Cправа № 700/1184/19
Провадження № 1-кс/700/506/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2019 р. Слідчий суддя Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка клопотання слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Журавка Городищенського району Черкаської області, українцю, громадянину України, з неповною вищою освітою, одруженому, не судимому, який здійснює підприємницьку діяльність, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000579 від 21 листопада 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2019 року на адресу суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дане клопотання мотивоване тим, що 21.11.2019 близько 14:00 години, ОСОБА_4 , з метою з`ясування стосунків зі своєю знайомою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зайшов до приміщенні Корсунь-Шевченківського відділення акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», що розташований за адресою: Черкаська область м.Корсунь-Шевченківський вул. Шевченка, 31.

Перебуваючи в приміщенні відділення банку, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел, розуміючи, що перебуває у громадському місці, у присутності сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до загальноприйнятих у суспільстві норм поведінки, ігноруючи елементарні норми поведінки, прагнучи до самовиразу себе в насильстві над іншим, відтак демонструючи особливу зухвалість, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілій, тобто діючи з прямим умислом зайшов за парапет, до робочого місця працівників банку, при цьому проігнорував зауваження начальника відділення банку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про заборону перебувати стороннім особам у даній частині операційної зали банку пройшов до робочого місця ОСОБА_7 . Не дійшовши до потерпілої, ОСОБА_4 , дістав з кишені своєї куртки заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень ніж та підійшовши до ОСОБА_7 , нічого не повідомляючи про причини своїх дій, намагався нанести два удари в область живота, проте, з метою захисту від протиправних хуліганських дій ОСОБА_7 почала чинити опір, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лівого передпліччя та в подальшому приміщення відділення банку покинула.

ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел, розуміючи, що перебуває у громадському місці, у присутності сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до загальноприйнятих у суспільстві норм поведінки, ігноруючи елементарні норми поведінки, прагнучи до самовиразу себе в насильстві над іншим, відтак демонструючи особливу зухвалість, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, тобто діючи з прямим умислом, розпочав переслідувати ОСОБА_7 , яка відбігши до перехрестя вулиці Шевченка та вулиці Ярослава Мудрого в м. Корсунь-Шевченківський намагалася на автомобілі «таксі» від`їхати до Корсунь-Шевченківської центральної районної лікарні. Харченко І.І., помітивши автомобіль в якому знаходилася ОСОБА_7 , дістав з кишені своєї куртки заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень ніж, яким здійснив удар по лобовому склу автомобіля, намагаючись зупинити автомобіль.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинені із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і незаконно впливати на потерпілого та свідків, мотивуючи це тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну поведінку підозрюваного.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити з мотивів, що викладені у ньому.
Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обгрунтовуючи це тим, що підозрюваний ОСОБА_4 на даний час має незадовільний стан здоров`я і потребує лікування.
Так, сторона захисту повідомила суду, що підозрюваний ОСОБА_4 протягом тривалого часу (близько трьох місяців) перебуває у депресивному, тривожному та пригніченому стані, страждає на безсоння, стрімку втрату ваги, що підтверджується довідкою лікаря Корсунь-Шевченківської ЦРЛ. Такий стан підозрюваного був викликаний стосунками, які виникли між підозрюваним та потерпілою. Окрім цього, позбавлення волі підозрюваного на час досудового розслідування є надмірним заходом, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання, роботу, сім`ю, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя встановив наступне.
Так, при розгляді питання про необхідність обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоровя; міцність соціальних звязків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання в м.Корсунь-Шевченківський, характеризується позитивно, одружений, раніше не судимий.
Обов`язковими, передбаченими ст. 177, 183 КПК України, підставами застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки, яким не може запобігти більш м`який запобіжний захід.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Висновки слідчого та прокурора у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоровя, матеріального стану), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення.
Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Проте, вказані вимоги закону залишилися поза увагою слідчого і прокурора.
Як зазначив в судовому засіданні прокурор, у даному кримінальному провадженні наявні ризики того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків і потерпілого та ухилятися від органу досудового розслідування та суду, і цим ризикам, на переконання слідчого і прокурора, не зможуть запобігти більш м`які запобіжні заходи.
Разом з тим, такі висновки залишись належним чином не обґрунтовані, а тому слідчий суддя не може у повному обсязі з ними погодитися.
Так, наявність ризику, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні завжди повинна бути підтверджена даними, що чітко вказують на психологічний чи то фізичний тиск і джерело такого доказу повинно бути безумовним. Це випливає з висновку, який міститься у рішенні «Москаленко проти України», в якому Європейський суд з прав людини вказав, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків, потерпілих давати неправдиві показання, має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.
Твердження ж у клопотанні щодо можливого впливу підозрюваного на свідків і потерпілого у даному кримінальному провадженні жодним чином не вмотивовані.
Не є мотивованими посилання слідчого та прокурора на те, що у кримінальному провадженні існує ризик можливого ухилення підозрюваного від слідства та суду, якому не зможе запобігти жодний запобіжний захід, крім як тримання під вартою.
При цьому слідчий суддя бере до уваги те, що ознаками наявності такого ризику можуть бути: неявка за викликами до органів досудового розслідування; відсутність постійного місця проживання; висловлювання самого підозрюваного про намір втечі; факти втечі від органів досудового розслідування та суду в минулому у справах про раніше вчинені злочини тощо.
В свою чергу під час судового засідання прокурором не було наведено даних, які б свідчили про існування таких обставин.
Крім того, при оцінці критеріїв ризику втечі, суд бере до уваги дані про особу підозрюваного, які встановлені матеріалами справи, а саме те, що підозрюваний має постійне місце проживання та роботи у місці здійснення досудового розслідування, має родину, даних про негативну характеристику не має. Таким чином, ризик ухилення підозрюваного від слідства та суду є недоведеним.
Тяжкість злочину, на яку посилається слідчий та прокурор, не є достатньою підставою, яка б свідчила про наміри підозрюваного ухилитися від слідства та суду і давала б підстави вважати наявними виключні підстави для обмеження свободи підозрюваного, оскільки ступінь ризиків має оцінюватися в сукупності з іншими конкретними, необхідними, підтвердженими даними про спроби підозрюваного вчиняти дії, спрямовані на протидію досудовому розслідуванню.
Таких даних у судовому засіданні не встановлено, прокурором не наведено.
Викладені обставини в повному обсязі свідчать про те, що у цьому кримінальному провадженні застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, а саме: домашнього арешту, буде достатнім, окільки наведені обставини не дозволяють стверджувати про наявність у поведінці і особі підозрюваного того рівня суспільної небезпеки, який би виправдовував його тримання під вартою.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що для запобігання доведеним ризикам до підозрюваного достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього певні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177-179, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 з`являтися за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду протягом дії запобіжного заходу.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Строк дії ухвали визначити до 21 січня 2020 року.
Копію ухвали для виконання передати до органу поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1