Справа 369/37/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2165/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
В И Р О К
Іменем України

« 25 » липня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошиської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 травня 2019 року яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Снітинка Фастівського р-ну Київської обл., неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24.11.2015 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць обмеження волі; 24.02.2017 ухвалою Ірпінського міського суду змінено обмеження волі на громадські роботи;
4.12.2018 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України на 4 місяці 30 днів арешту,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки, зобов`язано повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_8 , будучи раніше судимим 24.11.2015 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, 19 жовтня 2018 року близько 11год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи у квартирі знайомих за адресою: АДРЕСА_2 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу мобільний телефон Meizu M6 note, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №4730 від 20.12.2018р. - 3987,72 грн., що належить ОСОБА_11 , після чого з місця вчинення злочину зник розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, 15.11.2018 близько 5 год. ОСОБА_8 , маючи умисел, на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з вантажного автомобіля марки «КАМАЗ», д.н.з. « НОМЕР_1 », що знаходився на території ДП ДГ Інституту садівництва НАН України за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, вул. Садова, 23, дві акумуляторні батареї марки «UNO» 190 Аh, що належать ОСОБА_12 вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 4730 від 20.12.2018, становить 4647,60 грн., після чого ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 , матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просила вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити свій вирок, в описовій частині якого при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення зазначити про повторність вчинення крадіжок ОСОБА_8 та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років обмеження волі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначила, що при викладі фактичних обставин кримінального провадження судом не зазначено, що ОСОБА_8 вчиняв крадіжки повторно; не дано належної оцінки даним про особу обвинуваченого, не взято до уваги всі характеризуючі дані, наявні в матеріалах провадження, а саме те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих кримінальних правопорушень, має непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість, відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, не працює.

З врахуванням сукупності наведених обставин,на думку прокурора, суд безпідставно застосував ст.75 КК України звільнивши Кочетова від відбування покарання, оскільки його виправлення неможливо без ізоляції від суспільства.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок щодо без змін, вважає що суд І інстанції повною мірою врахував дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки, надавав послідовні правдиві покази, має на утриманні малолітнього сина 2008р.н., та як наслідок призначив необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши дані, що характеризують ОСОБА_8 , обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, за обставин викладених вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить їх аналіз та перевіряє вирок відповідно до ст. 404 КПК України лише в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора в частині необхідності зазначення у фабулі обвинувачення викладеного у вироку повторності, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Як вбачається з вироку, при викладенні обставин визнаних судом доведеними, суд зазначив, що ОСОБА_8 є раніше судимим за ч.2 ст.185 КК України та вчинив два епізоди злочинних діянь, передбачених цією ж статтею. Таким чином суд у фабулі вказав на повторність.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора стосовно невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання його особі внаслідок м`якості у зв`язку із застосуванням ст.75 КК України, апеляційний суд вважає їх слушними виходячи з наступного.

Апеляційний суд вважає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд 1 інстанції повною мірою не дотримався вказаних вимог закону, оскільки не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, обставини, які впливають на покарання.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, суд з достатньо не врахував те, що обвинувачений вчинив злочини середньої тяжкості, посередньо характеризується за місцем проживання, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих кримінальних правопорушень, має непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість, відбував згідно вироку від 24.11.2015р. реальне покарання у виді обмеження волі, при цьому відповідних висновків для себе не зробив, більш того, вчинив новий умисний злочин 19.10.2018р. під час судового розгляду кримінального провадження № 0001576, що свідчить про те, що ОСОБА_14 на шлях виправлення не став та його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_15 покарання із застосовуванням ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких обставин вирок суду І інстанції в частині звільнення від відбування покарання підлягає скасуванню з постановленням вироку апеляційного суду за яким обвинувачений має відбувати покарання призначене вироком суду 1 інстанції, реально.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,-

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України скасувати.

Ухвалити в цій частині свій вирок, яким ОСОБА_8 вважати засудженим до покарання у виді 3 років обмеження волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення з 17.12.2018р. по 10.05.2019р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні обмеження волі.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді _________________ ____________________ ___________________