ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/130/19 Справа № 177/1376/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника(в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000358 за апеляційними скаргами прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 06.07.2016 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, згідно з вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 22 лютого 2018 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04.05.2017 року по 20.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та попереднє ув`язнення з 21.06.2017 року по 21.02.2018 року з розрахунку день за день.
Вирішено питання стосовно процесуальних витрат та речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 03.05.2017 року близько 20:00 години, діючи повторно, прийшов до гаражного приміщення розташованого поряд з будинком АДРЕСА_2 , за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_10 , та реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_10 , перебуваючи поряд з гаражним приміщенням викрав електричну болгарку марки «CRAFT-125N», вартістю 538,15 грн, яка лежала на землі, тим самим заволодівши майном, що належить потерпілому ОСОБА_10
Реалізуючи свій злочинний умисел та єдину мету спрямовані на відкрите викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, повторно, відкрито, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх, утримуючи при собі викрадене майно, а саме: електричну болгарку марки «CRAFT-125N», ігноруючи при цьому зауваження потерпілого ОСОБА_10 . ОСОБА_8 почав рухатись у протилежному напрямку від гаражного приміщення, але свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_8 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки, цього ж дня приблизно о 20:15 год. неподалік від гаражного приміщення,розташованого поряд з будинком АДРЕСА_2 , був затриманий потерпілим ОСОБА_10 .
Таким чином, ОСОБА_8 намагався відкрито викрасти майно потерпілого ОСОБА_10 вартістю 538,15 грн., однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий та затриманий цим потерпілим.

В апеляційних скаргах:

- прокурор Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, згідно з вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що приймаючи рішення про призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, не навів переконливих підстав, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи той, факт, що останній раніше був засуджений за вчинення корисливого злочину.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через неправильне застосування кримінального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання обвинуваченого, а дійшов висновку, що показання потерпілого, свідків є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та іншими письмовими доказами у справі, що зібрані з дотриманням вимог ст. 85, 94 КПК України, а відтак, ці докази є належними та допустимими. Суд критично оцінив доводи обвинуваченого, що потерпілим інсценоване вчинення ним крадіжки болгарки з гаражу останнього, оскільки такі його показання спростовуються показаннями свідків, які вказували, що факт незаконного заволодіння болгаркою обвинуваченим був відразу виявлений потерпілим, після чого обвинувачений, намагаючись залишити місце пригоди шляхом втечі, був ним затриманий. Також суд врахував, що потерпілий та свідки попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а свідчення надані ними під присягою.
Щодо наявності у обвинуваченого виявлених у нього під час огляду тілесних ушкоджень, у вигляді незначних саден на тілі, суд зазначив що у судовому засіданні він заперечував застосування щодо нього недозволених методів слідства працівниками поліції та стверджував, що наявні тілесні ушкодження йому заподіяно потерпілим а також свідками, які примушували обвинуваченого зізнатися у скоєнні кримінального правопорушення. Потерпілий та усі свідки у судовому засіданні заперечили факт умисного спричинення ними цих тілесних ушкоджень обвинуваченому. Таким чином, суд вирішив, що виявлені 05.05.2017 року під час огляду в Криворізькій УВП № 3 у обвинуваченого ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді незначних саден на тілі, не впливають на доведеність його вини у вчиненні незакінченого замаху на відкрите заволодіння чужим майном. Апелянт вважає, що тілесні ушкодження, виявлені в обвинуваченого, ставлять під сумнів правдивість показань потерпілого та свідків, оскільки тілесні ушкодження, які мались у обвинуваченого, неможливо було не побачити.

