Провадження №11-сс/801/664/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2019,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 , та накладено арешт на майно, а саме на: грошові кошти в національній валюті в сумі 97750 грн. (дев`яносто сім тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.); грошові кошти в іноземній валюті в сумі 4300 доларів США (чотири тисячі триста доларів США); грошові кошти в національній валюті в сумі 3600 грн. (три тисячі шістсот гривень 00 коп.); грошові кошти в іноземній валюті в сумі 1100 доларів США (одна тисяча сто доларів США); грошові кошти в іноземній валюті в сумі 300 Євро (триста Євро); мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone X» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з вмістом СІМ-карти з номером телефону № НОМЕР_2 ; флеш-носій інформації синього кольору б/н; мобільний телефон марки «ERGO» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 з вмістом СІМ-карти перша з серійним номером № НОМЕР_5 , друга з серійним номером № НОМЕР_6 , з написами «Лайфселл» та «Лайф»; флеш-носій інформації з написом «Verigo Wanderer 16» сірого кольору; карта тримач для СІМ-карти з номером № НОМЕР_7 ; три пари спортивного взуття типу кросівки, а саме: марки «МЕРЕЛЛ» чорного кольору 44 розміру, марки «АДІДАС» чорного кольору з помаранчевими вставками та підошвою білого кольору розміру 43,5, марки «ПУМА» чорного кольору розміру 42.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що з метою забезпечення належного розслідування по кримінальному провадженню, зберіганню речового доказу та недопущенні можливості його втрати клопотання про накладення арешту підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі власник майна просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на помилковість висновків слідчого судді з приводу наявності підстав для арешту вказаного майна, оскільки він не перебуває в процесуальному статусі підозрюваного чи обвинуваченого в рамках кримінального провадження №0000191, а стороною обвинувачення не надано жодних доказів його причетності до даного провадження. Також зазначає, що він та його дружина ОСОБА_11 є законними володільцями та добросовісними власниками зазначених грошових коштів.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання відбувся без повідомлення власника майна, а копія постановленого судом рішення на його адресу не надсилалась.

Заслухавши доповідь судді, представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення особи в інтересах якої подано скаргу, а копія постановленого судом рішення, як вбачається з наданих суду матеріалів, на її адресу не надсилалась, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його.

Також колегія суддів погоджується і з доводами апеляційної скарги щодо помилковості висновків слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Так, слідчим управлінням ГУ НП у Вінницькій області України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000191 від 25.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Звертаючись в рамках даного кримінального провадження з клопотанням про арешт майна, слідчий зазначив, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Вказане клопотання слідчий суддя задовольнив.

Однак, дослідивши доводи клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вказане майно з огляду на наступне.

Згідно положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, виходячи з положень ст. 170 КПК України арешт з метою конфіскації майна як виду покарання та відшкодування завданих збитків (цивільного позову) може накладатися лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Так, досудове розслідування кримінального провадження №0000191 здійснюється з 25.04.2019. Разом з тим, з наданих суду матеріалах відсутні відомості про перебування ОСОБА_8 на момент розгляду клопотання в суді першої інстанції в статусі підозрюваного. Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 допитано в якості свідка.

Досудовим розслідуванням не встановлено, що вилучені грошові кошти ,телефони та взуття підшукані ,виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, або використовувалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, або надані для фінансування матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею не враховано, що слідчим у клопотанні жодним чином не доведено, що арештоване майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом , доходом від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або може підлягати спеціальній конфіскації або для забезпечення цивільного позову.

Слідчий суддя не дав належної правової оцінки доводам слідчого щодо об`єктивності накладення арешту саме на вилучене майно, не звернув увагу на відсутність доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України, суд повинен приймати рішення на підставі наданих йому матеріалів.

Стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, які б виправдовували на момент розгляду цього клопотання в суді першої інстанції позбавлення ОСОБА_8 права на користування майном.

На підставі всього вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених обставин, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2019 скасувати.
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке вилучено під час обшуку 15.08.2019 у житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_11 .
Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом Суддя