Справа № 509/2406/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження №0001156 від 08.06.2018 року з обвинувальним актом за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працюючої, не заміжньої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та угодою про примирення від 12.06.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

06.06.2018 року, приблизно о 18 годин 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у гостях у знайомого неповнолітнього ОСОБА_6 , а саме: у квартирі АДРЕСА_3 , яка належить матері

останнього, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_6 перебував у приміщенні кухні, з шухляди шафи-купе у кімнаті, таємно викрала грошові кошти в сумі 5600 гривень, які належать матері неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , спричинивши їй матеріальну шкоду на вказану суму.

Після цього, через деякий час, ОСОБА_5 залишила квартиру, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, а саме: придбала в магазині «Цитрус» в м.Одеса мобільний телефон марки «MEIZU» і чохол за 4748 гривень та стартовий пакет оператора «Лайф» за 60 гривень, а залишок викрадених грошей витратила на власні потреби.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїла злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

12.06.2018 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою.

Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ст.185 ч.1 КК України, обвинувачена ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного злочину, відшкодувала завдану шкоду, приносить щирі вибачення потерпілій за доставлені своїми діями клопоти. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинений злочин, а саме у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн., отримана згода обвинуваченої на призначення такого узгодженого покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження, невиконання, які роз`яснені потерпілій та обвинуваченій.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, але звернулась до суду з заявою, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність та затвердити угоду.

Обвинувачена та захисник обвинуваченої в судовому засіданні також просили вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє права обвинуваченої, визначені п.1 ч.4 та п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченою відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Суд вважає доведеним у судовому засіданні ту обставину, що ОСОБА_5 здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому такі її дії кваліфікує за ст.185 ч.1 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази слід вважати повернутими потерпілій.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.314, 373-374, 471, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 від 12.06.2018 року у кримінальному провадженні №0001156 від 08.06.2018 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, за який призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 12.06.2018 року покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речові докази вважати повернутими потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1