Потерпілий ОСОБА_10 в засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. З урахуванням думки учасників провадження про можливість розгляду справи за його відсутністю, колегія вважає за можливе розглянути подані апеляційні скарги за відсутності потерпілого відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу захисника в повному обсязі та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор підтримала апеляціну скаргу сторони обвинувачення в повному обсязі та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційних скарг захисника та прокурора колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 КПК України, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги кримінально процесуального законодавства України під час судового розгляду були виконані судом першої інстанції у повному обсязі.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування судових рішень, у справі не встановлено.
Відповідно до статті 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, а також невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Неповним визнається судовий розгляд під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Судовий розгляд визнається неповним у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення або необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції.
Згідно зі статтею 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки або висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Вирок підлягає скасуванню із вказаних підстав лише у разі, коли така невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність або визначення міри покарання.
Висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції обґрунтував посиланнями на досліджені у встановлений спосіб докази, які вмотивовано визнав достовірними.
Судом першої інстанції дотриманий порядок дослідження представлених у справі доказів та не має підстав для дослідження судом апеляційної інстанції будь-яких нових даних.
Посилання захисника на відсутність прямих доказів вини обвинуваченого та наявність не з`ясованих судом протиріч у доказах, є безпідставними, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції були враховані всі докази, які мають істотне значення для визначення змісту судового рішення і таке рішення містить належне мотивування, чому суд прийняв докази сторони обвинувачення та відхилив доводи сторони захисту.
Викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми, які були предметом ретельного дослідження в судовому засіданні та які суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.
Наведені у вироку докази не містять істотних протиріч та узгоджуються між собою.
Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, а саме:
- покази допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 , який суду пояснив, що навесні 2017 року, точно дати вже не пам`ятає, перебуваючи в будинку своїх батьків, що за адресою: АДРЕСА_2 , упродовж дня, в гаражі, займався ремонтом свого автомобіля. Гараж розташований на території домоволодіння, але вхід до нього з вулиці, при цьому під час ремонту двері у гараж були відчинені, а біля дверей знаходилися різні інструменти, в тому числі і болгарка фірми «CRAFT-125N», якими він користувався. Приблизно біля 20:00 години, відійшовши на декілька хвилин до будинку, його покликала сестра, ОСОБА_11 , яка повідомила, що біля гаражу знаходиться невідома особа. Коли він вийшов з будинку, направляючись до гаражу, то побачив як раніше не знайомий йому на той час ОСОБА_8 , помітивши його, почав рухатися в бік полігону, при цьому тримаючи в руках його болгарку. Він крикнув, щоб ОСОБА_8 зупинився, однак останній почав тікати, а він переслідувати його. Під час цього переслідування, неподалік від гаража, ОСОБА_8 відкинув болгарку та далі продовжив тікати, однак був затриманий ним, та свідками ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які в цьому йому допомогли. Наздогнавши ОСОБА_8 , вони привели його до подвір`я та викликали працівників поліції, яким ОСОБА_8 і було передано. Заодно потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що під час досудового розслідування за його участі проведено впізнання особи за фотокартками, де він серед інших осіб упізнав ОСОБА_8 , як особу, яка намагалася відкрито викрасти його болгарку. Потерпілий зазначив, що болгарку йому повернуто, претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 не має, проте наполягає на суворій мірі покарання щодо останнього. Також потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що будь-яких відносин до вказаних подій з обвинуваченим ОСОБА_8 не мав, а затримавши його, фізичну силу, направлену на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ні він, ні зазначені свідки не застосовували;
- пояснення свідка ОСОБА_11 , яка в суді показала, що у зв`язку з тим, що минув значний проміжок часу від дати скоєння злочину, точної дати вона не пам`ятає, але приблизно в квітні-травні минулого року, вже в другій половині дня, вона та її брат, ОСОБА_10 , перебували в гостях у батьків, які проживають в АДРЕСА_2 . У день, коли відбулися вказані події, вона знаходилася на подвір`ї, поливала клумбу, а її брат, ОСОБА_10 в гаражі займався ремонтом автомобіля. Коли брат зайшов до будинку, вона почала його кликати, оскільки помітила біля гаражу ОСОБА_8 . У той час, як ОСОБА_10 вийшов на подвір`я, ОСОБА_8 почав тікати від гаражу, тримаючи в руках болгарку, яка належала її братові, а останній його переслідував. Після того, як ОСОБА_8 затримали, привели до гаража та вона викликала працівників поліції;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що приблизно навесні 2017 року, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_13 їхали до свого товариша ОСОБА_10 та коли під`їжджали до його подвір`я помітили, як останній переслідує ОСОБА_8 . Зрозумівши, що потерпілому потрібна допомога, також почали наздоганяти ОСОБА_8 . Наздогнавши його привели до гаражу ОСОБА_10 , та викликали працівників поліції. Тут же з`ясували, що ОСОБА_8 намагався відкрито викрасти у ОСОБА_10 болгарку, яку тікаючи за декілька метрів від гаражу покинув.
Аналогічні пояснення у судовому засіданні надав і свідок ОСОБА_13 .

