У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінальних проваджень № 0001774 та № 0001415, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільне, Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисник ОСОБА_10

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду відносно ОСОБА_6 скасувати. Виправдати ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.

В ході апеляційного розгляду повторно дослідити матеріали кримінального провадження, а саме допитати обвинувачених, потерпілих, свідків, дослідити письмові докази.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належному йому на праві власності; за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.289 КК України та ч.3 ст.185 КК України, шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років з конфіскацією всього майна, належному йому на праві власності.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду від 13.08.2015р. і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього майна.

Цим же вироком ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши йому покарання: за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належному йому на праві власності; за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.289 КК України та ч.3 ст.185 КК України, шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої системи та періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.

Цим же вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, належному йому на праві власності;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 .І від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої системи та періодично з`являтися в ці органи для реєстрації

Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди, задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20677( двадцять тисяч шістсот сімдесят сім) грн.

Цивільний позов ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю. Стягнуто з Кучинського та ОСОБА_8 в солідарному порядку в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди на користь ОСОБА_12 - 2900 ( дві тисячі дев`ятсот) грн.

Позов ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної ( не майнової) шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 в солідарному порядку процесуальні витрати на надання юридичної допомоги в сумі 1000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в солідарному порядку процесуальні витрати на надання юридичної допомоги в сумі 1000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вирок стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не оскаржується.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник зауважує, що суд визнав доведеним обвинувачення відносно ОСОБА_6 в повному обсязі, натомість з показань обвинуваченого ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_13 , не вбачається спосіб проникнення до приміщення гаражу потерпілого, до кухні та чи мав місце злам замків тощо.

Зазначає, що в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 , який надав показання в якості свідка, показав, що в минулому був засуджений, зокрема за вчинення 16-ти епізодів незаконного заволодіння транспортними засобами, що на думку захисника, впливає на його репутацію, як свідка в справі, а тому протокол слідчого експерименту з даним свідком від 24.09.2018р. теж як і його показання не слід було приймати до уваги.

Вказує, що доказом того, що ОСОБА_6 не вчиняв інкримінованого йому злочину викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 , є відсутність слідів папілярного узору пальців рук на місці події у домоволодінні потерпілого, на що вказують дані протоколів місця події та висновку експерта №825 від 18.10.2018р.

Стверджує, що на непричетність до злочину ОСОБА_6 вказує його заява про добровільну видачу майна, яке йому подарував потерпілий і спокійна поведінка ОСОБА_6 при цьому.

Щодо епізоду заволодіння транспортним засобом ОСОБА_14 , захисник зазначає, що в основу обвинувального вироку, суд поклав показання свідка ОСОБА_15 , але той однозначно впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 по бороді, а зважаючи на те, що на момент допиту свідка ОСОБА_6 перебував в залі під вартою, тому очевидно що свідок також вказав і на нього, хоча і не деталізував за якими ознакам впізнав.

Крім того, апелянт звертає увагу, що протокол слідчого експерименту із ОСОБА_6 від 11.10.2018р. проведений без захисника, на відео видно як під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 стає зле, потім, як автомобіль в якому учасників привезли на місце події проїхав попереду учасників, тим самим вказуючи куди слід йти ОСОБА_6 , який та ніколи не був.
Звертає увагу, що всі протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, які надані стороною обвинувачення в якості доказового матеріалу, викладені без докладного опису рис, характеристик, особливих прикмет за якими пізнається особа, а в кожному протоколі впізнання має місце за загальними рисами.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що обвинувачені ОСОБА_6 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту і Кучинський та ОСОБА_8 проти власності. Так, 17.09.2018 року біля 01.00 год. ночі обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 навмисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна прийшли до домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 , який проживає в АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проникли до приміщення гаражу і користуючись відсутністю сторонніх осіб таємно викрали майно потерпілого, зокрема металеву каністру об`ємом 20 л. з бензином А-92, бензопилу марки «Werk WS-4500M», електродрель та електропилу «Ритм». Викрадені речі поклали до багажного відділення автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO» сірого кольору, який стояв у гаражі і викрадене використали на власний розсуд.

