Справа №459/1997/18
Провадження № 1-кп/459/86/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження № 0000926 від 05.06.2018 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2011 р. за ч. 1 ст. 190 КК України до ста двадцяти годин громадських робіт;

- вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2011 р. за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до чотирьох років п`ятнадцяти днів позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки;

- вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 11.08.2011 р. за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі;

- вироком Сокальського районного суду Львівської області від 27.08.2011 р. за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до чотирьох років дев`яти місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 14 квітня 2018 р. близько 12 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявив у ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Самсунг» сенсорного типу та вирішив заволодіти ним. Реалізовуючи свій злочинний задум, спрямований на заволодіння чужим майном шахрайським способом, діючи повторно та з прямим умислом, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у вище вказаній квартирі, попросив у ОСОБА_4 вище вказаний мобільний телефон, щоб зателефонувати, на що ОСОБА_4 погодилася та надала йому свій мобільний телефон. В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_4 , під вигаданим приводом, покинув приміщення квартири, попередньо повідомивши, що незабаром повернеться, однак не повернувся, таким чином, шахрайським способом, заволодів мобільним телефоном марки «Самсунг» сенсорного типу вартістю 700 гривень, який належить ОСОБА_4 . Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 700 гривень.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_5 15 квітня 2018 р.. близько 12 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявив у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «KENEKS1 S2» ЗМЕІ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та вирішив заволодіти ним. Реалізовуючи свій злочинний задум, спрямований на заволодіння чужим майном шахрайським способом, діючи повторно та з прямим умислом, ОСОБА_5 , перебуваючи у вище вказаній квартирі, у присутності ОСОБА_7 , попросив в ОСОБА_6 вище вказаний мобільний телефон, щоб зателефонувати, на що ОСОБА_8 погодилася та ОСОБА_6 надала йому мобільний телефон «KENEKSI S2». У подальшому ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_4 , під вигаданим приводом, покинув приміщення квартири, попередньо повідомивши, що незабаром повернеться, однак не повернувся, таким чином, шахрайським способом, заволодів мобільним телефоном марки «KENEKSI S2» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 500 гривень, який належить ОСОБА_4 . Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 500 гривень 00 коп.

Такі дії обвинуваченого кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто як злочин, що передбачений ч. 2 ст.190 КК України.

Окрім цього, у перших числах травня 2018 р. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявив у кладовій спальної кімнати шубу чорного кольору із штучного хутра, яка належить ОСОБА_4 , та вирішив заволодіти нею. Реалізовуючи свій злочинний задум, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом таємного викрадення майна, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що в приміщенні спальної кімнати нікого не було та за його поведінкою ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, діючи повторно та з прямим умислом, викрав шубу чорного кольору із штучного хутра вартістю 1000 гривень, та вийшов із приміщення квартири АДРЕСА_2 . Після цього викрадену шубу ОСОБА_5 , продав, а отримані грошові кошти витратив на власні потреби, чим завдав ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.

Окрім цього, в другій декаді травня 2018 р. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявив у кладовій спальної кімнати куртку чорного кольору із шкірозамінника, чобітки чорного кольору із замші та туфлі чорного кольору із тканини, які належать ОСОБА_4 , та вирішив заволодіти ними. Реалізовуючи свій злочинний задум, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом таємного викрадення майна, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що в приміщенні спальної кімнати нікого не було та за його поведінкою ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, діючи повторно та з прямим умислом, викрав куртку чорного кольору із шкірозамінника вартістю 500 гривень, чобітки чорного кольору із замші вартістю 500 гривень та туфлі чорного кольору із тканини вартістю 300 гривень та вийшов із приміщення квартири АДРЕСА_2 . Після цього викрадені речі ОСОБА_5 продав, а отримані грошові кошти витратив на власні потреби, чим завдав ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1300 гривень.

Окрім цього, останніх числах травня 2018 р. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявив у кладовій спальної кімнати дві сумки сірого кольору, одну жіночу сумку зеленого кольору, одну сумку бежевого кольору, три жіночих сумки чорного кольору, три пари джинсових шортів, шорти «бріджі» також джинсові, дві парасолі коричневого та блакитного кольорів, електричний чайник зеленого кольору, які належать ОСОБА_4 , та вирішив заволодіти ними. Реалізовуючи свій злочинний задум, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом таємного викрадення майна, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що в приміщенні спальної кімнати нікого не було та за його поведінкою ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, діючи повторно та з прямим умислом, викрав дві сумки сірого кольору, загальною вартістю 650 гривень, одну жіночу сумку зеленого кольору вартістю 400 гривень, одну сумку бежевого кольору вартістю 250 гривень, три жіночих сумки чорного кольору загальною вартістю 950 гривень, три пари джинсових шортів загальною вартістю 950 гривень, шорти «бріджі» також джинсові вартістю 450 гривень, дві парасолі коричневого та блакитного кольорів вартістю 700 гривень та електричний чайник зеленого кольору вартістю 400 гривень, після чого вийшов із приміщення квартири АДРЕСА_2 . Після цього викрадені речі ОСОБА_5 продав, а отримані грошові кошти витратив на власні потреби, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4 750 гривень.

Такі дії обвинуваченого кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто як злочин, що передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Встановлено, що під час судового розгляду 26.11.2019 р. між обвинуваченим та потерпілою укладено угоду про примирення. Сторони узгодили покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання остаточне покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі із застосування ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробувальним терміном два роки.

Сторони угоди просять затвердити останню.

Прокурор вважає, що відсутні підстави для відмови у затвердженні вищевказаної угоди.

Вислухавши сторін та перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд прийшов до такого висновку.

Правова кваліфікація злочинів є правильною, дані про невідповідність угоди інтересам суспільства, порушення прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні.

Обвинувачений визнав свою вину в інкримінованих йому злочинах та, як свідчать матеріали кримінального провадження, наявні достатні фактичні підстави для визнання ним своєї винуватості в учиненні цих правопорушень. Сторони угоди примирилися. Немає підстав вважати, що укладення цієї угоди не було добровільним.

Зазначена угода містить відомості про роз`яснення сторонам наслідків її укладення та затвердження, передбачені статтею 473 КПК України.

Судом ураховано й те, що злочини, вчинені обвинуваченим, належать до злочинів середньої тяжкості.

Вирішуючи питання про відповідність узгодженого сторонами виду та міри покарання обвинуваченому, судом ураховано: особу винного, який є людиною молодого віку, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи лікаря психіатра, раніше судимий.

Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди розцінюються судом як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи відсутність установлених у ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, її відповідність іншим вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про затвердження розглядуваної угоди про примирення.

Керуючись ст.ст. 374, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 26 листопада 2019 року, що укладена між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених вище покарань, остаточно призначити обвинуваченому за сукупністю злочинів покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Після вступу вироку у законну силу, речові докази: шубу чорного кольору із штучного хутра, сумку чорного кольору, шорти джинсові, куртку чорного кольору із хутряним капюшоном, сумку бежевого кольору, електричний чайник зеленого кольору повернути потерпілій.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1