Провадження № 1-кп/127/504/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника служби у справах дітей ВМР ОСОБА_6
розглянувши в ході підготовчого судового засідання в приміщенні суду клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені 26 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003371,-

ВСТАНОВИВ :
До Вінницького міського суду Вінницької області 01.07.2016 року надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно Ухвали Вінницького міського суду від 07.11.2019 року ОСОБА_4 оголошений у розшук з наданням дозволу на затримання з метою приводу до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду кримінального провадження та вирішення питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу через переховування ОСОБА_4 від суду. Вказаною ухвалою кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 зупинено.
На виконання зазначеної ухвали, 21.11.2019 року о 20.10 годині ОСОБА_4 затриманий. На адресу суду 22.11.2019 року, прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Станом на 22.11.2019 року суддя, що здійснював провадження перебуває у відпустці, що з урахуванням вимог ст. 191 КПК України, призвело до призначення повторного автоматичного розподілу справи.
Ухвалою суду від 22.11.2019 року провадження у справі відновлено, призначено на 22.11.2019 року підготовче судове засідання.
В судовому засіданні захисник просила відкласти підготовче судове засідання та здійснити розгляд виключно клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав зазначену позицію захисника та не заперечував щодо розгляду клопотання прокурора.
Прокурор наполягав на розгляді клопотання, мотивуючи зазначене вимогами ст. 191 КПК України.
Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 КПК України згідно з якими, затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу, суд здійснив розгляд клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно затриманого 21.11.2019 року о 20.10 годині на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 .
Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_4 вже вдруге у вказаному кримінальному провадженні оголошується в розшук через переховування від суду, більш м`який запобіжний захід не забезпечив належної поведінки обвинуваченого, він неодноразово не з`являвся до суду без поважних причин. Через систематичні неявки до суду щодо обвинуваченого застосовувались приводи, що в сукупності із обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені сукупності тяжких злочинів доводить наявність ризиків достатніх для застосування найсуворішого запобіжного заходу.
Сторона захисту заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання, мотивуючи зазначене тим, що обвинувачений є особою молодого віку, обвинувачується у вчиненні злочину у неповнолітньому віці, в нього наявні тяжкі обставини та він не з`являвся до суду з поважних причин, оскільки отримав травму та лікувався. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не офіційно працює, що в сукупності свідчить, що до нього слід застосувати більш м`який запобіжний захід домашній арешт.
ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання, повідомив, що від суду він не переховувався, а не з`являвся в суд, оскільки не отримував повістки, весь час він перебував вдома, а тому не знає чому працівники поліції не змогли його знайти. Зазначив, що проживає сам, телефона не має, а тому не міг зв`язатись з адвокатом чи іншим чином попередити суд, що він отримав травму та перебував спочатку в лікарні, а потім двома. Лікування його тривало 15 тижнів, саме тому він не з`являвся до суду. Затримали його не вдома, а на вулиці, коли він гуляв. Він дійсно вже оголошувався у розшук, суд після того, як його знайшли, застосовував до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, але він інколи до суду не зявлявся і це було пов`язано з поважними причинами.
Представник служби у справах дітей вважала, що слід застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши доводи сторін, дослідивши клопотання та додані до нього докази, дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов наступних висновків.
З обвинувального акту слідує, що ОСОБА_4 , який є повнолітнім на даний час, на час зазначених в обвинувальному акті подій був неповнолітнім, що зумовлює здійснення розгляду провадження за правилами, передбаченими для неповнолітніх осіб.
Згідно ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
З обвинувального акту слідує, що ОСОБА_4 обвинувачується в вчиненні сукупності тяжких корисливих злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, що переконує суд у тому, що до ОСОБА_4 може бути застосований найсуворіший запобіжний захід за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, серед іншого, спробам: переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Дослідивши клопотання та документи до нього, суд дійшов висновку, що три вказані ризики щодо ОСОБА_4 існують.
Так, згідно з ухвалою суду від 25.11.2016 року ОСОБА_4 був оголошений у розшук з наданням дозволу на затримання.
Підставами для зазначеного рішення суду стали шість неявок обвинуваченого в судові засідання та відсутність будь-яких даних щодо поважності вказаних неявок.
На виконання зазначеної ухвали ОСОБА_4 був розшуканий 13.03.2017 року та доставлений до суду. Ухвалою суду від 11.04.2017 року судом відмовлено у клопотанні сторони обвинувачення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, застосовано запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.
Разом з тим, в чисельні судові засідання у справі ОСОБА_4 не з`являвся, до нього 14.05.2018 року , 04.09.2018 року застосовувався привід.
Проте, за результатами виконання ухвал про привід ОСОБА_4 до суду не був доставлений, а потім неодноразово не з`являвся до суду в зв`язку з чим 07.11.2019 року повторно у вказаній справі був оголошений у розшук.
Суд вважає, що зазначеними доказами у сукупності з даними про те, що обвинувальний акт перебуває на розгляді суду з 01.07.2016 року, тобто більше 3 років і вказане пов`язано саме з поведінкою обвинуваченого, в повній мірі підтверджено наявність ризиків у кримінальному провадженні у виді наявності спроб переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З обвинувального акту слідує, що ОСОБА_4 був сув судимий за ст. 185 КК України 04.09.2012 року та 22.07.2014 року. На даний час він обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку двох епізодів тяжких корисливих злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, що переконує суд у тому, що стороною обвинувачення доведено наявність і третього ризику у справі можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.
Метою застосування запобіжного заходу, як вже зазначалось, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, що визначені законом як ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що єдиним запобіжним заходом, що досягне вказаної мети є запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки як підтверджено матеріалами справи, менш суворий запобіжний захід у виді цілодобового арешту не досяг вказаної мети та не забезпечив належну поведінку обвинуваченого.
Оцінюючи доводи сторони захисту суд вважає, що наведені вище аргументи свідчать про недієвість запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який не став запобіжником від спроб обвинуваченого переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, суду не надано жодного документу, що підтверджував пояснення ОСОБА_4 про поважність причин неявки в судові засідання, що з урахуванням суперечливості його пояснень, згідно з якими він одночасно завжди був вдома та був затриманий, гуляючи по місту, та наявних даних щодо виконання застосованих приводів про відсутність ОСОБА_4 вдома, переконує суд у неможливості застосування іншого більш мякого запобіжного заходу.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Зважаючи на вказане, суд визначає заставу щодо обвинуваченого у мінімальному розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 180, 182, 183, 191,194, 201, 314 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання сторони обвинувачення задоволити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, починаючи з часу його затримання, а саме 21 листопада 2019 року до 19 січня 2020 року, включно.
На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 40140, 00 гривень.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
1)прибувати по першому виклику до суду на визначений час;
2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;
3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме те, що якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Строк дії ухвали суду до 19 січня 2020 року.
Підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені 26 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003371 відкласти.
Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення в частині питання застосованого запобіжного заходу, в решті - ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду в частині питання застосування запобіжного заходу не зупиняє її виконання.

Суддя :