В подальшому обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проникли до приміщення житлової літньої кухні розміщеної на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрали мобільні телефони марки «Lenovo», «Bravis F180» та «Nokia» і розпорядились ними на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 спричинили матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_12 на суму 4198 грн.

Не припиняючи злочинну діяльність, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 17.09.2018 року біля 01 год. 20 хв. проникли на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_16 , яка проживає по АДРЕСА_3 . Скориставшись відсутністю сторонніх осіб проникли до приміщення будинку, звідки таємно викрали ноутбук марки «Asus x501A» , тюнер Т2 HD, мікрофон «Samson r21s»; «Olimpus t-100».

Викрадені речі поклали до багажного відділення автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», який стояв у гаражі домоволодіння по АДРЕСА_2 . і в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 спричинили потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду в сумі 12 773 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , цієї ж ночі, біля 01 год. 30 хв. , вступивши в злочинну змову з метою незаконного заволодіння автомобілем, повернулись знову до домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_2 . Проникнувши в приміщення гаража і скориставшись відсутністю сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 викотили автомобіль і в подальшому запустивши двигун, незаконно заволоділи транспортним засобом марки «ЗАЗ-DAEWOO» модель T13110, номер кузова НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 ., яким розпорядились на власний розсуд.

Внаслідок незаконних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду в сумі 86 955 грн.

Крім того, 23.09.2018 року біля 23 години ОСОБА_6 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 з метою викрадення чужого майна прийшли до домоволодіння потерпілого ОСОБА_14 , котрий проживає по АДРЕСА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел проникли в подвіря домоволодіння і незаконно заволоділи мопедом марки "Suzuki Lets" та розпорядились викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 8688 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, та інше сховище, вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно та за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в інше сховище, вчинене повторно,

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , повно всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини провадження, дав належну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і належності, а сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, свої висновки суд належним чином вмотивував.

Дослідивши всі обставини провадження та перевіривши їх доказами, суд дійшов правильного висновку про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 наявний склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України.

До доводів захисника ОСОБА_5 про непричетність ОСОБА_6 до злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, апеляційний суд ставиться критично, оскільки, такі твердження ґрунтуються лише на запереченнях самого обвинуваченого, які спростовуються сукупністю інших досліджених судом доказів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах не визнав та суду показав, що ОСОБА_11 , який був в стані алкогольного сп`яніння, добровільно віддав йому своє майно. Щодо заволодіння автомобілем ОСОБА_11 показав, що автомобіль не викрадав. Вранці біля 05-00 год. 17.09.2018 року до нього приїхав ОСОБА_17 і запропонував поїхати в м. Миколаїв. По дорозі заїхали до ОСОБА_18 і разом поїхали в м. Миколаїв. В Миколаєві покаталися і йому зателефонувала мати та повідомила, що його розшукує поліція. По дорозі автомобіль залишили в лісосмузі неподалік с. Дорошівка і на таксі приїхали до м. Вознесенськ. Через п`ять днів разом з ОСОБА_19 забрали автомобіль з лісосмуги і по дорозі були затримані працівниками поліції. Крадіжку мопеда в смт. Токарівка не вчиняв.

Разом з цим, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України підтверджується доказами, наведеними судом у вироку. А саме - даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.09.2018 року, протоколом огляду місця пригоди та фото таблицею до нього, орієнтуванням, виданим начальником Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.09.2018р., протоколом огляду місця пригоди та фото таблицею до нього від 24.09.2018р., фактичними даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.09.2018р., даними протоколів слідчих експериментів від 24.09.2018р., 22.10.2018р., показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , даними протоколу слідчого експерименту від 11.10.2018р., протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 29.10.2018р. та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що 16 вересня 2018 року в вечірній час він біля магазину познайомився з ОСОБА_6 та запросив його до себе додому де показав йому гітару, після чого вони знову повернулись до магазину і розпивали спиртні напої. Вранці він виявив пропажу майна з його домоволодіння та автомобіля.

Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що в вересні 2018 року вона перебувала в гостях у своєї дочки в м. Одеса. Їй зателефонувала донька і повідомила про факт крадіжки з їх домоволодіння. Приїхавши додому виявила крадіжку автомобіля, каністри з бензином, телефонів, електродрелі та бензопили.

Крім того, інший обвинувачений по справі ОСОБА_8 , вирок відносно якого не оскаржується, суду показав, що ОСОБА_21 запропонував вчинити крадіжку майна з домоволодіння ОСОБА_11 на що він дав згоду. Пройшовши до кухні потерпілого, ОСОБА_22 взяв ключі від автомобіля і з гаража викрали металеву каністру, бензопилу, електродрель та електропилу. З приміщення житлової літньої кухні викрали мобільні телефони а з будинку потерпілої ОСОБА_23 ноутбук, тюнер та мікрофони. Викрадені речі поклали до багажного відділення автомобіля, який стояв у гаражі. Він сів за кермо і разом з ОСОБА_24 поїхали до ОСОБА_18 і покатавшись на автомобілі залишили його в лісосмузі неподалік с. Прибужани.

Свідок ОСОБА_25 показала, що в вересні 2018 року до неї приїжджав ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 і подарував їй ноутбук. В розмові ОСОБА_8 говорив, що вчиняли крадіжки чужого майна разом з ОСОБА_6 .

Щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, апеляційний суд вважає, що його вина у вчинені вказаного злочину доведена та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.09.2018р., відповідно до якого черговим Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області була прийнята заява від потерпілого ОСОБА_11 , про вжиття заходів до невідомих осіб, які в ніч на 17.09.2018 року незаконно заволоділи його автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO» сірого кольору (а.с. 142 Т.2), протоколом огляду місця пригоди та фото таблицею до нього (а.с. 143-145 Т.2), протоколом огляду місця пригоди та фото таблицею до нього від 24.09.2018р., місцем пригоди є ділянка автодороги Ульянівка - Миколаїв по вул. Київська м. Вознесенськ на який находиться автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO» сірого кольору, в автомобілі виявлено та вилучено електропилу «Ритм» і тюнер Т.2 , який належить потерпілому ОСОБА_11 .

По епізоду заволодіння транспортним засобом у потерпілого ОСОБА_14 , апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення також доведена та підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_14 суду показав, що проснувшись вранці 24.09.2018 року побачив, що відкриті вхідні ворота в його домоволодінні і виявив пропажу мопеда.

Інший обвинувачений ОСОБА_9 , вирок у відношенні якого не оскаржується, в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що в кінці вересня 2018 року ОСОБА_6 запропонував йому вчинити крадіжку чужого майна. На електричці вони приїхали на ст. Колосівка і проходивши по вулиці в подвір`ї побачили мопед, відкривши хвіртку викотили його і запустивши двигун поїхали в сторону м. Вознсенськ. Однак, проїхавши невелику відстань пробили колесо і залишили мопед в лісосмузі неподалік смт. Токарівка.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив, що зустрічав вранці 24.09.2018 року обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_18 неподалік ст. Колосівка, які попросили у нього телефон для вчинення дзвінка.

Зауваження захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , щодо репутації обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше був засуджений за незаконне заволодіння транспортними засобами, а тому його покази, на думку захисника, не слід приймати до уваги, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки, вчинення ОСОБА_9 раніше злочинів не може свідчити про його упередженість стосовно ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілих, обвинувачених та свідків, оскільки вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, а тому об`єктивних підстав недовіряти їм немає.

Отже, як видно з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів зроблено з дотриманням ст.23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Зокрема, відповідний висновок суд зробив на підставі аналізу показань обвинувачених, потерпілого, даних протоколів слідчих дій, а також висновків судово-медичних експертиз.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 , яка виразилася в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло та інше сховище, вчиненому за попередньою змовою групою осіб повторно та в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникнення у сховище, вчинене повторно, є правильною і сумнівів у апеляційного суду не викликає.

Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, зокрема щодо недопустимості досліджених судом доказів та які б давали підстави для скасування вироку саме за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочинів, органами досудового розслідування та судом не допущено, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: