Справа № 466/2202/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/235/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
представника ТзОВ «Резерв Плюс»: ОСОБА_6 ,
прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
слідчих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ТзОВ «Резерв Плюс» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: вул. Лемківська, 9 у м. Львові (будівлі з літ: «И-1», «Е-5», «Є-5», «В-1» реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), що на праві приватної власності належать ТзОВ «РЕЗЕРВ ПЛЮС» та розташовані на земельній ділянці, площею 1,4804 га., кадастровий номер :03:001:0036, яка згідно договору оренди землі б/н від 23 травня 2018 р. перебуває в оренді ТОВ «РЕЗЕРВ ПЛЮС», шляхом заборони відчуження, розпорядження, володіння та користування цим майном.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що майно, на яке накладається арешт, є речовими доказами і застосування арешту має на меті забезпечити його збереження.

Ухвалу слідчого судді оскаржено ТзОВ «Резерв Плюс». У поданій апеляційній скарзі представник апелянта стверджує, що накладення арешту на нерухоме майно, яке перебуває у власності ТзОВ «Резерв Плюс», є необґрунтованим і свідчить про суттєве втручання у право на вільне володіння, користування і розпорядження власником своїм майном. Так, наголошується, що арештовані об`єкти жодного стосунку до кримінального провадження не мають, критеріям, за якими його можна було б віднести до речових доказів, воно не відповідає, а, крім того, воно набуте товариством шляхом його придбання у ТОВ «Торговий дім «Геосистеми», а не у ДП ДАК «Хліб України», можливі незаконні дії керівництва якого є предметом розслідування у даній справі, тому, як стверджується, апелянт є добросовісним набувачем майна і не повинен зазнавати обмежень у своєму праві власності. Також апелянт звертає увагу на те, що законність набуття майна ТОВ «Торговий дім «Геосистеми», в якого згодом ТзОВ «Резерв Плюс» його придбало, підтверджене рішеннями господарських судів, які вступили в законну силу, а тому, обвинувачення в набутті майна у протиправний спосіб є спробою ревізувати рішення судів, які підлягають обов`язковому виконанню. З урахуванням наведеного апелянт наполягає на відсутності підстав для арешту майна, з огляду на що просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову про відмову в задоволенні клопотання щодо накладення арешту на нерухоме майно. Окремо апелянт зазначає, що строк на апеляційне оскарження ним дотримано, адже для участі у розгляді справи представник ТзОВ «Резерв Плюс» не викликався, копія оскаржуваної ухвали йому не надсилалася, про наявність ухвали слідчого судді стало відомо лише 26 березня 2019 р., тому саме з цього часу і підлягає обчисленню початок строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідача, доводи представника ТзОВ «Резерв Плюс» ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги із зауваженнями щодо безпідставності накладення арешту на нерухоме майно, законність набуття якого підтверджена рішеннями судів, заперечення прокурорів та слідчих проти аргументів апелянта і їхнє обґрунтування необхідності застосування арешту майна для потреб збереження речових доказів у справі, вивчивши наявні матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТзОВ «Резерв Плюс» підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд погоджується із позицією апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ним не пропущено. Так, з`ясовано, що ухвала про арешт майна від 18 березня 2019 р. постановлялася без повідомлення і за відсутності представника ТзОВ «Резерв Плюс». В подальшому копія оскаржуваної ухвали на адресу вказаного товариства судом не направлялася, про що свідчить відсутність в матеріалах справи будь-яких підтверджень про сповіщення ТзОВ «Резерв Плюс» щодо винесення судового рішення, яке стосується прав і законних інтересів товариства. Про існування такої ухвали представник ТзОВ «Резерв Плюс» дізнався 26 березня 2019 р. із Єдиного державного реєстру судових рішень і того ж числа звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою. Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. У зв`язку з цим визначений у ст.395 КПК України строк для подачі апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді ТзОВ «Резерв Плюс» дотримано.

Водночас у судовому засіданні встановлено, що СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, а на даний час ГУНП у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000059 від 18 лютого 2017 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, по факту зловживання службовими особами ДАК «Хліб України» службовим становищем шляхом прийняття рішення про надання згоди на відчуження майна, що перебувало в господарському віданні ДП ДАК «Хліб України» «Львівський комбінат хлібопродуктів», внаслідок чого спричинено державі шкоду в розмірі 830 тис. грн. (а.с.5).

Як слідує із матеріалів подання слідчого, в рамках даного кримінального провадження органами досудового розслідування з`ясовано, що 23 червня 2009 р. директор ДП ДАК «Хліб України» «Львівський комбінат хлібопродуктів», всупереч вимогам законодавства, які забороняють ДАК «Хліб України» відчужувати передане до її статутного фонду майно, уклав із ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми» договір купівлі-продажу нерухомості на аукціоні товарної біржі «Перша Універсальна», відповідно до якого пожежне депо площею 13,9 м.кв., млин площею 3047,4 м.кв., будівля насосної площею 9,4 м.кв., складська будівля площею 2134,7 м.кв., які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 9, перейшли у власність ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми» (а.с.2, 3).

