Справа № 175/1115/19
Провадження № 1-кп/175/60/19
Вирок

Іменем України

03 грудня 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000195 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Новоіванівка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загально середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

13 грудня 2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 08.02.2019 року приблизно о 17 годині 25 хвилин прийшов до квартири АДРЕСА_2 , в якій проживав раніше знайомий ОСОБА_6 куди ОСОБА_4 впустила громадянка ОСОБА_7 , яка там знаходилась. Перебуваючи у приміщенні прихожої кімнати, ОСОБА_4 побачив на підлозі мобільний телефон «Samsung» моделі G-360 Н, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 чорного кольору, який був під`єднаний до зарядного пристрою та належить ОСОБА_6 , який він визначив як предмет свого злочинного посягання.

Далі обвинувачений ОСОБА_4 скориставшись тим, що ОСОБА_7 вийшла до сусідньої кімнати шляхом вільного доступу, від`єднав від зарядного пристрою та взяв з підлоги прихожої кімнати вказаний мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном залишив приміщення вищевказаної квартири.

Після чого ОСОБА_4 направився до ломбарду ПП «Ломбард «Онікс» Анохіна, Яценко», розташованого за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 60, де приблизно о 17 годині 50 хвилин 08.02.2019 року заклав вищевказаний мобільний телефон під заставу, тобто розпорядився викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив повторно таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «Samsung» моделі G-360 Н, ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_6 , завдавши згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 541/19 від 15.02.2019 року матеріальну шкоду на загальну суму 816 гривень (вісімсот шістнадцять гривень).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому складі злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив, що 08.02.2019 року приблизно о 17 годині 25 хвилин він прийшов до квартири АДРЕСА_2 до свого знайомого ОСОБА_6 . Двері йому відчинила ОСОБА_7 , яка там знаходилась. Перебуваючи у приміщенні прихожої кімнати, він побачив на підлозі мобільний телефон «Самсунг», який був під`єднаний до зарядного пристрою. Коли ОСОБА_7 вийшла до сусідньої кімнати розбудити його знайомого ОСОБА_8 він взяв з підлоги прихожої кімнати мобільний телефон. Після чого вийшов з квартири, де направився до ломбарду по проспекту Слобожанський, де заклав мобільний телефон під заставу. Потім він разом з потерпілим за кошти його матері викупили з ломбарду мобільний телефон. Просив суд суворо його не карати, та призначити покарання без позбавлення волі.

Провина обвинуваченого у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні пояснив, що 08.02.2019 року він прийшов додому до квартири АДРЕСА_2 , де залишив телефон на зарядку та ліг спати, після того як його розбудила доглядальниця ОСОБА_9 , він прокинувся телефону вже не було. ОСОБА_7 , яка там знаходилась повідомила, що приходив його знайомий ОСОБА_10 та чекав поки вона його розбудить, а потім зник. Наступного дня він знайшов обвинуваченого ОСОБА_4 , який повідомив про те, що здав мобільний телефон до ломбарду та за 650 грн. вони його викупили, за кошти які надала його мати обвинуваченому ОСОБА_4 . Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просив обрати обвинуваченому не сувору міру покарання.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , яка у суді повідомила, що в лютому 2019 року вона за адресою: АДРЕСА_3 була нянею бабусі яку допомагала доглядати. 08 лютого 2019 року до квартири прийшов обвинувачений, який хотів побачити свого знайомого проживаючого в цій квартирі ОСОБА_11 однак останній спав. Обвинувачений попросив його розбудити, вона пішла сказати ОСОБА_12 , що до нього прийшли. Після повернення до кімнати ОСОБА_10 не було вже, та вона побачила, що не стало мобільного телефону

«Самсунг», який був на зарядці. Після чого вона відразу повідомила про це ОСОБА_12 та той побіг шукати ОСОБА_10 та зателефонував до поліції.

