Справа № 296/4629/17
У Х В А Л А
Іменем України

10 червня 2019 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004431 від 02 липня 2016 року відносно ОСОБА_4

12 червня 2017 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання та справу було призначене до слухання по суті на 08 серпня 2017 року. Після цього термін тримання обвинуваченого під вартою неодноразово був продовжений, останній раз до 13 червня 2019 року.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира суду від 05.10.2017 р. в одне провадження об`єднано два провадження відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, де по справі багато потерпілих ( 10 епізодів).

Судове провадження по даній справі було розпочате, але не були допитані всі потерпілі та свідки, тому виникла необхідність розгляду питання доцільності продовження тримання під вартою.

Прокурор вважав за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора та заявила клопотання про зміну обвинуваченому міри запобіжного заходу із тримання під вартою на інший, не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки обвинувачений хворий на туберкульоз та в умовах СІЗО не отримує належного лікування, являється інвалідом 2 групи.

Обвинувачений просив змінити міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, розглянувши вказане клопотання та заслухавши думки учасників процесу, приходить до наступного.

Відповідно до неодноразових рішень Європейського Суду з Прав Людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, за змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь - якого обов`язку, встановленого законом.

Обвинувачений ОСОБА_4 перебував під вартою з 03.03.2017 року по 13.03.2017 року за обвинуваченням за ч.3 ст. 185 КК України, коли був звільнений з під варти в зв`язку із внесенням застави.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира в звязку із обвинуваченням за обвинуваченням у вчинення нових кримінальних правопорушень відносно даного обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, починаючи з 29 квітня 2017 року.

Враховуючи викладене вище, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, що відносяться до категорії тяжких, за вчинення яких передбачене покарання лише у виді позбавлення волі, характер злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_4 дають підстави вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо негативної поведінки його в суспільстві, по справі не були допитані всі потерпілі та свідок, а також не були досліджені всі матеріали кримінального провадження, обвинувачений раніше неодноразово судимий та відбував покарання у місцях позбавлення волі, суд вважає необхідним з урахуванням часу надходження обвинувального акту до суду, продовжити строк застосування запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене вище суд вважає клопотання захисту про зміну міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого на домашній арешт, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 ч.3, 369 КПК України,

У Х В А Л И В:

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, залишити попередню у вигляді тримання під вартою, продовживши його дію на 60 днів, а саме по 08 серпня 2019 року ( включно).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1