Дата документу 22.08.2019 Справа № 554/7249/19

УХВАЛА
Іменем України

22 серпня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив визнати бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей за заявою ОСОБА_3 про вчинення злочину до ЄРДР; зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, внести відомості про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування по заяві ОСОБА_3 про злочин (службову недбалість) працівників СУ ГУНП в Полтавській області та прокуратури Полтавської області при здійсненні кримінального провадження №000006 від 23.11.2012 року щодо злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що в провадженні СУ ГУНП в Полтавській області, за процесуальним керівництвом та наглядом прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 , перебувало кримінальне провадження №000006 від 23.11.2012 року щодо злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (по факту незаконного шахрайського заволодіння майна КСП імені Шевченка).
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави скасована постанова про закриття кримінального провадження від 28.09.2017 року у досудовому провадженні №000006 від 23.11.2012 року, що винесена слідчим СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 .
Судовими рішеннями підтверджено незаконність захоплення майна КСП імені Шевченка, а саме його членів, що наразі перебуває неправомірно у ТОВ «Сокіл».
На звернення заявника, тільки 07.04.2019 року отримано постанову прокурора від 19.02.2019 року, який «замінив суд» і безпідставно відмовив у погодженні подання слідчого про арешт доказів, і все, більше ніхто нічого не робить.
Бездіяльність слідчого та прокурора є протиправними і може призвести до псування, знищення, тощо або незаконному відчуженню третіми особами нерухомості (доказів).
Заява була направлена в порядку КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, однак досі кримінальне провадження не порушено.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав. Вказав, що порушені права 900 людей, слідчі та прокурори по кримінальному провадженню не роблять нічого. Звертався з клопотанням до слідчого і прокурора, проте йому відмовляли в задоволенні. Один раз звернувся до суду, постанову про закриття кримінального провадження було скасовано.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 надіслав заяву, в якій просив розглядати скаргу у його відсутність, заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_3 , оскільки заявником не виконані вимоги ч.5 ст.214 КПК України, його заява про кримінальне правопорушення за своїм змістом не є повідомленням про злочин. У задоволенні скарги просив відмовити і винести відповідну ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, з наступних підстав.
Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів заяви, та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою про злочин (службову недбалість) працівників СУ ГУНП в Полтавській області та прокуратури Полтавської області при здійсненні кримінального провадження №000006 від 23.11.2012 року щодо злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с.6 заява).
За змістом вказаної заяви ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №000006 від 23.11.2012 року щодо злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, слідчі та прокурори нічого не роблять, в задоволенні його клопотань відмовляють. Бездіяльність слідчого та прокурора є протиправними і може призвести до псування, знищення, тощо або незаконному відчуженню третіми особами нерухомості (доказів).
У зв`язку з викладеними у заяві обставинами, ОСОБА_7 просив внести відомості до ЄРДР, розпочати за вказаним фактом досудове розслідування.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м.Полтаві, отримано заяву ОСОБА_7 , проте відомості, викладені у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначена в заяві бездіяльність та дії слідчих і прокурорів містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації як службова недбалість.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень вказаними слідчими та прокурорами, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями працівників органів СУ ГУНП в Полтавській області та прокуратури Полтавської області у зазначеному кримінальному провадженні №000006 від 23.11.2012 року щодо злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, учасником якого є заявник.
У цій же заяві ставиться фактично питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо тих же посадових осіб сторони обвинувачення, що, вочевидь, свідчить про намагання прямого чи непрямого впливу у первинному кримінальному провадженні за їх участю.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених фактів, наведені заявником обставини не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому здійснювались відповідні слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно з ч.1 ст.36 та ч.5 ст.40 КПК України та ч.2 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» закріплено гарантії самостійності процесуальної діяльності прокурора, слідчого та заборони втручання у таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про прокуратуру» рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.
Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Крім того, в контексті поданої заяви про злочин варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заяві про злочин є його особистою оцінкою дій посадових осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із цим, заявник ОСОБА_7 не позбавлений можливості у зазначеному в заяві кримінальному провадженні використовувати передбачені процесуальним законом засоби та інструменти захисту своїх прав, що є формою реалізації процесуальних прав з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає свою заяву повідомленням про вчинення слідчими та прокурорами кримінального правопорушення (службової недбалості), проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки в заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням. Крім того, заявником не підтверджено достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами неправомірності дій слідчих та прокурорів, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_7 до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтавіщодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1