Постанова
Іменем України
21 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 755/5886/16-к

провадження № 51-4518км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року і ухвалу Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Тирасполя Республіки Молдови, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року

ОСОБА_7 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та виправдано її на підставі п. 2

ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалась у тому, що вона 31 грудня 2015 року, приблизно о 20:00, перебувала в приміщенні магазину «Варус», що розташований у м. Києві на бульварі Перова, 36, де у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 взяла товар, на загальну суму 198, 84 грн, та поклала його під куртку, в яку була одягнена.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , утримуючи при собі товар, з метою відвернення уваги, оплатила на касі за пляшку пива та, не розрахувавшись за інший товар, пройшла касові зони.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_7 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, остання не змогла довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитися викраденим майном на власний розсуд з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони магазину з викраденим майном, яке належить ТОВ Омега.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2

ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчених замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що потерпілий не був присутній під час судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, оскільки в порушення вимог закону не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Крім цього стверджує, що після зміни складу суду, розгляд даного провадження у суді першої інстанції під головуванням судді ОСОБА_8 відбувся без належного повідомлення потерпілого про дату, час та місце судового розгляду. На зазначені порушення ним було вказано і в апеляційній скарзі, проте апеляційний суд в порушення вимог ст. 419 КПК України, не надав оцінки всім доводам його скарги.

Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу не надходило.
У судовому засіданні прокурор та захисник заперечували проти задоволення поданої касаційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Стосовно доводів касаційної скарги прокурора про те, що розгляд кримінального провадження судом першої інстанції був здійснений без участі потерпілого, який належним чином не був повідомлений про час і місце судового розгляду даного провадження не заслуговують на увагу.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 є представником юридичної особи ТОВ «ОМЕГА», яка є потерпілим та 25 жовтня 2016 року був присутнім у судовому засіданні під головуванням судді

ОСОБА_10 , а також давав показання стосовно подій, які відбулися 31 грудня 2015 року в приміщенні магазину «Варус». Крім цього, в матеріалах кримінального провадження містяться заяви від представника потерпілого, який просив проводити судові засідання без його участі.

Разом з цим, у матеріалах кримінального провадження наявні судові повістки, направлені за адресою проживання представника потерпілого ОСОБА_9 про дату, час і місце судового розгляду кримінального провадження як під головуванням судді ОСОБА_10 так і після зміни складу суду та розгляду даного провадження під головуванням судді ОСОБА_8 , що свідчить про виконання місцевим судом обов`язку щодо завчасного поінформування представника потерпілого про час і місце судового розгляду кримінального провадження.

Тому твердження прокурора про те, що розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції відбувся без належного повідомлення потерпілого про дату, час та місце судового розгляду суперечать матеріалам кримінального провадження та спростовуються наведеним вище. Ці доводи були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та визнані судом необґрунтованими.

Водночас, у своїй касаційній скарзі прокурор не вказує, яким чином розгляд провадження без участі представника потерпілого ОСОБА_9 порушило права останнього та вплинуло на законність прийнятого судового рішення.

Крім цього, представник потерпілогоне оскаржував вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку, як і не оскаржив рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку.
Таким чином, доводи касаційної скарги та матеріали кримінального провадження не містять достатніх даних про порушення судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі прокурора доводам, в тому числі і тим на які він послався у касаційній скарзі, та обґрунтовано відмовив у її задоволенні. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним немає підстав.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.

Інші доводи касаційної скарги прокурора та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування оскаржуваних у цьому кримінальному провадженні судових рішень, колегія суддів не встановила, а тому касаційну скаргу прокурора має бути залишено без задоволення, а вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня

2018 року й ухвалу Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу

прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3