Окрім показань потерпілого та свідків, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується й наступними письмовими доказами, які досліджені у судовому засіданні в суді першої інстанції:
- заявою потерпілого ОСОБА_10 про те, що невідома особа незаконно заволоділа його майном, шліфувальною кутовою машинкою (болгаркою), вартістю 600 грн. (а.п.7,8);
- протоколом огляду місця події від 04.05.2017 з фототаблицею до нього, відповідно до змісту якого оглянуто територію біля гаражу домоволодіння АДРЕСА_2 , де на відстані близько 3-х метрів від гаражу, на землі виявлено болгарку «CRAFT-125N», на поверхні металевого кожуху якої, за результатами обробки дактилоскопічним порошком, виявлено сліди папілярних узорів (а.п.9-13);
- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 30.05.2017, 16.06.2017, 06.07.2017 з фототаблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 впізнали серед 4-х чоловіків, під фото № 1 обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка незаконно відкрито намагалася заволодіти належною потерпілому ОСОБА_10 болгаркою «CRAFT-125N» (а.п.18-20, а.п.44-46, а.п.78-80);
- висновком дактилоскопічної експертизи від 07.06.2017 № 30/4.6-1405, згідно з яким два пальці руки розмірами 19Х35 мм та 14Х33 мм, вилучені 04.05.2017 у ході огляду території домоволодіння АДРЕСА_2 , залишені відповідно середнім пальцем лівої руки, вказівним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.27-32);
- постановою про визнання речовим доказом від 04.05.2017, відповідно до змісту якої шліфувальну машинку марки «CRAFT-125N» визнано речовим доказом та згідно з розпискою про одержання на відповідальне зберігання від 04.05.2017 передано потерпілому ОСОБА_10 (а.п.33,36);
- висновком судово-товарознавчої експертизи від 06.06.2017 № 1703, згідно з яким ринкова вартість з урахуванням зносу електричної болгарки марки «CRAFT-125N», що в експлуатації з 2016 року, станом на 03.05.2017 складає 538,15 грн. (а.п.38-41);
- протоколами проведення слідчого експерименту від 27.07.2017 за участі потерпілих ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_11 , у ході проведення яких, кожен окремо, пояснив та показав, що саме за обставин, наведених у обвинуваченні, ОСОБА_8 намагався відкрито заволодіти болгаркою потерпілого (а.п.91-96);

Доводи захисника щодо наявності в обвинуваченого ОСОБА_8 виявлених у нього під час огляду тілесних ушкоджень у вигляді незначних саден на тілі, суд першої інстанції об`єктивно зазначив, що в судовому засіданні обвинувачений заперечував застосування щодо нього недозволених методів слідства працівниками поліції та стверджував, що наявні тілесні ушкодження йому заподіяно потерпілим ОСОБА_10 а також свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які примушували обвинуваченого зізнатися у скоєнні кримінального правопорушення. Потерпілий та свідки також заперечили факт умисного спричинення ними тілесних ушкоджень обвинуваченому. Їх показання узгоджуються з показаннями у судовому засіданні колишнього слідчого Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 , який пояснив, що ним безпосередньо у складі СОГ здійснено виїзд на місце події в АДРЕСА_2 , де біля гаражу, що поряд з цим домоволодінням, знаходився ОСОБА_8 , якого було затримано ОСОБА_10 під час спроби відкритого заволодіння майном останнього. У обвинуваченого ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було, скарг відносно спричинення цих тілесних ушкоджень від обвинуваченого не надходило.
Допитаний у судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_8 у якості свідка працівник поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 пояснив, що працівниками Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області після затримання ОСОБА_8 , який перебував у розшуку, було доставлено до нього для опитування у іншому кримінальному провадженні. Зазначив, що видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не було, та від нього не надходило скарг про спричинення йому таких ушкоджень.
Окрім того, у судовому засіданні у суді першої інстанції встановлено, що ані обвинувачений ОСОБА_8 , ані його захисник - адвокат ОСОБА_7 не зверталися з заявами в порядку ст. 214 КПК України про вчинення щодо обвинуваченого будь-якого кримінального правопорушення за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . З урахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку, з яким погоджується й колегія суддів, що поведінка потерпілого ОСОБА_10 та свідків, яка була пов`язана із затриманням ОСОБА_8 , є правомірною.
Таким чином, суд першої інстнції цілком об`єктивно зазначив, що виявлені 05.05.2017 року під час огляду в Криворізькій УВП № 3 в обвинуваченого ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді незначних саден на тілі, не впливають на доведеність його вини у вчиненні незакінченого замаху на відкрите заволодіння чужим майном.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш суворого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненного обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, його особу, який свою вину не визнав, у скоєному не розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.72), на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.п.64), з 2009 року перебував під профілактичним наглядом лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками та в листопаді 2010 року знятий з під нагляду через відсутність відомостей (а.п.65), неодноразово судимий, в тому числі за скоєння умисних злочинів проти власності (а.п.62-63), однак на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та в період іспитового строку, повторно, вчинив умисний тяжкий злочин проти власності. Також суд об`єктивно врахував відсутність обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого та врахував обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину.
А тому, враховуючи викладенене, доводи прокурора про неврахування судом при призначенні покарання тієї обставини, що обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини були враховані судом першої інстанції в повному обсязі.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника в інтересах обвинуваченого, а також прокурора не підлягають задоволенню, оскільки істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4