У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 щодо незабезпечення прав особи, що утримується під вартою, на побачення
в с т а н о в и в :
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на незабезпечення прав особи, що тримається під вартою на побачення, звернувся захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 .
В обгрунтування поданої скарги захисник зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 утримується під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», оскільки до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
11.06.2018 року, захисник підозрюваного звернувся з клопотанням про надання дозволу на побачення з батьком ОСОБА_5 та з ОСОБА_6 , з якою підозрюваний фактично сумісно проживає та виховує двох дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2
19.06.2018 року, захисник отримав лист датований 15.06.2018 № 10/4/3-22464-16, яким було відмовлено у задоволені клопотання про побачення, посилаючись на те, що «будь-яких даних, які б підтверджували родинні зв`язки ОСОБА_4 з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не надано. Надання дозволу ОСОБА_4 на побачення з іншими особами, на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. На підставі викладеного, у наданні дозволу на побачення ОСОБА_4 з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на теперішній час відмовлено», підписаний прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, В.Ватаг.
У відповідності до протоколу затримання підозрюваного від 16.05.2018 року, прокурор відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, ОСОБА_9 , затримав підозрюваного у порядку ч. 1 ст. 205 КПК України, надалі прокурор, на аркуші 2 протоколу затримання, повідомив про факт затримання та місця перебування вітчима - ОСОБА_5 шляхом усного повідомлення прокурором під час особистого спілкування, тобто прокурором 16.05.2018 року, вже було встановлено, що ОСОБА_5 є близьким родичем та членом сім`ї у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України.
ОСОБА_6 є особою, яка спільно проживає з підозрюваним, але не перебуває у шлюбі, виховують двох дітей, даний факт підтверджується характеристикою матері ОСОБА_6 , що свідчить, про те що ОСОБА_6 , відноситься до осіб у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. З КПК України.
Як наслідок, просить зобов`язати прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 надати родичам підозрюваного ОСОБА_4 дозвіл на побачення.
В судове засідання захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 не з`явився, однак подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, просить таку задовольнити.
Прокурор ОСОБА_10 та/або інший прокурор, що входить до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0008030 від 16.09.2014 року , в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.
Ознайомившись із доводами скарги, дослідивши додані до скарги до докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.
Підозрюваний ОСОБА_4 утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор», оскільки до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без альтернативного визначення розміру застави.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_3 , 11.06.2018 року звернувся до прокурора з клопотанням про надання дозволу родичам ОСОБА_4 , а саме батьку ОСОБА_5 та цивільною дружиною ОСОБА_6 на побачення.
Листом від 15.06.2018 року прокурор ОСОБА_10 інформував ОСОБА_3 , що побачення із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підозрюваному ОСОБА_4 надані бути не можуть, оскільки не надано будь-яких даних, які б підтверджували родинні зв`язки.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, та здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», побачення з родичами або іншими особами може надавати взятим під варту адміністрація місця попереднього ув`язнення лише з письмового дозволу слідчого або суду, які здійснюють кримінальне провадження, не менше трьох разів на місяць. Тривалість побачення встановлюється від однієї до чотирьох годин.
Слідчий суддя звертає увагу, що питання національного законодавства щодо надання побачень особам, що утримуються під вартою, було предметом неодноразового дослідження Європейського суду з прав людини, який у своїх численних рішеннях проти України зазначав, що положення національного закону не зазначають із достатньою чіткістю межу та спосіб здійснення дискреційних повноважень слідчих органів щодо надання дозволу на побачення затриманій особі із своїми родичами.
Національне законодавство передбачає лише, що дозвіл на побачення надається слідчим або судом, не визначаючи при цьому жодної підстави для відмови у наданні такого побачення.
Відтак, враховуючи, що положення закону не містять підстав для відмови у наданні дозволу на побачення, відмова прокурора ОСОБА_10 родичам підозрюваного ОСОБА_4 у побаченні з останнім, здійснена не «згідно закону», а отже є протиправною.
Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що заявлена скарга є підставною та підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 2, 7-9, 206, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 щодо незабезпечення прав особи, що утримується під вартою, на побачення задовольнити.
Зобов`язати прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та/або інших прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0008030 від 16.09.2014 року, забезпечити додержання прав підозрюваного ОСОБА_4 на побачення із родичамив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1