КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/5408/2019 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
представника власника майна ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року, задоволено клопотання старшого слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_11 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002780 від 15 квітня 2019 року за ч. 1 ст. 307 КК України.
Накладено арешт на мобільний телефон марки «IPhone», вилучений в ході обшуку, проведеного 06.08.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , у виді заборони на відчуження, розпорядження та користування вказаним телефоном.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчий не зазначив підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Також апелянт зазначає, що до матеріалів клопотання слідчим не надано доказів того, що тимчасово вилучене майно є речовим доказом в кримінальному провадженні в розумінні ст. 98 КПК України, є об`єктом спеціальної конфіскації, може бути стягнуто в якості компенсації за відшкодування шкоди та інше, тобто клопотання слідчого про арешт майна не відповідає п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, а тому має недоліки.
Крім того апелянт звертає увагу на те, що слідчий ОСОБА_10 , який звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна, не уповноважений начальником відповідного слідчого відділу на здійснення досудового розслідування кримінального провадження за кваліфікацією ч. 1 ст. 307 КК України, оскільки в матеріалах клопотання слідчого про арешт майна міститься постанова про створення групи слідчих від 15 квітня 2019 року в кримінальному провадженні №002780 від 15.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, серед яких значиться слідчий ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді місцевого суду, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, в провадженні слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002780 від 15.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 307 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 15.04.2019 приблизно о 13:40 годині за адресою: м. Київ, проспект Г. Сталінграда, 14-Г, працівниками ВКП Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві був зупинений ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на запитання щодо наявності заборонених в обігу предметів або речовин добровільно надав для вилучення три прозорих поліетиленових пакетів, у яких знаходилося 85 пігулок, які можуть містити наркотичні засоби або психотропні речовини.
Також, проведеними оперативними заходами було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
06.08.2019 року під час проведення обшуку на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 24.07.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було вилучено мобільний телефон марки "IPhone" чорного кольору, відшукування якого не було прямо зазначено у вказаній ухвалі, у зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт даного мобільного телефону.
08.08.2019 року старший слідчій Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки «IPhone», вилучений в ході обшуку, проведеного 06.08.2019 за адресою: АДРЕСА_1 .
30.08.2019 року ухвалою слідчого судді Оболонськогорайонного суду міста Києва клопотання органу досудового розслідування було задоволено.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, представника власника майна, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, доведеність слідчим мети застосування арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів на підтвердження підстав та мети, викладених у клопотанні.
Крім того, є неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що слідчий ОСОБА_10 , який звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна, не уповноважений начальником відповідного слідчого відділу на здійснення досудового розслідування кримінального провадження за кваліфікацією ч. 1 ст. 307 КК України, оскільки слідча група створюється у відповідному кримінальному провадженні, в даному випадку №0002780.
Згідно наказу №139 від 06.04.2016 року зі змінами про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_11 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002780 від 15 квітня 2019 року за ч. 1 ст. 307 КК України та накладено арешт на мобільний телефон марки «IPhone», вилучений в ході обшуку, проведеного 06.08.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , у виді заборони на відчуження, розпорядження та користування вказаним телефоном, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4