Справа № 442/7217/16-к
Провадження № 1-кп/442/19/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002284 від 06.10.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клебанівка, Підволочичького р-ну, Тернопільської обл., українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді виконуючого обов`язки директора КП ЛОР «Технічний нагляд», одруженого, проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , виконуючи обов`язки директора комунального підприємства Львівської обласної ради «Управління капітального будівництва», будучи наділеним правом першого підпису фінансових, банківських та інших документів від імені вказаного підприємства, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, будучи службовою особою, діючи умисно, в порушення п. 6.4.3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правил визначення вартості будівництва», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №293 від 05.07.2013, згідно якого за твердої договірної ціни взаєморозрахунки проводяться на підставі виконаних обсягів робіт та їх вартості, визначеної в договірній ціні, у грудні 2015 року підписав офіційний документ - акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року типової форми №КБ-2в по виконанні робіт з реконструкції з добудовою загальноосвітньої школи в селі Ролів Дрогобицького району Львівської області», форма якого затверджена наказом Державного комітету статистики України і Державною комітету України з будівництва та архітектури № 237/5 від 21.06.2002, в якому були внесені завідомо неправдиві відомості про виконання робіт та їх вартості, які у грудні 2015 року фактично виконані не були, а саме:

виконання робіт з ущільнення ґрунту пневматичними трамбівками, група ґрунтів 1, 2 (Е1-134-1) у кількості 65,00 метрів кубічних, роботи які передбачені РЕКН Е1-166-1 «Засипка вручну траншей, пазух, котлованів, група ґрунту 1» (65 метрів кубічних) вартістю 1749 гривень;

виконання робіт з розроблення ґрунту з навантаженням на автомобілі самоскиди екскаваторами одноковшевими дизельними на пневмоколісному ходу з ковшем місткістю 0,25 метрів кубічних, група ґрунтів З (Е1-18-6) у кількості 450 метрів кубічних, перевезення ґрунту до 1 кілометра - 788 тон вартістю 4040 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні заявив усне клопотання в якому просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинений злочин і закрити відносно нього кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, і звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки з часу вчинення інкримінованого йому злочину минуло три роки. Вказав, що таке закриття є обов`язком суду. Зазначив, що підстав для зупинення чи переривання строків давності у даному кримінальному провадженні немає.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив, вважає таке підставним, так як трирічний строк, протягом якого особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, який інкримінується ОСОБА_4 минув, перебіг давності за обставин, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався. Просить клопотання задоволити.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, які не заперечили з приводу задоволення даного клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України доведена повністю.

Його вина також стверджується матеріалами справи, які були досліджені в ході судового розгляду, а саме: протоколом огляду місця події від 23.05.2016 та фото таблицею до нього (Т.1 а.с. 128-143), Актом №1 прийому-передачі функцій замовника (Т.1 а.с. 144-148), експертним звітом Т.1 а.с. 149-250, Т.2 а.с. 1-6), постановами про визнання речовими доказами, згідно яких визнано речовими доказами Акти приймання виконання будівельних робіт та Робочий проект та інші документи, виписки з особових рахунків (Т.2 а.с. 14-144), висновком провідним державним фінансовим інспектором (Т.2 а.с. 160-162).

При таких обставинах суд вважає, що ОСОБА_4 , своїми умисними, протиправними діями, які виразились у службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою завідомо неправдивих відомостей в офіційний документ, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України.

Отже, згідно вимог ст. 12 КК України даний злочин є злочином невеликої тяжкості за яким передбачене покарання у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яким передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадків застосування давності, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 49 КК України.

Крім цього, в силу ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, суд має перевірити, чи не зупинявся або переривався перебіг давності.

Частинами 2 та 3 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилась від досудового слідства або суду, а також перебіг давності переривається, якщо до закінчення вказаних у ч. 1 та ч. 2 цієї статті строків, особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Таким чином строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за даним злочином закінчився в грудні місяці 2018 року. Підстав для зупинення чи переривання давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, судом не встановлено і таких з матеріалів кримінальної справи не вбачається.

За таких обставин у силу імперативних приписів ч. 1 ст. 44, ч. 1 ст. 49 КК України, а також положень ч. 3 ст. 285 КПК України застосування давності є не правом, а обов`язком суду.

У розумінні ч. 2 ст. 49 КК України давність є персоніфікованою, тому її перебіг може зупинятися лише щодо конкретного підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19 березня 2015 року № 5-1кс15, оскільки кримінальний процесуальний закон не покладає на винного обов`язку самовикриття, як ухилення від суду та слідства можуть розцінюватися дії лише особи, котра приховує від правоохоронних органів місце свого перебування, будучи достеменно обізнаною про здійснення щодо неї процедури кримінального переслідування.

Не може визнаватися такою, що ухиляється від слідства або суду, особа, яка вчинила злочин і переховується після цього, однак ще не встановлена правоохоронними органами як причетна до вказаного діяння.

Таким чином, при з`ясуванні того, які дії мають правове значення для висновку про ухилення від слідства або суду, треба враховувати факт вчинення особою злочину та її кримінально-процесуальний статус на час приховування місця свого перебування. Особа має бути в установленому законом порядку визнана підозрюваною чи обвинуваченою, оскільки лише зазначене процесуальне становище породжує її обов`язок з`являтися за викликом до правозастосовних органів і перебувати в межах їх досяжності.

Якщо ж особа уникає зустрічі з компетентними органами до початку офіційної процедури її кримінального переслідування, про ухилення від слідства як про юридичний факт говорити не можна.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про переховування ОСОБА_4 від правоохоронних органів після повідомлення йому в установленому законом порядку про підозру чи набуття ним процесуального статусу обвинуваченого.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, яке відносяться до категорії невеликої тяжкості, з моменту вчинення ним кримінального правопорушення минуло більше трьох років, перебіг строків давності не зупинявся та не переривався, оскільки ОСОБА_4 від досудового слідства і суду не ухилявся, окрім того, обвинувачений раніше не судимий і з часу вчинення інкримінованого йому злочину інших злочинів не вчинив, що стверджується матеріалами кримінального провадження, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 49 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Згідно роз`яснень, викладених в Пленумі Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31 березня 1989 року, у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Отже, цивільний позов Дрогобицької місцевої прокуратури в інтересах Львівської обласної ради до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням в сумі 13 704 грн. слід залишити без розгляду, оскільки відповідно до ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення. При цьому, прокурору слід роз`яснити право звернутися із таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Звільнити ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності за вчинений злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч.1ст. 366 КК України у зв`язку з із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0002284 від 06.10.2016 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366 КК України закрити.

Цивільний позов Дрогобицької місцевої прокуратури в інтересах Львівської обласної ради до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням в сумі 13 704 грн. залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу право звернутися із таким позовом в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області на протязі семи днів з дня її оголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1