Крім повного визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_13 його вина у скоєнні крадіжки підтверджена письмовими доказами, а саме матеріалами кримінального провадження №0000195:

- рапортом про реєстрацію повідомлення про кримінальне правопорушення від 08 лютого 2019 року з якого убачається, що о 18 год. 45 хв. надійшло ОСОБА_6 повідомлення про те, що в АДРЕСА_3 прийшов знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_10 та поки няня бабусі відволіклась він забрав телефон чорного кольору в чорному чехлі та зник.

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 08 лютого 2019 року з якого убачається, що ОСОБА_6 повідомив про крадужку його мобільного телефону Самсунг за адресою: АДРЕСА_3 .

- протоколом огляду місця події та фото-таблицею до нього від 08 лютого 2019 року, де згідно яких було оглянуто квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
- протоколом огляду речей та фото-таблицею до нього від 12 лютого 2019 року згідно якого було оглянуто мобільний телефон Самсунг G-360 H, який добровільно видав ОСОБА_6 після того як викупив його з ломбарду.

- висновком судово-товарознавчої експертизи №541/19 від 15 лютого 2019 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки Самсунг G-360 H станом на 08 лютого 2019 року з урахуванням зносу становить 816,00 гривень.

- протоколом огляду речей від 12 лютого 2019 року, згідно якого було оглянуто диск, де є запис періоду часу 08 лютого 2019 року коли обвинувачений ОСОБА_4 здав до ломбарду мобільний телефон.

- копією договору про надання фінансового кредиту під заставу від 08 лютого 2019 року згідно якого ОСОБА_4 здав до ломбарду «Онікс» мобільний телефон Самсунг G-360 H та отримав фінансовий кредит 600 грн.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11 лютого 2019 року відповідного до якого, ОСОБА_14 на фото під №3 впізав ОСОБА_4 , який 08 лютого 2019 року близько 17 год. 50 хв. здав до ломбарду мобільний телефон.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12 лютого 2019 року відповідного до якого ОСОБА_7 на фото під №1 впізнала чоловіка на ім`я ОСОБА_10 , який приходив 08 лютого 2019 року приблизно о 17 год. 25 хв. за адресою: АДРЕСА_3 .

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини у п.65 рішення по справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 20 березня 2019 року було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, у відповідності до припису ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Докази, покладені в основу вироку, були зібрані з дотриманням процесуального законодавства, а тому розцінюються судом як допустимі.

При ухваленні вироку суд не посилається на інші матеріали кримінального провадження, які були дослідженні в судовому засіданні за письмовим клопотанням прокурора від 28 листопада 2019 року, оскільки вони не мають доказового значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Відповідно до ч.4 ст.67 КК України та п.19 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів і їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно й їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини 4 статті 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

З огляду на ці положення законодавства та враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ознакою повторності, яка передбачена ч.2 ст.185 КК України, суд не визнає рецидив злочинів як обставину, що обтяжує покарання, як про це помилково зазначено у обвинувальному акті від 20 березня 2019 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, те, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність; за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, спосіб життя, а саме те, що він раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, вчинив злочин в період іспитового строку та наявність ризику повторного вчинення ним злочину.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, позицію потерпілого та органу обвинувачення, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах, установлених у санкції ч.2 ст.185 КК України, а саме у виді позбавлення волі за правилами ст.71 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Згідно ухвали слідчого судді обвинуваченого ОСОБА_4 було взято під варту 14 березня 2019 року, однак як зазначеного в ході судового розгляду обвинуваченим фактично його затриманого 13 березня 2019 року, та це підтверджено матерілами досудового слідства.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого та стягнути в дохід держави.

При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Строк відбування покарання обчислювати з 13 березня 2019 року згідно фактичного дня затримання.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000195, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг» G-360 H, іmei: НОМЕР_3 , imei: НОМЕР_2 , чорного кольору, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , згідно розписки від 17 лютого 2019 року - після набрання вироком законної сили залишити володільцю.

У рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (р/р 4079 за ККД 24060300, , МФО 899998, отримувач: УК у Дніпровському районі/24060300/ Банк отримувача: Казначейство Україи (ЕАП), призначення платежу за експертизу від 15 лютого 2019 року №541/19 у розмірі 320,00 грн.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1