Справа № 464/5245/18
пр.№ 1-кп/464/123/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0002821 від 11.09.2018 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 13.07.2012 Личаківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією половини майна, покарання відбув 11.11.2017, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, та з метою особистого протиправного збагачення, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків, 11.09.2018 близько 01:30 год. прибув на територію АЗС «ОККО», що за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 12, та зайшовши в приміщення торгового залу, діючи відкрито та не приховуючи своїх справжніх намірів, коли в торговому залі знаходився працівник АЗС ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що за його діями спостерігають, повторно, відкрито викрав з торгового стелажу два будівельних набори з інструментами «Bosch IXO-IXOlino», вартістю 1085,40 грн. кожен, а всього на загальну суму 2170,80 грн., та х викраденим з місця події зник, розпорядившись на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» матеріальну шкоду на загальну суму 2170,80 грн.

Матеріальна шкода не відшкодована.

Цивільний позов не заявлено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав частково, визнав себе винним у скоєнні крадіжки, що кваліфікується за ч.2 ст.185 КК України, при цьому пояснив суду, що 11.09.2018 близько 01:30 год. дійсно зайшов в приміщення торгового залу АЗС «ОККО», що за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 12. У нього виник намір викрасти два будівельних набори з інструментами, які лежали на торговому стелажі. Пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, він викрав два таких набори та відразу залишив приміщення АЗС. В подальшому був затриманий працівниками поліції. Стверджує, що працівник АЗС не міг бачити його дій, тому він не визнає в даному випадку грабежу.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході судового слідства доказами:

показаннями представника потерпілого ОСОБА_8 даними в судовому засіданні про те, що 11.09.2018 близько 01:30 год., виконуючи роботу оператора, робила звіт, знаходячись в підсобному приміщені АЗС «ОККО», що за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 12; коли закінчила звіт, дивилася відео з камер спостереження, побачила як в зал АЗС зайшов мужчина та підійшов до торгового стелажу з інструментами «Bosch», яка була рядом з дверима, взяв з полки інструменти та вибіг з торгового залу. Бачила по відео як працівник АЗС ОСОБА_7 відразу побіг за чоловіком. Вона теж вибігла з підсобки на вулицю. Чула ОСОБА_7 кричав чоловіку: «Стій». ОСОБА_7 також казав їй, що кричав чоловіку, щоб той стояв. Незважаючи на зупинку, чоловік втік. З АЗС чоловік відкрито викрав з торгового стелажу два будівельних набори з інструментами «Bosch IXO-IXO», а всього на загальну суму 2200 грн.;

- даними витягу з кримінального провадження №0002821 від 11.09.2018, відповідно до змісту якого ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, та з метою особистого протиправного збагачення, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків, 11.09.2018 близько 01:30 год. прибув на територію АЗС «ОККО», що за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 12, та зайшовши в приміщення торгового залу, діючи відкрито та не приховуючи своїх справжніх намірів, коли в торговому залі знаходився працівник АЗС ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що за його діями спостерігають, повторно, відкрито викрав з торгового стелажу два будівельних набори з інструментами «Bosch IXO-IXOlino», вартістю 1085,40 грн. кожен, а всього на загальну суму 2170,80 грн., та х викраденим з місця події зник, розпорядившись на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» матеріальну шкоду на загальну суму 2170,80 грн. ЄО 18826;

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.09.2018, згідно якого ОСОБА_9 повідомила про те, що невідома особа 11.09.2018 о 01:33 год. відкрито, шляхом вільного доступу заволоділа двома будівельними наборами з інструментами «Bosch IXO-IXOlino» із торгівельного стелажу, який знаходився в приміщенні АЗС «ОККО», що за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 12, вартістю 2998,00 грн.;

- даними протоколу огляду речей від 13.09.2018, згідно з яким слідчим Сихівського ВП ГУ НП у Львівській обл. ОСОБА_10 проведено огляд компакт диску DWD+R, з правої сторони «4,7 Gb, video, 120 min sp, 240 min lp», на якому знаходиться відеозаписи з камер спостереження, які долучені представником потерпілого, які розташовані на АЗС «ОККО», що по вул.Дж.Вашингтона, 12 у м.Львові. На даному диску знаходяться відеозаписи «9001401», «1001701», на яких зображено, як 11.09.2018 о 01:34:28 год. в приміщення торгового залу АЗС «ОККО» заходить невідома особа, одягнута в светр чорного кольору та штани синього кольору, ростом близько 185 см., після чого повертає ліворуч від входу до стелажу торгової марки «Bosch» звідки з 1 верхньої полиці обома руками бере дві коробки з товаром та о 01:34:34 різко вибігає з приміщення торгового залу, окрім цього на відеозапису зображено як після факту викрадення оператор АЗС «ОККО» вибігає за особою котра відкрито викрала товар;

