Справа № 442/2095/19
Провадження № 1-кп/442/197/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0000279 від 18.02.2019 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стебник Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого; обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 17 лютого 2019 року близько 23.40 год, знаходячись в м.Стебнику на вул.Майдан Шевченка Львівської області, діючи умисно, з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі, нахабно виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві правил поведінки, безпричинно наніс ОСОБА_5 правим кулаком удар в область обличчя з лівого боку ближче до лівого ока, після чого, не зупиняючи своїх протиправних дій, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, гострим металевим предметом наніс ОСОБА_5 один удар в область чола зліва та один удар в ділянку попереку посередині, заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді ран на чолі зліва, в ділянці попереку посередині, садна на спинці носа, синець в ділянці очниці зліва, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження, що викликають короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що викладене у фабулі обвинувачення відповідає дійсним обставинам. Просить вибачення у потерпілого. Щиро шкодує про вчинене та розкаюється. Просить суворо його не карати. Позовні вимоги ОСОБА_5 визнав частково, зокрема, щодо визначення розміру моральної шкоди покладається на думку суду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Підтримав позовні вимоги. Прийняв вибачення від обвинуваченого та поклався на думку суду щодо міри покарання останньому.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим, він та інші учасники судового провадження не оспорюють докази щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів у даному провадженні. А тому, розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд прийшов висновку, що винуватість останнього у вчиненні інкримінованих йому правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.

Відтак, дії ОСОБА_3 за ч.4 ст. 296 КК України кваліфіковано вірно, оскільки він вчинив хуліганство, тобто, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_3 , суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та, відповідно до ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого.

Обставинами, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є, на думку суду, те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому та попросив вибачення у потерпілого, яке прийняте останнім.

Беручи до уваги вищезазначене та обставини справи, враховуючи особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, його молодий вік, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, яке є необхідне й достатнє, на думку суду, для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо цивільного позову ОСОБА_5 , суд дійшов наступних висновків.

Позовні вимоги потерпілий мотивує тим, що у результаті протиправних та винних дій ОСОБА_3 йому завдано майнову шкоду, яка складається з витрат на лікування в розмірі 10000 грн, вартості пошкодженої куртки в сумі 2100 грн., сорочки - в сумі 650 грн та штанів джинсових в сумі 750 грн, а також витрат, пов`язаних з хімчисткою салону автомобіля від плям крові в розмірі 500 грн. Тому майнову шкоду оцінює в розмірі 14000 грн. Крім цього, враховуючи ступінь вини відповідача, характер вчиненого діяння, моральну шкоду визначив у сумі 50000 грн.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченого майнової шкоди в сумі 14000 грн не можуть підлягати задоволенню, оскільки зазначена сума завданих збитків не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а відтак вказані вимоги є недоведеними.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача, причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога цивільного позивача ОСОБА_5 щодо моральної шкоди є підставною, оскільки полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що було наслідком протиправних дій ОСОБА_3 . А також моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з вимушеним лікуванням, що створило ряд незручностей у його житті, тяжкість вимушених змін, затрати часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

Отже, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер неправомірних дій обвинуваченого, порушення нормального ритму життя потерпілого, фізичний біль та страждання, яких позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Відтак вважає, що задоволений судом розмір моральної шкоди в сумі 15000 грн відповідатиме ступеню страждань позивача.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 127 129, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавленні волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.03.2019 на сорочку білого кольору із розписом візерунків синього кольору та курточку коричневого кольору, зимову, виготовлену із матеріалу, які належать ОСОБА_5 та знаходяться на зберіганні у Дрогобицькому ВП ГУ НП у Львівській області, та повернути вказане майно його володільцю потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1