Провадження № 1-кп/537/15/2019
Справа № 537/3034/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука, Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , військового прокурора Полтавського гарнізону ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці кримінальне провадження № 0000036 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, -

встановив:

В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000036 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
В судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження ухвал Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2017 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій із реєстраційними номерами №№1660т, 1661т та дослідити їх в судовому засіданні з умовами додержання режиму секретності. В обґрунтування даного клопотання зазначив, що в ході судового розгляду досліджуються обставини пропозиції надання 08.06.2017 року обвинуваченим ОСОБА_5 начальнику міжрайонного відділу № 2 (м. Кременчук) Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 50 тис. грн. за повернення ОСОБА_5 , вилученого в ході обшуку належного йому майна; надання 09.06.2017 року зазначеній службовій особі за ті самі дії частину обіцяної неправомірної вигоди в розмірі 25 тис. грн. та обіцянки надання щомісячно неправомірної вигоди 200 доларів США ОСОБА_6 за забезпечення безперешкодного здійснення обвинуваченим незаконної господарської діяльності, без будь-яких дозвільних на це документів. В ході здійснення досудового розслідування, 09.06.2017 року Апеляційним судом Полтавської області, за результатами розгляду клопотань прокурора про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій прийнято рішення у вигляді ухвал №№ 1660т, 1661т, про задоволення клопотань та надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій. За результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій на підставі даних ухвал було складено протокол про результати проведення аудіо-, відео контролю особи від 09.06.2017 року, де на матеріальних носіях секретної інформації зафіксовані за допомогою звуку та зображення, відомості, які використовуються стороною обвинувачення як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час судового розгляду. Дані ухвали, стороною обвинувачення під час виконання ст. 290 КПК України не були відкритті стороні захисту, оскільки із них не було знято гриф «таємно». Прокурор неодноразово звертався як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду до голови Апеляційного суду Полтавської області, а в подальшому до голови Полтавського апеляційного суду з клопотанням про скасування грифу секретності, наданого ухвалам. Однак, відповідно до листа від 04.01.2019 року за вих. № 1.1-16/18/19 голови експертної комісії Полтавського апеляційного суду прокурору відмовлено у скасуванні грифу секретності, оскільки Полтавський апеляційний суд не є правонаступником, режимно-секретного органу, який ліквідовано без передачі його функцій іншій установі.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, оскільки дані ухвали апеляційної інстанції не були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України та не можуть бути доказами.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
За змістом ч.1-2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.
Судом встановлено, що згідно листа Апеляційного суду Полтавської області від 26.06.2017 року за вих. № 01-52/46/17 ухвали за №№ 1660т, 1161т від 09.06.2017 року в рамках кримінального провадження № 0000036 виносились слідчим суддею Апеляційного суду Полтавської області згідно клопотань Військової прокуратури Полтавського гарнізону.
З доручення від 09.06.2017 року № 73т вбачається, що заступник військового прокурора Полтавського гарнізону ОСОБА_7 доручив проведення негласних слідчих (розшукових) дій згідно ухвал апеляційного суду Полтавської області №№1660т, 1661т від 09.06.2017 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
З протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 11.07.2017 року вбачається, що слідчий військової прокуратури Полтавського гарнізону ОСОБА_8 в порядку ст.ст. 103, 104, 290 КПК України надав підозрюваному ОСОБА_5 , в присутності його захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_9 доступ до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000036 у 1 томі на 292 арк.
Однак, ухвали слідчого судді Апеляційного суду Полтавської області за №№ 1660т, 1161т від 09.06.2017 року на підставі яких було проведено негласні слідчі (розшукові) дії та протокол про контроль за вчиненням злочину №836т/39/115/03-2017 від 14.06.2017 року підозрюваному та його захисникам в порядку ст. 290 КПК України відкриті не були.
Відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Згідно ч. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Таким чином, законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає можливість сторонам майбутнього судового розгляду ознайомитися із доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду.
На необхідність дотримання законної процедури, принципу рівності сторін та права обвинуваченої особи на захист під час кримінального провадження неодноразово у своїх рішеннях наголошував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму Рішенні від 01 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» зазначив, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. ЄСПЛ констатував, що рішення про відмову розкрити матеріали, пов`язані з операцією щодо прослуховування телефонних розмов, результатами якого було обґрунтовано обвинувальний вирок національного суду, не супроводжувалося адекватними процесуальними гарантіями, і, крім цього, не було достатньо обґрунтованим.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.11.2018 року клопотання військового прокурора Полтавського гарнізону ОСОБА_10 задоволено та доручено прокурору вчинити дії щодо розсекречення ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2017 року №№ 1660т, 1661т. Будь-яких доказів про те, що прокурор до винесення даної ухвали, звертався з клопотаннями про скасування грифу секретності суду не надано.
З тексту клопотання прокурора вбачається, що відповідно до листа від 04.01.2019 року за вих. № 1.1-16/18/19 голови експертної комісії Полтавського апеляційного суду прокурору відмовлено у скасуванні грифу секретності, оскільки Полтавський апеляційний суд не є правонаступником, режимно-секретного органу, який ліквідовано без передачі його функцій іншій установі. Даний лист прокурором суду не надано.
Таким чином, прокурор просить долучити до матеріалів кримінального провадження ухвали Апеляційного суду Полтавської області, з яких гриф «таємно» не скасовано.
Однак, про необхідність розсекречування свідчить проведений аналіз правових норм чинного законодавства. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України і Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. При цьому визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка ж доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Що стосується процесуальних документів, які мають гриф секретності слід зазначити, що за змістом статей 92, 290 КПК України прокурор - процесуальний керівник зобов`язаний під час досудового розслідування заздалегідь ініціювати процедуру їх розсекречення одночасно з результатами НСРД.
Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 517 КПК України досудове розслідування та судове провадження у кримінальному провадженні, яке містить відомості, що становлять державну таємницю, проводяться з дотриманням вимог режиму секретності. До участі у кримінальному провадженні, яке містить відомості, що становлять державну таємницю, допускаються особи, які мають допуск до державної таємниці відповідної форми та яким надано доступ до конкретної секретної інформації (категорії секретної інформації) та її матеріальних носіїв. Підозрюваний чи обвинувачений бере участь у кримінальному провадженні без оформлення допуску до державної таємниці після роз`яснення йому вимог статті 28 Закону України "Про державну таємницю" та попередження про кримінальну відповідальність за розголошення відомостей, що становлять державну таємницю. Доступ до матеріалів, які містять відомості, що становлять державну таємницю, надається захисникам та законним представникам підозрюваного, обвинуваченого, потерпілому та їхнім представникам, перекладачу, експерту, спеціалісту, секретарю судового засідання, судовому розпоряднику, яким надано допуск до державної таємниці та які потребують його під час здійснення своїх прав і обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходячи з обставин, встановлених під час кримінального провадження. Рішення про надання доступу до конкретної таємної інформації та її матеріальних носіїв приймаються у формі наказу або письмового розпорядження керівником органу досудового розслідування, прокурором, судом.
Згідно ст. 20 Закону України «Про державну таємницю» державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, надається державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям за результатами спеціальної експертизи за умови, що вони: відповідно до компетенції, державних завдань, програм, замовлень, договорів (контрактів) беруть участь у діяльності, пов`язаній з державною таємницею; мають приміщення для проведення робіт, пов`язаних з державною таємницею, сховища для зберігання засекречених документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, що відповідають вимогам щодо забезпечення секретності зазначених робіт, виключають можливість доступу до них сторонніх осіб, гарантують збереження носіїв секретної інформації;додержуються передбачених законодавством вимог режиму секретності робіт та інших заходів, пов`язаних з використанням секретної інформації, порядку допуску осіб до державної таємниці, прийому іноземних громадян, а також порядку здійснення технічного та криптографічного захисту секретної інформації; мають режимно-секретний орган, якщо інше не передбачено цим Законом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також аналізуючи вищевикладені норми чинного законодавства суд приходить до висновку, що заявлене клопотання прокурора фактично покладає на суд функції, що передбачають отримання відповідного дозволу, що може зайняти певний час та призведе до затягування судового розгляду, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 350, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання військового прокурора Полтавського гарнізону ОСОБА_3 про долучення до матеріалів кримінального провадження документів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 13.09.2019 року.