Справа №621/720/19
Пр. №1-кп/621/181/19
Ухвала
Іменем України
21 червня 2019 року. м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000132 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акта №0000132 від 12 лютого 2019 року ОСОБА_4 , обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням до житла, приміщення та сховища, вчиненому повторно.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року відносно ОСОБА_4 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 24 червня 2019 року. Таке рішення обґрунтоване наявністю ризиків вчинення нових злочинів та переховування від органу досудового розслідування та суду.
Судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , під вартою, оскільки на судовий розгляд не прибула захисник ОСОБА_6 .
Прокурор ОСОБА_3 , заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що з урахуванням вагомих доказів вчинення кримінальних правопорушень та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання винним за ч. 3 ст. 185 КК України, є неможливим застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою.
З посиланням на вимоги ст. 331 КПК України вказав на необхідність розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Вважав, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від судового слідства та вчинення нових злочинів, а також вказав на ризик впливу на свідків, потерпілих.
Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , проти клопотання прокурора заперечували мотивуючи відсутністю підстав вважати, що ОСОБА_4 , буде ухилятися від суду чи іншим чином перешкоджати судовому розгляду. Зокрема, обвинувачений просив врахувати, що він не перешкоджав кримінальному провадженню, зобов`язується прибувати до суду за першою вимогою, має на утриманні малолітню дитину. Вважали, що запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту достатньо для виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:
Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Враховуючи обставини справи, існування ризиків, які стали підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , того факту, що судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 24.06.2019 року, а також поведінку обвинуваченого, яка призвела до системності вчинення злочинів у яких він обвинувачується, у тому числі і тяжких злочинів, враховуючи наявність ризиків щодо можливості впливу обвинуваченого у незаконний спосіб на потерпілих та свідків, які не допитані судом, а також ризику вчинення нових злочинів, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , строку тримання під вартою.
Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 , стверджував про продовження існування ризиків, що існували на час застосування запобіжного заходу. При цьому, сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 .
При вирішенні клопотання судом взято до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винним за вказаним обвинуваченням, що у поєднанні з відомостями про особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи, розлучений, раніше судимий, а від так не має міцних соціальних зв`язків, що вказує на можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.
Повідомлені обвинуваченим обставини щодо сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування завданої шкоди, наявність малолітньої дитини не спростовують висновку про наявність зазначених ризиків.
Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу під час досудового розслідування не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 , процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України належить визначити розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 96050 грн 00 к., який є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, та у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.
Враховуючи репутацію обвинуваченого, схильність до протиправної поведінки, тяжкість злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_4 , відсутність підтверджених фактів на які посилалась сторона захисту, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .
Таким чином, суд ставить під сумнів можливість дотримання обвинуваченим процесуальної поведінки при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу у тому числі й цілодобового домашнього арешту.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в :
1.Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.
2.Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів на строк до 22 серпня 2019 року.
3.Визначити розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 96050 (дев`яносто шість тисяч п`ятдесят) грн 00 к., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.
4.У разі внесення застави звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися за межі с. Лиман Зміївського району Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за викликом до суду.
5.У разі невиконання обов`язків ОСОБА_4 застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.
6.Судове засідання відкласти до 15 год. 00 хв. 17 липня 2019 року, викликати сторони судового провадження.
7.Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Зміївський районний суд Харківської області

Головуючий: