIND, моделі JX6476B, державний номерний знак НОМЕР_4 , на свою смугу руху призвела до зіткнення з автомобілем марки FORD, моделі SIERRA, державний номерний знак НОМЕР_7 , під керуванням ОСОБА_8 , що відбулося на правій частині автодороги в напрямку с. Чорна Чемеровецького району Хмельницької області.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «FORD», моделі «SIERRA», державний номерний знак НОМЕР_7 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_7 , отримав тілесне ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому середньої третини діафізу правої стегнової кістки зі зміщенням уламків та із раною зовнішньої поверхні правого стегна в середній третині, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що було небезпечним для життя в момент заподіяння, що підтверджується висновком експерта №40 від 12.09.2018, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, множинних ран в області голови, чола, вушної раковини справа, що по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді множинних саден голови, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком експерта №602 від 26.10.2017.
Пасажир вище вказаного автомобіля «FORD», моделі «SIERRA», державний номерний знак НОМЕР_7 , який перебував на задньому пасажирському сидінні ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2 ребра в ділянці правої половини грудної клітини по правій середньо- ключичній лінії, яке за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день, та тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій підочно-виличній ділянці. 2 саден в ділянці лівого передпліччя в середній третині по задній поверхні, 1 садна в ділянці правого колінного суглобу по передній поверхні, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком експерта №116 від 11.07.2017.
Своїми діями ОСОБА_11 порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 10.1, 11.1, 11.3, 12.2, 12.3, Правил дорожнього руху, зміст яких полягає в наступному:
п. 1.3 Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цих правил, а також бути взаємно ввічливими;
п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки;
п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 11.1 Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними;
п. 11.3 На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;
п. 12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;
п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Порушення водієм ОСОБА_11 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - отриманням тяжких тілесних ушкоджень пасажиром ОСОБА_7 та отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень пасажиром ОСОБА_14 .

В своїй апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять вирок суду скасувати в частині призначення покарання ОСОБА_11 та скасування арешту на автомобілі, в зв`язку з тим, що призначене покарання обвинуваченому не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість та ухвалити новий, яким ОСОБА_11 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання в частині додаткового покарання у виді 3 років позбавлення права керування транспортними засобами, та в частині додаткового покарання акт амністії не застосовувати. Вказують, що обвинувачений щиро не покаявся у вчиненому, вказував про своє щире каяття формально, лише з метою уникнення більш суворого покарання, під час досудового розслідування виявляв намір перекласти вину у вчиненому на потерпілих. Посткримінальна поведінка обвинуваченого взагалі не свідчить про його каяття, оскільки він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, залишив в безпорадному стані потерпілих, під час досудового розслідування приклав чимало зусиль з метою спрямовування досудового розслідування по хибному шляху, постійно давав неправдиві показання, в зв`язку з чим просять призначити обвинуваченому додаткове покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без звільнення від його відбування на підставі акту амністії.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_11 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року без зміни. Вказує, що він свою визнав, щиро розкаюється у вчиненому, вживав заходів для відшкодування збитків та судом вірно застосовані положення закону при звільненні від відбування покарання внаслідок акту амністії та при вирішенні долі речових доказів.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілих та їх представника в підтримання доводів поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги потерпілих, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження, за викладених в вироку обставинах, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, відповідають фактичним обставинам провадження, учасниками судового розгляду не оспорюються, відтак відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду в цій частині не переглядається.

Дії ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Покарання ОСОБА_11 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Обираючи вид та строк покарання ОСОБА_11 , суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є неумисним тяжким злочином. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та врахував їх при призначенні покарання: повне визнання вини, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання. При визначенні виду, строку покарання судом враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, є пенсіонером, інвалідом третьої групи, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на його утриманні перебуває дружина, яка є інвалідом 1 групи, орган пробації прийшов до висновку про середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі можливе та він не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у суспільстві можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення. Судом першої інстанції були враховані також конкретні обставини справи та особа обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд врахував вищезазначені обставини в їх сукупності та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому суд першої інстанції з врахуванням обставин справи та особи винного, його відношення до вчиненого, дійшов висновку, що перевиховання ОСОБА_11 та його виправлення можливі без відбування ним основного покарання в умовах контролю уповноваженим органом з питань пробації за його поведінкою, та з дотриманням покладених в силу ст. 76 КК України обов`язків.
Таке основне покарання, на переконання колегії суддів, за своїм видом і строком є справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_11 , є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчиненню нових злочинів. Суд дійшов обгрунтованих висновків, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та звільнив обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а вирок суду в цій частині ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється.

Доводи апелянтів, що призначене судом додаткове покарання є невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилаються апелянти в апеляційній скарзі.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість призначення ОСОБА_15 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на визначений судом строк, колегія суддів враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, мотиви допущених обвинуваченим грубих порушень правил безпеки дорожнього руху, наслідки, що настали, та ставлення винного до своєї протиправної поведінки, в тому числі після ухвалення вироку, про що свідчать заходи, спрямовані на часткове відшкодування шкоди потерпілому. Вказані обставини в сукупності дають підстави вважати, що призначення додаткового покарання на визначений судом строк буде за своїм видом справедливим та необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Колегія суддів не може погодитись з твердженням апелянтів про наявність підстав для призначення ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на три роки та відсутності підстав для застосування акту амністії в частині додаткового покарання, про що вони вказують в своїй апеляційній скарзі та в апеляційному суді, позаяк такі підстави в провадженні відсутні, а підстави вважати, що призначене йому покарання є явно несправедливим внаслідок м`якості, в колегії суддів відсутні. Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_11 ознак щирого каяття у вчиненому не приймаються колегією суддів, зважаючи, що таке каяття той послідовно виказував під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, а тривалий час досудового розслідування, пов`язаний з перевіркою доводів обох учасників дорожньо-транспортної пригоди щодо обставин зіткнення транспортних засобів, не спростовує таких висновків суду. Не спростовує таких висновків суду і факт встановлення підозрюваному ОСОБА_11 і його захиснику ОСОБА_16 строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та небажання їх ознайомлюватись з матеріалами справи.

В провадженні відсутні будь-які об`єктивні дані, які б свідчили про перебування ОСОБА_11 в стані сп`яніння, відтак такі припущення апелянтів, що містяться в апеляційній скарзі, враховані бути не можуть.

Твердження апелянтів про відсутність підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_11 . Закону України «Про амністію у 2016 році» в частині додаткового покарання не можуть бути враховані, позаяк суперечать кримінальному закону.

Обвинувачений ОСОБА_11 вчинив злочин, який є тяжким але не умисним, та досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинене 29 червня 2017 року, тобто до дня набрання чинності (7 вересня 2017р.) Законом України «Про амністію у 2016 році». Обмежень щодо застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_11 акту амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом першої інстанції не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась, обвинувачений подав суду першої інстанції клопотання про застосування акту амністії. Положення ст. 85 КК України, на яку посилаються апелянти, не встановлюють заборон для суду першої інстанції для звільнення обвинуваченого від додаткового покарання. Не містять таких обмежень і положення Закону України «Про амністію в 2016 році». За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованих висновків, що на обвинуваченого ОСОБА_11 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягав звільненню від відбування як основного, так і додаткового покарання, зважаючи на зміст його клопотання як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, про звільнення його від відбування як основного, так і додаткового покарання. Тому законодавчих підстав для відмови в застосуванні акту амністії щодо додаткового покарання в колегії суддів немає.

За змістом ст. 374 КПК України в разі визнання особи винуватою в вироку суд зобов`язаний вирішити питання заходів забезпечення кримінального провадження, що судом і зроблено у відповідності до вимог ст.ст. 368, 374 КПК України та законом не передбачено обов`язку клопотати перед судом про скасування арешту на майно, відтак такі твердження апелянтів суперечать вищевказаному положенню закону.

Підстав для залишення автомобілів під арештом в суду першої інстанції не було. З огляду на викладені доводи апеляційної скарги, що скасування арешту на автомобілі та повернення їх власникам є передчасним, утруднить стягнення завданої шкоди за рішенням суду, не можуть бути враховані. При цьому колегія суддів враховує, що арешт на автомобілі в даному провадженні накладався за клопотанням сторони обвинувачення з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж автомобіль, яким керував ОСОБА_11 на праві власності належить іншій особі.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вирок суду постановлений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України і підстави для його скасування чи зміни вироку в межах поданої апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року щодо ОСОБА_11 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді