Справа № 369/6283/19
Провадження №1-кс/369/1990/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002242 від 10.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором ОСОБА_4 з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002242 від 10.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київські області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що невідома особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами та корпоративними правами ТОВ «Градовіт ХХІ» ().

В ході досудового розслідування стало відомо, що ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_5 про можливість непогано заробити на операції з нерухомістю, а саме на інвестуванні в земельні ділянки, які знаходяться у неї по всій території України.

ОСОБА_6 повідомила, що вона є власником та директором ТОВ «Градовіт ХХІ» (), основним видом діяльності якого є купівлі та продаж власного нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок.

Слідчий посилався на те, що у відповідності до вимог ст. 98 КПК України корпоративні права є майном, що було об`єктом кримінально-протиправних дій, на яке спрямоване кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні № 0002242 від 10.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, тобто речовими доказами у кримінальному провадженні, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

З метою повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження, збереження речових доказів у кримінальному провадженні, зважаючи на те, що корпоративні права щодо ТОВ «Градовіт ХХІ» () є об`єктом кримінально протиправних дій, їх визначено речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 36, 98, 100, 131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий просив накласти арешт на корпоративні права щодо ТОВ «Градовіт ХХІ» (), заборонивши засновникам, працівникам та іншим особам, які діють від їх імені, їх представникам, представникам громадської організації (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебувають вказані корпоративні права, розпоряджатися ними будь-яким чином; заборонити будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з проведенням державної реєстрації (перереєстрації поділу, виділу, тощо) права власності на корпоративні права щодо ТОВ «Градовіт ХХІ» (), у тому числі вносити зміни, пов`язані зі зміною засновників (учасників, кінцевих беніфіціарів), зміною директора, місцезнаходження юридичної особи, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчинення інших будь-яких реєстраційних дій щодо ТОВ «Градовіт ХХІ» ().

Суд, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Дослідивши письмові матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки слідчим не доведено необхідності накладення арешту на вищевказане майно, а також не доведено, що наявні ризики вважати, що вказане нерухоме майно, як вказано слідчим у клопотанні, може бути передано чи, відчужено іншим особам.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002242 від 10.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1