Справа №463/825/17
Провадження №1-кп/463/60/19
УХВАЛА
судового засідання

24 жовтня 2019 р. Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000285 від 3 лютого 2017 року та за № 0002255 від 4 вересня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, зі слів має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого 11 липня 2014 року Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. Йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ході судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки він обвинувачується у вчинені тяжкого та середньої тяжкості злочинів, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, просить врахувати тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому при визнанні його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи. А тому менш суворі запобіжні заходи на думку прокурора є недостатніми для забезпечення обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Захисник відносно заявленого клопотання заперечив, просив таке не задовольняти та врахувати стан здоров`я обвинуваченого.

Обвинувачений просив врахувати його стан здоров`я та змінити запобіжний захід.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою, який ухвалою суду від 11 вересня 2019 року було продовжено. Строк запобіжного заходу закінчується 10 листопада 2019 року.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.
За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого та середньої тяжкості злочинів, оскільки обвинувальні акти надійшли на розгляд суду, будучи раніше судимим за злочини проти власності, ніде не працює та на обліках в центрах зайнятості не перебував, покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, перебування обвинуваченого в розшуку, свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду, від так наявні всі підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України.
Наведені дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні дітей - не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З наведених підстав суд приходить до переконання про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки наявні ризики ухилення обвинуваченого від явки до суду, так як він перебував у розшуку. Щодо стану здоров`я і встановленого обвинуваченому діагнозу, то судом враховуються вказані обставини, однак стороною захисту не представлено жодного доказу погіршення стану здоров`я обвинуваченого під час перебування під вартою, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей з цього питання, а тому під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу не встановлено обставин, які перешкоджали б продовжити строк тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом на даному етапі судового розгляду не встановлено.

При цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків суду.

На підставі наведеного, суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 2 (двох) місяців, тобто до 23 грудня 2019 року включно.
При цьому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слід визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків передбачених КПК України.

Із урахуванням обставин у справі та особи обвинуваченого, майнового стану, сума застави відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слід визначити у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372, 375 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою на 2 (два) місяці.

Строк дії ухвали становить 2 (два) місяці, тобто до 23 грудня 2019 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень.

У випадку внесення застави на відповідний рахунок покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1. Прибувати до суду за першою вимогою;

2. Не відлучатися за межі міста Львова без дозволу суду;

3. Повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4. Утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

5. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1