Провадження № 1-кп/200/281/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0002583, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Сивтикар Республіки Комі РФ, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0002583 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив про доцільність продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки останньою скоєно тяжкий злочин, ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків не має та ніде офіційно не працює.

Просив відмовити в клопотанні захисника та обвинуваченої про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора, оскільки наведені прокурором ризики на цей час відпали. ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, зареєстроване місце проживання, колишнього чоловіка, з яким підтримує стосунки, позитивні характеристики, вона є особою, що досягла пенсійного віку, але це право не реалізувала, оскільки перебуває під вартою.

Прохала суд застосувати до обвинуваченої інший запобіжний захід - домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала думку захисника. Надала клопотання, в якому зазначила, що на її думку є всі підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, так як вона тривалий час тримається під вартою, а ризики, на які посилається прокурор, повинні бути встановленими та доведеними, в іншому випадку це є порушенням вимог ст.5 Конвенції.

Просила суд застосувати до неї інший запобіжний захід - домашній арешт.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та доцільним продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченої про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Ухвалою суду від 09.07.2019 року обвинуваченій ОСОБА_6 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 вересня 2019 року.
На цей час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, проводиться перевірка заяв обвинуваченої щодо застосування до неї недозволених методів досудового розслідування, при цьому справа призначена 17.10.2019 року, тобто поза межами дії попередньої ухвали про продовження строку дії тримання під вартою ОСОБА_6 .

При цьому, при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачена може переховуватися від суду, перешкоджати розгляду справи.

Суд вважає, що вказані ризики на час розгляду в суді кримінального провадження не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_6 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких вона звинувачується.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, що посягає на найвищі соціальні цінності як то: недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настати тяжкі непоправні наслідки - смерть людини, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 10-ти років.

За таких обставин суд вважає, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності, ризик того, що ОСОБА_6 може вдатись до спроб переховуватися від суду є цілком обґрунтованим і реально існує, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Крім того встановлено, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштована, постійного доходу не має, офіційно не одружена, тобто міцні соціальні зв`язки в неї відсутні, за місцем реєстрації не мешкає, при цьому враховуючи стадію судового провадження, коли розгляд справи не завершено, обвинувачена може перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, що в свою чергу ускладнить та негативно вплине на повноту, об`єктивність, всебічність та неупередженість дослідження обставин кримінального провадження.

Таким чином, з урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості та складності справи, відповідає не лише особі обвинуваченої ОСОБА_6 , а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого вона обвинувачується, може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, є співмірним з існуючими ризиками та тяжкістю інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Вищенаведені ризики в повному обсязі доводять обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини на основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
А тому, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

В клопотанні захисту та обвинуваченої про зміну запобіжного заходу, враховуючи позитивні характеристики обвинуваченої ОСОБА_6 та наявності в неї міцних соціальних зв`язків, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки їх наявність та міцність, а також і дані, що характеризують особу, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 ,оскільки такі обставини існували і на момент вчинення інкримінованого їй злочину, у вчиненні якого вона звинувачується та жодним чином не виступили стримуючим фактором в її поведінці, враховуючи, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суворість покарання, може переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Щодо доводів про тривале перебування обвинуваченої під вартою як підставу для зміни запобіжного заходу, суд вважає дані доводи необґрунтованими, оскільки тривалий судовий розгляд кримінального провадження обумовлений складністю справи, клопотаннями учасників процесу, поведінкою учасників кримінального провадження.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченої про зміну запобіжного заходу відмовити.
Керуючись ст.ст. 176-177,183-184, 193-194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 жовтня 2019 року, включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченої ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Головуючий суддя ОСОБА_1