ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2971/19 Справа № 190/1325/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року про відмову у задоволенні подання Державної установи "П`ятихатська виправна колонія (№122)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Томаківка, Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні подання Державаної установи "П`ятихатська виправна колонія (№122)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .
Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції зазначив, що засуджений в період відбуття покарання отримав 1 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 2 стягнення, характеризується добре, приймає участь у суспільно-корисній праці, 01 березня 2018 року комісією П`ятихатської ВК № 122 відмовлено засудженому у застосуванні ст. 101 КВК України як злісному порушнику режиму утримання, 23 серпня 2018 року комісією П`ятихатської ВК № 122 відмовлено засудженому у направленні матеріалів до суду згідно ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення, 21 лютого 2019 року комісією ПВК-122 відмовлено засудженому у направленні матеріалів до суду згідно ст. 81 КК України як не довівшому своє виправлення, викладене свідчить, що поведінка осудженого за весь час відбуття покарання не може свідчити про його виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що за час відбування покарання працевлаштований в їдальні, провину у скоєному визнає в повному обсязі, має 1 заохочення, 2 стягнення погашені.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання
Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як вбачаться із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу тощо.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Як встановив суд першої інстанції, виходячи з даних характеристики засудженого, ОСОБА_7 за час відбування покарання у Державній установі «П`ятихатська виправна колонія № 122» характеризується добре, приймає участь у суспільно-корисній праці, має 1 заохочення (подяку) від 02 квітня 2019 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці, і 2 стягнення від 23 листопада 2017 року (попередження) та від 05 січня 2018 року (сувора догана).
Крім того, 01 березня 2018 року комісією Державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» відмовлено засудженому ОСОБА_7 у застосуванні ст. 101 КВК України як злісному порушнику режиму утримання.
23 серпня 2018 року комісією Державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» відмовлено засудженому ОСОБА_7 у направленні матеріалів до суду згідно ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.
21 лютого 2019 року комісією Державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» відмовлено засудженому ОСОБА_7 у направленні матеріалів до суду згідно ст. 81 КК України як такому, що не довів своє виправлення.
Посилання в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_7 на те, що він працевлаштований, мають місце, проте не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що він має 1 заохочення, а 2 стягнення погашені, вже були враховані судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і надав їм відповідну оцінку, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, оскільки сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року про відмову у задоволенні подання ДУ "П`ятихатська виправна колонія (№122)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4