Справа №591/4064/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/276/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/4064/19 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 27.06.2019, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК та невідповідністю висновків фактичним обставинам кримінального провадження і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки наявність у останнього тілесних ушкоджень не може свідчити про необґрунтованість підозри, слідчим суддею не взяті до уваги протоколи допиту потерпілого, який вказав на факт вимагання підозрюваним у нього грошових коштів з погрозою заподіяння тілесних ушкоджень, знищення майна та відсутність будь-яких боргових зобов`язань, а також протоколи про результати проведення НСРД, затримання ОСОБА_9 , огляду місця події, рапорт працівника поліції і пояснення свідків, якими підтверджується обгрунтованість підозри за ч. 2 ст. 189 КК. ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків і вчинити новий злочин чи продовжити той злочин, у якому підозрюється.

27.06.2019 до Зарічного районного суду м. Сум з клопотанням, погодженим із прокурором прокуратури Сумської області, звернувся слідчий СВ СУ ГУНП в Сумській області, яке обгрунтував тим, що ОСОБА_9 у період часу з 02.04.2019 по 26.06.2019 в м. Путивль Сумської області вимагав у ОСОБА_13 грошові кошти із погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

05.04.2019 до ЄРДР за № 0000086 внесені відомості про злочин, передбачений ч. 2 ст. 189 КК, 26.06.2019 ОСОБА_9 затриманий, а 27.06.2019 йому вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків і вчинити новий злочин чи продовжити той злочин, у якому підозрюється, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 27.06.2019 у задоволенні клопотання відмовлено і ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладені певні обов`язки. Своє рішення слідчий суддя вмотивувала тим, що стороною обвинувачення не доведено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, а також, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого, при цьому існує лише ризик впливу на потерпілого.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_8 , який просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовивши у його задоволенні, слідчий суддя дійшла висновку про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри за ч. 2 ст. 189 КК, а також недоведеність заявлених ризиків переховування від органів досудового розслідування і вчинення нового злочину чи продовження того злочину, у якому він підозрюється.

Однак такі висновки слідчого судді не є в повній мірі обґрунтованими та частково не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених у ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК, а саме у вимаганні, поєднаному з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Наявність обґрунтованої підозри об`єктивно підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 178 і ч. 1 ст. 194 КПК, а саме, протоколами допиту потерпілого, свідків, огляду місця події та протоколом за результатами проведення НСРД, а будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадження відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у рішеннях від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) та від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч.1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». У рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) вказав, що «наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин». При цьому, слід зазначити, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу (п. 55 рішення від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88).

Таким чином, наявні в матеріалах кримінального провадження докази є достатніми у теперішній час на даній стадії досудового слідства для визнання підозри обґрунтованою, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого розслідування. Також є обґрунтованим один із заявлених у клопотанні слідчого ризиків, зокрема ризик незаконного впливу на потерпілого, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину із погрозою заподіяння цьому потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Що стосується ризику переховування від органів досудового слідства та суду, то він є необгрунтованим, оскільки враховуючи фактичні обставини кримінального провадження і мотиви клопотання слідчого, колегія суддів приходить до переконання, що підозрюваний у даній конкретній ситуації в силу свого віку, психологічного розвитку, зав`язків, матеріального стану, поведінки під час провадження тощо не має реальної можливості переховуватися від розслідування та правосуддя, що дає підставу очікувати, що цей ризик не справдиться, а однієї лише «інформації» у клопотанні слідчого про це явно недостатньо для тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Олександр Макаров проти Росії» (Aleksandr Makarov v. Russia), заява № 15217/07). При цьому питанню суворості покарання також не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба позбавлення волі не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує застосування такого запобіжного заходу.

Ризик переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, оскільки він визначається з урахуванням ряду інших релевантних чинників, що можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від розслідування і суду, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 29.03.2016 у справі «Беда проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland), заява № 56925/08). При цьому необхідно враховувати характер обвинувачуваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо. Зазначені обставини, виходячи із ситуації кримінального провадження, повинні виправдовувати висновок суду про наявність постійної небезпеки того, що підозрюваний переховуватиметься.

Колегія суддів враховує і той факт, що ОСОБА_9 самостійно, за першою вимогою апеляційного суду, у визначений час з`явився у судове засідання для участі в розгляді апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що у ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування тримання під вартою.

Є недоведеним і ризик вчинення нового злочину чи продовження того, у якому ОСОБА_9 підозрюється, оскільки він також не знайшов свого підтвердження при апеляційному розгляді.

Враховуючи ч. 1 ст. 178 КПК, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 та передбачене законом покарання за цей злочин, а також інформацію про його особу, зокрема те, що він працевлаштований та позитивно характеризується, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи сторони обвинувачення, що жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленому ризику, оскільки у клопотанні слідчого не зазначено, а під час його розгляду як слідчим суддею, так і апеляційним судом, не було встановлено того, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, які б про це свідчили.

Фактичні обставини кримінального провадження з урахуванням прецедентної судової практики ЄСПЛ, на переконання колегії суддів, свідчать про можливість запобігання встановленому ризику шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладенням на нього певних, визначених КПК обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК), оскільки тримання під вартою до суду повинно розглядатися як винятковий захід, який ніколи не повинен бути обов`язковим і використовуватися для цілей покарання (п. 1 Рекомендації R (80) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо досудового ув`язнення), зважаючи також на те, що будь-які інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт, не зможуть запобігти встановленому ризику.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період доби та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК, визначивши при цьому строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 27.06.2019 відносно ОСОБА_14 скасувати і постановити нову ухвалу.

Відмовити слідчому СВ СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_15 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_14 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 20:00 до 07:00 наступного дня, за виключенням необхідності з`явитись до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_14 електронний засіб контрою шляхом закріплення на тілі пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_16 обов`язки:

? прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожною вимогою;

? не відлучатися за межі м. Путивль Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду та повідомляти їх про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (навчання);

? здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

? утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та іншими учасниками даного кримінального провадження, визначених слідчим суддею чи судом у разі необхідності;

? носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали до 26.08.2019 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4