Справа № 464/2774/19
пр.№ 1-кп/464/370/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.11.2019 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001174 від 12.05.2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 11.12.2018 року Личаківським районним судом м.Львова за ч.1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

з участю сторін судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 12.05.2019 року близько 07 год., перебуваючи у приміщенні торгового павільйону магазину «Фудмаркет», що розташований на вул. Скорини, 44 в м.Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом обману під приводом здійснення телефонного дзвінка, отримав від потерпілого ОСОБА_6 , належний йому мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A7», чорного кольору, 64 GB, IMEI: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , вартістю 8000 грн., та заховав собі в кишеню куртки, в котру був одягнений. Після чого, утримуючи вищевказане майно, вийшов з приміщення вказаного торгового павільйону та незважаючи на вимогу потерпілого щодо повернення мобільного телефону, продовжуючи свій умисел на заволодіння чужим майном, сів в автомобіль марки «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_3 , та покинув місце події з викраденим майном, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 8000 грн.
Окрім цього, ОСОБА_3 , в невстановлений слідством час та у невстановленому слідством місці, будучи водієм таксі, в салоні автомобіля, яким він користувався, знайшов паспорт громадянина України ОСОБА_7 , серії НОМЕР_4 , виданий Гусятинським РСУ ДМС України в Тернопільській області, який, з метою його подальшого використання, залишив собі, таким чином привласнивши його.
Окрім цього, ОСОБА_3 , маючи умисел на підроблення офіційного документа, в невстановлений слідством час та у невстановленому слідством місці, підробив паспорт громадянина України ОСОБА_7 , серії НОМЕР_4 , виданий Гусятинським РСУ ДМС України в Тернопільській області, шляхом переклеювання фотокартки ОСОБА_7 своєю фотокарткою, з метою подальшого укладення цивільно-правової угоди.
В подальшому ОСОБА_3 12.05.2019 року близько 10 год. 50 хв., маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, знаходячись в приміщенні ломбарду «Скарбниця», що на вул. Личаківській, 54 у м.Львові, умисно пред`явив працівникам вказаного ломбарду завідомо підроблений документ паспорт громадянина України ОСОБА_7 , серії НОМЕР_4 , виданий Гусятинським РСУ ДМС України в Тернопільській області, на підставі чого було укладено цивільно-правовий договір застави майна, а саме мобільного телефону марки «Samsung» модель «Galaxy A7», чорного кольору, 64 GB, IMEI: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та показав суду, що в травні 2019 року біля 7 години, в раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_6 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, взяв його мобільний телефон. Після того, як потерпілий надав йому телефон, він вийшов з приміщення магазину та незважаючи на вимоги потерпілого повернути телефон, сів у автомобіль марки «BMW» та покинув місце події. В подальшому, з використанням паспорта громадянина України ОСОБА_7 , заздалегідь переклеївши фотографію в паспорті гр. ОСОБА_7 своєю фотографією, здав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 в ломбард «Скарбниця», за що отримав 3800 гривень. Окрім цього зазначив, що паспорт громадянина України ОСОБА_7 більше року по тому знайшов в автомобілі, яким користувався. У скоєному розкаюється та просить його суворо не карати.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст.186, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, оскільки останнім вчинено умисні дії, які виразились у відкритому викрадені чужого майна, незаконному заволодінні паспортом, підробленні документу, який видається установою і який надає права, з метою використання його як підроблювачем так і іншою особою, а також у використанні завідомо підробленого документа.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України є злочином середньої тяжкості, а злочини, передбачені ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України невеликої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_3 має посередню характеристику за місцем проживання, не працює, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та в період іспитового строку вчинив нові умисні кримінальні правопорушення (злочини), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до висновку досудової доповіді фахівця Пустомитівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_8 від 16.07.2019 р. рівень небезпеки для суспільства ОСОБА_3 середній, виправлення останнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.
Згідно із ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що вид та міра покарання обвинуваченому повинна бути призначена ближче до мінімальної межі санкції частини 1 статті 186 КК України у виді позбавлення волі, у мінімальній межі санкції частини 3 статті 357 КК України у виді обмеження волі, у мінімальній межі санкції частини 1 статті 358 КК України у виді обмеження волі, у мінімальній межі санкції частини 4 статті 358 КК України у виді обмеження волі з призначенням остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень (злочинів).
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив нові кримінальні правопорушення (злочини) в період іспитового строку за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 11.12.2018 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 1 рік, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 із застосуванням ст. 71 КК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, запобіжний захід ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 186 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 357 КК України 1 (один) рік обмеження волі;
- за ч. 1 ст. 358 КК України 1 (один) рік обмеження волі;
- за ч. 4 ст. 358 КК України 1 (один) рік обмеження волі.
Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 11.12.2018 року у виді 6 місяців позбавлення волі, та за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.
Речові докази:
-паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знищити;
-компакт-диск DWD+R, на якому знаходиться відеозапис із камер відеоспостереження магазину, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Скорини, 44 у м.Львові та компакт-диск DWD+R, на якому знаходиться відеозапис із камер відеоспостереження ломбарду «Скарбниця», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Личаківська, 54 у м.Львові - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1