- даними довідки №3551 від 14.09.2018, виданої ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ», якою зазначається, що вартість 2 шт. товару ЄК: 107923 буд набір Bosch IXO-IXO Lino з ігр. складає 2604,96 грн.;

- даними постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 13.09.2018, на підставі якої перекваліфіковано змінено кримінально-правову кваліфікацію кримінального провадження №0002821 від 11.09.2018 з ч.3 ст.186 КК України на ч.2 ст.186 КК України;

- даними протоколу роз`яснення права на захист від 14.09.2018, у відповідності до якого, ОСОБА_6 власноручно вчинив запис про те, що йому роз`ясненні його права та такі йому зрозумілі; на той час свої права він бажав захищати сам, без участі адвоката і така відмова не пов`язана з його матеріальним становищем;

- ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 14.09.2018, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави;

- даними протоколу огляду місця події від 17.09.2018, згідно з яким було оглянуто територію та приміщення АЗС «ОККО», що за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 12;

- схемою до протоколу огляду місця події від 17.09.2018 з чітким вказанням об`єктів;

- даними фототаблиці до протоколу огляду місця події від 17.09.2018;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.09.2019, за містом якого проводилось відтворення подій котрі відбулися 11.09.2018 о 01:34 год., за участі свідка ОСОБА_7 , який, окрім іншого, повідомив, що зрозумів, що невідома особа вчиняє крадіжку та почав йому кричати «Стояти», проте невідома особа втекла;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання (позавізуально) від 18.09.2018, згідно якого свідок ОСОБА_7 упізнала ОСОБА_6 , як особу яка здійснила відкрито викрала електроінструмент з АЗС ОККО;

- даними фототаблиці до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.09.2018 по кримінальному провадженні №0002821 від 11.09.2018;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання (позавізуально) від 18.09.2018, згідно якого свідок ОСОБА_11 упізнала ОСОБА_6 , як особу яка здійснила відкрито викрала електроінструмент з АЗС ОККО;

- даними фототаблиці до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.09.2018 по кримінальному провадженні №0002821 від 11.09.2018.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого та досудова доповідь.

Аналізуючи показання обвинуваченого щодо заперечення своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд приходить до висновку, що такі є частково неправдивими та частково не відповідають зібраним об`єктивним доказам по справі.

Невизнання ОСОБА_6 своєї вини є голослівним, жодними належними і допустимими доказами у розумінні ст.84 КПК України не підтвердженим та таке, що спростовується вищенаведеними даними та встановленими у суді обставинами. На думку суду пояснення ОСОБА_6 , котрі дані ним в суді, спрямовані на всіляке намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Те, що ОСОБА_6 таємно викрав набори інструментів спростовується поясненнями представника потерпілого в суді. Показання представника потерпілого ОСОБА_8 , суд оцінює як достовірні, оскільки такі узгоджуються з сукупністю зібраних доказів.

Відкритий характер викрадення майна підтверджується також тим, що представник потерпілого відразу після пограбування звернувся до поліції.

Крім того, про умисел обвинуваченого на вчинення грабежу свідчить також і поведінка самого обвинуваченого одразу після скоєння злочину, а саме, те, що він втікав з місця злочину, про що підтверджується протоколом відтворення події зі свідком ОСОБА_7 , відеозаписом з камер спостереження АЗС ОККО, які суд теж вважає достовірними, оскільки такі узгоджуються з сукупністю зібраних доказів.

Стороною захисту наведені доводи на недопустимість доказів сторони обвинувачення згідно вимог ч.1 ст.89 КПК України.

Так, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 під час виступу в судових дебатах зазначив, про те, що всі докази, які надала сторона обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , зібрані з порушенням норм КПК України.

Належність та допустимість доказів регламентовані ст.ст. 85, 86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 1 ст.86 КПК України, встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Порядок отримання доказів, вказаних у ч.2 ст.84 КПК України, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.

Частиною 2 ст.86 КПК України, передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Питання про допустимість доказів вирішується судом при постановлені судового рішення під час їх оцінки в нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження та потерпілим у порядку передбаченим цим Кодексом.

Обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів покладається саме на сторону, що заявила таке клопотання, однак, посилання захисника про визнання всіх доказів недопустимим не містять чітко викладеної підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого КПК порядку, незаконність джерела, отримання доказу неналежним суб`єктом і т. ін.).

На думку суду клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ствердив, що в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження працівниками слідства було грубо порушено право на захист, на той час ще підозрюваного, ОСОБА_6 , в процесі затримання останнього, а саме не надано можливості скористатись йому послугами адвоката з метою захисту своїх прав.

