Справа №357/17/19 -к Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3148/2019 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 2 (два) місяці, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
17 листопада 2018 року близько 03 години ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку 4/2, що по вул. Клінічна в м. Біла Церква, Київської області, умисно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені двері потрапив до автомобіля марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, який знаходився біля вказаного будинку, звідки вчинив крадіжку пульту від автомагнітоли марки «Pioneer CD- R-30» вартістю 112 грн. 71 коп., пульту від сигналізації марки «Convoy МР 100 LCD» вартістю 534 грн. 57 коп. та підкурювача до автомобіля «ВАЗ 2107» вартістю 71 грн. 67 коп.
Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 718 грн. 95 коп.

Крім цього, 17 листопада 2018 року близько 06 години 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився біля будинку №81 по вул. Декабристів в м. Біла Церква, Київської області, з метою вчинення крадіжки.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, умисно, повторно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , одягнувши рукавицю намагався відкрити капот вказаного автомобіля з метою викрадення акумуляторної батареї марки «Westa 60А» вартістю 1454 грн. 66 коп.
В цей час ОСОБА_7 був помічений користувачем автомобіля - ОСОБА_10 , який припинив його незаконні дії, що в свою чергу позбавило ОСОБА_7 можливості вчинити всіх дій, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчиненого злочину та правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого, через суворість, просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року ухвалений відносно ОСОБА_7 , змінити, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Остаточно покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при призначені покарання ОСОБА_7 не в повній мірі було враховано, обставини, які як вважає захисник, пом`якшують покарання і є підставами для застосування ст. 69 КК України, а саме наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини, та офіційного місця роботи.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці),тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , суд першої інстанції при призначенні покаранняОСОБА_7 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст. 89 КК України не судимий, відношення до вчиненого, досудову доповідь про існування середнього ризику вчинення обвинуваченим повторного злочину та середнього ризику небезпеки для суспільства,обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом першої інстанції, відповідно до ст. 67 КК України визнано вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах, установлених санкцією ч.1 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Посилання захисника, як на підстави для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а саме наявність малолітньої дитини та офіційного працевлаштування, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки зазначені обставини не є такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів.
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 до апеляційного суду не надано.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника з приводу суворості призначеного судом покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4