Справа № 524/5193/18
Провадження №1-в/524/299/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчук в складі:
Головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці подання Автозаводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

До Автозаводського районного суду м.Кременчука звернувся Автозаводський РВ Філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області з поданням на вирішення питання про застосування покарання за наявності декількох вироків у відношенні ОСОБА_5 .
В даному поданні зазначено, що гр.. ОСОБА_5 перебуває на обліку в органі пробації з 29.01.2018 року. В ході виконання вироку Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.06.2017 року, що набрав законної сили, згідно якого ОСОБА_5 було засуджено до покарання у вигляді штрафу в розмірі 680 грн., який ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20.12.2017 року замінено на громадські роботи строком на 40 годин, 24.07.2019 року до Автозаводського районного відділу надійшов вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука від 06.06.2019 року, який набрав законної сили, згідно якого ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі. Даним вироком було визначено, що ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20.12.2017 року, якою замінено покарання призначене вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.06.2017 року у виді штрафу в розмірі 680 грн. на покарання у виді 40 годин громадських робіт виконувати самостійно, з подальшим вирішенням питання по її виконанню в порядку, передбаченому ст..ст. 537-539 КПК України. Враховуючи вище викладене, на підставі п.11 ч.1 ст. 537, п.2 ч.2 ст. 539 КПК України просили прийняти рішення за наявності відносно засудженого ОСОБА_5 кількох вироків.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення подання.
Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.
Згідно з абз. 2 ч.4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи матеріали подання, думку прокурора, представника органу пробації, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 539 та п.11 ст. 537 КПК України орган, який виконує вирок, вправі звернутись до суду за місцем виконання вироку для вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, але не вправі порушувати питання про призначення покарання, оскільки це є компетенцією прокурора.
Судом, встановлено, що на даний час на виконанні в Автозаводському РВ відносно ОСОБА_5 перебуває тільки ухвала Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20.12.2017 року, якою замінено покарання призначене вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.06.2017 року у виді штрафу в розмірі 680 грн. на покарання у виді 40 годин громадських робіт, вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука від 06.06.2019 року на виконанні в органі пробації не перебуває, оскільки визначено покарання у виді реального позбавлення волі.
Вказані вироки перебувають на виконанні окремо, що підтверджено сторонами кримінального провадження, матеріалами подання, розпорядженнями суду про направлення вказаних вироків на виконання.
Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Зі змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст.. 71 КК України (п.25 ППВСУ від 24.10.2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).
Як вбачається з розпоряджень про виконання вироків, що набрали законної сили, зазначені вироки відносно ОСОБА_5 набрали законної сили та усі направлені та перебувають на виконанні.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» , роз`яснено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Відповідно до ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно ст.. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно до ст.. 1 КК України та ст.. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст.. 43 КК України не було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Вирок суду від 06.06.2019 року в частині визначення остаточної міри покарання є чітким та зрозумілим.
При цьому, суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_5 .
Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного клопотання порушує суть вироків та може погіршити становище засудженого, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.
Керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року № 11, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання Автозаводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Покарання за ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20.12.2017 року, якою ОСОБА_5 замінено покарання призначене вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.06.2017 року у виді штрафу в розмірі 680 грн. на покарання у виді 40 годин громадських робіт та покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 06.06.2019 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі, виконувати самостійно.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через автозаводський районний суд м.Кременчуа протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1