Однак, такі покликання (доводи) захисника про порушення права обвинуваченого на захист не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, так як було встановлено, що в момент затримання ОСОБА_6 останньому неодноразово пропонували скористатись послугами адвоката (в.т.ч. шляхом забезпечення адвоката за рахунок держави), проте, ОСОБА_6 від послуг адвоката категорично відмовився, про що свідчать дві власноручно написані ним відповідні заяви, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, посилання захисника ОСОБА_5 про недопустимість всіх доказів, з тих підстав, що такі зібрані в порушення вимог ст. 208 КПК України, а саме не було надано право на захист (можна розуміти у зв`язку з проведенням слідчих дії без участі захисника), на думку суду є безпідставним, оскільки ст.186 ч.2 КК України не є особливо тяжким злочином, відповідно до ст.52 КПК України участь адвоката не є обов`язковою, крім того, згідно ст. 237 КПК України (в редакції станом на вересень 2018р.), участь захисника при огляді не є обов`язковою і до компетенції слідчого чи прокурора відноситься визначення кола осіб - учасників кримінального провадження, які можуть бути запрошені для участі в проведенні огляду. Згідно ч.1 ст.86 КПК України, допустимим визнається доказ, який отриманий у порядку встановленому КПК України. Із даних зазначених у протоколі огляд проведений за понятих, зауважень клопотань від понятих та учасників не надходило.

Суд звертає увагу, що протягом судового розгляду ні захисник, ні обвинувачений не висловлювали сумнівів щодо достовірності даних у досліджених доказах та не заявляли відповідних клопотань.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, про відсутність порушень під час досудового розслідування в даному випадку норм КПК України.

Суд, ретельно дослідивши докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахувавши спосіб вчинення злочину, поведінку винного і потерпілого одразу після скоєння злочину, приходить до висновку, що як для потерпілого так і для обвинуваченого було зрозуміла відкритість дій по заволодінню майном.

Відповідно до ст.22 КПК України судом створені всі умови для реалізації принципу змагальності сторін в судовому засіданні, які передбачають самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України; рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів.

Проаналізувавши і оцінивши вищевикладені докази в їх сукупності суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_6 в скоєнні злочину при обставинах, викладених в описовій частині вироку доведена повністю. Вказані докази суд вважає достовірними, так як вони відповідають фактичним обставинам, узгоджуються з іншими доказами, тому суд кладе їх в основу вироку, розглядаючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 , як тактику його захисту.

До показів обвинуваченого ОСОБА_6 , даних ним в судовому засіданні, суд відноситься критично, так як вони спростовуються показами представника потерпілого іншими матеріалами кримінального провадження.

Розглядаючи питання достатності доказів, узгодження із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», суд враховує наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄС від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86, «Яллох проти Німеччини»).

Із сукупності зазначених ознак та неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, випливає, що винуватість ОСОБА_6 , який притягується до кримінальної відповідальності, за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, доведено «поза розумним сумнівом».

Судом встановлено, що дії обвинуваченого були направлені на таємне викрадення чужого майна, які в послідуючому, після того як працівник АЗС виявив це та почав кричати про припинення протиправних дій, переросли в грабіж, і, не довівши крадіжку до кінця, не маючи можливості розпорядитися майном, щоб уникнути затримання, він продовжив протиправно утримувати це майно та почав зникати з місця вчинення злочину разом з викраденим. Його доводи про те, що він вчинив крадіжку, а не грабіж, не відповідають дійсності, не підтверджуються доказами по справі та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

У відповідності до роз`яснення Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 №10, дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 своїми діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Ці дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, який частково визнав свою вину в скоєному, раніше засуджений за вчинення корисних злочинів, за котрий в встановленому законом порядку судимість не знята та не погашена, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його сімейне і матеріальне становище, поведінку після скоєного злочину, наслідки, що настали, його поведінку та оцінку скоєному, форму вини, відсутність критики до своєї поведінки, також те, що свою вину він не визнав.

Відповідно до ст.50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно досудової доповіді філії ДУ «Центр пробації» ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий; виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (в т.ч. окремих осіб); на думку органу пробації застосування соціально-виховних засобів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду і контролю в умовах ізоляції.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, також характер, ступінь та обставини його участі у вчинені злочину, історію правопорушень, дані про особистість обвинуваченого та спосіб його життя, висновки ДУ «Центр пробації», суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за скоєний злочин покарання, передбачене ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування до нього ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання, термін його перебування в місцях попереднього ув`язнення з 14.09.18р. по 03.10.2019.

Питання про речові докази вирішити згідно ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 14.09.2018.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання, термін його перебування в місцях попереднього ув`язнення з 14.09.2018 по 03.10.2019.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Речовий доказ: диск DVD-R з відеозаписом з АЗС ОККО залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, надіслати потерпілому, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1