Провадження № 1-кс/331/2418/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення про вчинення злочину,

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на виконання ухвали колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 23 травня 2019 року надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення про вчинення злочину після скасування ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2019 року.

В обґрунтування вимоги, викладеній в скарзі, зазначено, що 20.11.2018 року ОСОБА_3 звернувся до заступника прокурора Запорізької областііз заявою про вчинення суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та ч. 1 ст. 375 КК України. Зазначена заява була зареєстрована 20.11.2018 р. за № 1423.
Після цього жодних дій, спрямованих на внесення наданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового розслідування уповноваженими особами прокуратури Запорізької області не вчинялося.
На підставі викладеного просить слідчого суддю, зокрема, зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Запорізької області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, які містяться в його заяві (в порядку ст. 214 КПК України) № 1423 від 20.11.2018 року та через одноденний строк з моменту внесення таких відомостей повідомити заявника про дату внесення інформації до ЄРДР, номер кримінального провадження та прийняте по ньому процесуальне рішення.
В судові засідання, призначені на 13.06.2019 року, 27.06.2019 року, 17.07.2019 року та 22.08.2019 року заявник ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток про виклик на адресу проживання, яка зазначена заявником в скарзі, що підтверджується поштовими повідомленнями, два з яких повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання (виклик на 13.06.2019 року та 17.07.2019 року ) та за не запитом (виклик на 22.08.2019 року), повістку на 27.06.2019 року ОСОБА_3 отримав 22.06.2019 року особисто, інших засобів зв`язку заявником не вказано. Будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даної справи за відсутності заявника на підставі доказів, долучених до матеріалів справи, оскільки слідчим суддею використанні всі процесуальні можливості щодо повідомлення ОСОБА_3 , проте останній з невідомих слідчому судді причин в судові засідання не з`явився, рівно як і особисто не доклав зусиль для дізнання про дату судового розгляду.
Представник прокуратури Запорізької області прокурор відділу ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги заявника ОСОБА_3 без його участі, просив в задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Із зазначеного слідує, що розгляд скарги за відсутності заявника та представника прокуратури Запорізької області не перешкоджає її розгляду по суті.

Слідчий суддя, дослідивши доводи скарги та долучені до неї матеріали, дійшов наступного висновку.
20.11.2018 року заявник звернувся до Заступника прокурора Запорізької області із заявою про вчинення суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та ч. 1 ст. 375 КК України, відомості про яке до теперішнього часу не внесені до ЄРДР.
Статтею 303 КПК України визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати, зокрема, в бездіяльності слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Тобто в цих статях КПК України йдеться про внесення до ЄРДР саме таких відомостей, які містять дані про кримінальне правопорушення.

Частина п`ята ст. 214 КПК України конкретизує зміст таких відомостей, вказуючи, що вони обов`язково повинні містити, зокрема: короткий зміст обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, тощо.

Не зважаючи на те, що ст. 214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, виходячи зі змісту ч. 5 ст. 214 КПК України, зміст таких відомостей має бути підданий оцінці.

Повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленнях потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Оскільки КПК України надана можливість оскаржити дії , слідчого, прокурора, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого, прокурора в результаті такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п. 18 ст. 3 КПК України (визначення основних термінів Кодексу), відповідно до якого, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Заявник ОСОБА_3 в якості даних, які, на його думку, свідчать про скоєння суддею кримінального правопорушення, зокрема, вказує на ухвалення суддею процесуального рішення за результатами розгляду його заяви про відвід прокурора ОСОБА_6 , яке, як він вважає, не відповідає вимогам закону та є завідомо неправосудне, оскільки на його думку є усі підстави для відводу прокурора. Так, заявник ОСОБА_3 заначив, що суддя ОСОБА_4 внесла до офіційного документа завідомо неправдиві дані (ч. 1 ст. 366 КК України) , що ст. 77 КПК України не передбачає відвід прокурора проти якого порушена кримінальна справа за ознаками ст. 396 КК України, при цьому суддя не навела вичерпаного переліку інших обставин які передбачає ст. 77 КПК України (доказ зазначеного є ухвала суду за якою вона відмовила йому роз`яснити мотивувальну частину судового рішення та навести вичерпаний перелік інших обставин які передбачені чинним законодавством України), а як наслідок ознак ч. 1 ст. 366 КК України тягне за собою ознаки ч. 1 ст. 375 КК України, тобто постановлення завідомо неправосудного :судового рішення.

Тобто наведені заявником дані стосуються суто процесуальної діяльності судді і процесуальних рішень судді, щодо оскарження яких є передбачена КПК України процедура.

За змістом рішення Конституційного суду України від 30.06.2009 року № 16-рп/2009, постанов Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 року № 8, від 12.06.2009 р. № 6, від 04.06.2010 р. № 6, положень КПК України тощо, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної або касаційної інстанції, і не може даватися будь якими іншими органами.

Крім того, наведені в заяві дані про скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, не містять фактичних відомостей чи посилання на обставини, які б свідчили про вчинення вказаного кримінального правопорушення. Ці дані ґрунтуються лише на припущеннях щодо противоправних дій, а обставини, викладені у заяві, не охоплюються поняттям злочину, визначеному у ст. 11 КК України, і тому не може вважатися такою, що підлягає внесенню до ЄРДР.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 за своїм змістом, не може бути визнаною такою, що містить дані про кримінальне правопорушення, вчиненого суддею, тому у прокурора при розгляді заяви від 20.11.2018 року про кримінальне правопорушення не було підстав для реєстрації відомостей про злочин у ЄРДР згідно до вимог ст. 214 КПК України.

Вказана правова позиція узгоджується, зокрема, з Висновком Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України, щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року, зокрема, проте, що: «Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, викладається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Визначення приводів і підстав, для початку досудового розслідування також наведено і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 6 «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи».

Також, Рішенням XIV Позачергового з`їзду суддів України від 15 березня 2017 року «Про стан здійснення правосуддя та незалежності суддів у 2016 році», зокрема, визнано такими, що призводять до порушення гарантій незалежності судової влади, ставлять під сумнів утвердження принципу верховенства права в Україні та підривають основи правопорядку в державі, випадки впливу, тиску, втручання будь-кого у будь-якій формі у здійснення правосуддя судами та суддями.

Вказане рішення кореспондується з Рішенням № 45 Ради суддів України від 13 серпня 2018 року «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення дотримання учасниками судових процесів конституційного принципу рівності перед судом і законом» в якому зазначається, що ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантується Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Крім того, як зазначається у п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010 р., зовнішня незалежність суддів не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Таким чином, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання 20.11.2018 року повідомлення про вчинення суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та ч. 1 ст. 375 КК України, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення про вчинення злочину, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
22.08.2019