Постановою слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області від 15 березня 2018 р. зазначені об`єкти нерухомого майна, розташовані у м. Львові по вул. Лемківській, 9, з літерним позначенням будівель: «И-1», «Е-5», «Є-5», «В-1» (реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 1), які на даний час належать на праві приватної власності ТзОВ «Резерв Плюс», визнано речовими доказами у справі (а.с.13). 18 березня 2019 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вказане нерухоме майно, мотивуючи таке необхідністю запобігання можливості його пошкодження, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, відчуження, що перешкодить належному збереженню його як речового доказу у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про арешт майна, слідчий суддя місцевого суду з такими доводами слідчого погодився і формально зазначив про наявність підстав для задоволення відповідного клопотання.

Однак, поза увагою слідчого судді залишились фактичні обставини справи, які мають важливе значення для прийняття правильного рішення.

Так, згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку необхідності збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У даному випадку слідчим суддею безпідставно не враховано, що ТзОВ «Резерв Плюс» набуло у власність об`єкти нерухомого майна, розташовані у м. Львові по вул. Лемківській, 9, внаслідок укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12 лютого 2014 р., за яким продавець ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми» продав їх вказаному товариству. Відомості про державну реєстрацію прав ТзОВ «Резерв Плюс» на придбані будівлі 12 лютого 2014 р. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, ТзОВ «Резерв Плюс» не мало стосунку до укладення договору від 23 червня 2009 р. між ДП ДАК «Хліб України» «Львівський комбінат хлібопродуктів» та ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми», внаслідок якого останнє первісно набуло право власності на окремі будівлі, що перебували у державній власності ДАК «Хліб України». Крім цього, досудове слідство у кримінальному провадженні №0000059 здійснюється щодо можливого незаконного відчуження службовими особами ДП ДАК «Хліб України» «Львівський комбінат хлібопродуктів» нерухомого майна власне ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми», а не з приводу сумнівів у законності набуття майна ТзОВ «Резерв Плюс», яке відбулося за 3 роки до початку кримінального провадження.

До того ж слідчим суддею не дано належної оцінки тому, що рішенням Господарського суду Львівської області від 25 вересня 2009 р. у справі №5/193, яке переглядалося Львівським апеляційним судом та Вищим господарським судом України і залишено без змін, договір купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у м. Львові по вул. Лемківській, 9, а саме: пожежного депо літ. «В-1» площею 13, 9 м. кв., млина літ. «Є-5» площею 3047,4 м. кв., будівлі насосної літ. «И-1» площею 9,4 м.кв., складської будівлі літ. «Е-5» площею 2134,7 м. кв., укладений 23 червня 2009 р. між ДП ДАК «Хліб України» «Львівський комбінат хлібопродуктів» та ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми», визнано дійсним. Цим же рішенням визнано за ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми» право власності на вказані будівлі. Дане судове рішення є чинним і вступило в законну силу.

Крім цього, рішенням Господарського суду Львівської області від 05 липня 2018 р. у справі №914/4455/15 відмовлено у задоволенні позову ДАК «Хліб України» до ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми», ДП ДАК «Хліб України» «Львівський комбінат хлібопродуктів», треті особи Міністерство аграрної політики та продовольства України, Товарна біржа «Перша Універсальна», Фонд державного майна України, Львівське обласне державне комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу нерухомості №28-LV/09 від 23 червня 2009 р. на аукціоні Товарної біржі «Перша Універсальна». Постановою Західного апеляційного господарського суду від 08 квітня 2019 р. дане рішення залишено без змін, відповідно набрало 08 квітня 2019 р. законної сили.

Згідно договору від 23 травня 2018 р., укладеного між Львівською міською радою та ТзОВ «Резерв Плюс», останньому до 29 червня 2027 р. передано в оренду земельну ділянку площею 1,4804 га у м. Львові по вул. Лемківській, 9, з правом подальшої пролонгації дії договору (а.с.9).

Таким чином, ТзОВ «Резерв Плюс», набувши у власність об`єкти нерухомого майна у м. Львові по вул. Лемківській, 9, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми» 12 лютого 2014 р., дійсність якого підтверджена рішеннями господарських судів, що набрали законної сили, з метою використання цих об`єктів для здійснення господарської діяльності взяло в оренду у Львівської міської ради земельну ділянку під такими об`єктами.

У зв`язку з цим накладення арешту на будівлі, які придбані ТзОВ «Резерв Плюс», як добросовісним набувачем, який ні особисто, ні через своїх службових осіб не є учасником кримінального провадження, що розслідується, позбавляє зазначену юридичну особу права на здійснення своєї статутної діяльності.

Згідно зі ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, будь-яке втручання у це право, його обмеження, перешкоджання в його реалізації за умов відсутності доказів протиправності способу набуття майна, яким відповідна особа володіє, користується і розпоряджається, повинні оцінюватися як необґрунтоване і таке, що суперечить вимогам закону.

Звертає на себе увагу і той факт, що, приймаючи рішення про арешт нерухомого майна, слідчий суддя визначив спосіб виконання такого шляхом заборони його відчуження, розпорядження, володіння та користування майном.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку слідчим суддею не враховано, що відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Водночас як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді стороною обвинувачення не представлено доказів, які б свідчили про наявність таких обставин у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене оскаржувану ухвалу слідчого судді не можна вважати обґрунтованою, а тому, така підлягає скасуванню на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з допущеною неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, з одночасним постановленням нової ухвали в апеляційному порядку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно ТзОВ «Резерв Плюс».

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ТзОВ «Резерв Плюс» задоволити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 р. про накладення арешту на майно ТзОВ «Резерв Плюс» за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 9, скасувати, в задоволенні клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4