Провадження № 1-кп/185/271/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - Перепелиці

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002196 від 06 листопада 2018 року, з обвинувальним актом та угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Устьє-Шалашна, Добрянського району, Пермської області, громадянки України, із загальною середньою освітою, розлученої, не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2018 року приблизно о 14.00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_2 , знаходячись у кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , розпивала алкогольні напої разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Під час вживання спиртних напоїв, ОСОБА_2 побачила на кухонному столі мобільний телефон марки MEIZU модель М711Н чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 і у неї виник злочинний умисел, направлений на викрадення вказаного вище мобільного телефону MEIZU модель М711Н чорного кольору, який знаходився на кухонному столі у кухонній кімнаті вказаного будинку, що належить ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення вказаного вище мобільного телефону, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, переконавшись, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відволіклися та не спостерігають за її діями, таємно викрала мобільний телефон марки MEIZU модель М711Н чорного кольору із кухонного столу та з викраденим майном зникла з місця злочину.

Викраденим мобільним телефоном марки MEIZU модель М711Н чорного кольору ОСОБА_2 розпорядилася на власний розсуд, а саме заклала його до ломбарду ПТ «Ломбард «Онікс», а отримані кошти з застави мобільного телефону витратила на власні потреби.

Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_4 заподіяна майнова шкода на загальну суму 2528, 33 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_2 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

27 листопада 2018 року сторонами була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_2 , беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину кримінального правопорушення, а вона має право мовчати, мати захисника та допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на її користь. Також обвинувачена пояснила, що вона розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України.

Також ОСОБА_2 пояснила, що вона розуміє характер обвинувачення щодо якого визнає себе винною, вид покарання, який буде застосовано до неї в разі затвердження угоди. Угоду про примирення вона уклала добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просила суд затвердити укладену між нею та потерпілою угоду про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона розуміє характер обвинувачення щодо обвинуваченої, вид покарання, який буде застосовано до обвинуваченої в разі затвердження угоди. Угоду про примирення вона уклала добровільно. Просила суд затвердити укладену між нею та обвинуваченою угоду про примирення.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про примирення потерпіла відповідно до ст. 476 КПК України, має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів середньої тяжкості може бути укладена угода про примирення.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_2 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що ОСОБА_2 повністю відшкодувала завдану кримінальним правопорушення шкоду, повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого остання визнає себе винуватою, що обвинувачена цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також, що сторони розуміють наслідки затвердження даних угод, передбачених ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачена в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання винуватості у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладене, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди сторони погодили покарання обвинуваченій ОСОБА_2 у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з врахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_2 , та пом`якшуючих обставин може бути призначено. Так, обвинувачена визнала вину повністю, раніше не судима, розкаялася у вчиненому, збитки відшкодувала у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Цивільний позов заявлено не було.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 11/12.1/971 від 20 листопада 2018 року в сумі 572 грн., підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314,373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 27 листопада 2018 року про примирення між обвинуваченою ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за якою призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 27 листопада 2018 року покарання у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_2 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн . на користь держави.

Речові докази: мобільний телефон марки MEIZU модель M711H чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , переданий на зберігання ОСОБА_4 залишити останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1