Ухвала

06 вересня 2019 р.

м. Київ
справа № 279/4968/17

провадження № 51-7486 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 3 грудня 2018 року щодо нього,
встановив:
ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01 липня 2019 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Відповідно до наявної в матеріалах провадження розписки засудженого, копію вказаної вище ухвали він отримав 18 липня 2019 року.
В межах визначеного судом строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, проте приписів ст. 427 КПК ним не дотримано, допущених недоліків касаційної скарги в повному обсязі не усунуто.
Зокрема, засудженому було роз`яснено, що згідно ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Всупереч викладеному, зазначивши про необхідність скасування у тому числі ухвали апеляційного суду, засуджений у повторній касаційній скарзі знову не зазначає в чому полягає незаконність та необґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції від 03 грудня 2018 року та які конкретно порушення закону, на його думку, було допущено апеляційним судом, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 КПК України, тобто не наводить обґрунтування заявлених вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, засуджений в касаційні скарзі вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильну оцінку судом окремих доказів, на неповноту судового розгляду, що згідно зі статтями 433, 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Тому недотримання вимог ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 3 грудня 2018 року повернути особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3