Провадження № 1-кп/520/718/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.08.2019 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,
розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 101 ч.3, 166 ч.2, 111 ч.2, 98 КК України (1960 року);
ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Одеси надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000216 від 08.04.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 101 ч.3, 166 ч.2, 111 ч.2, 98 КК України (1960 року).
Під час підготовчого судового засідання, захисник та обвинувачений звернулися до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності.
Прокурор вважав що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, а також залишив вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності і закриття провадження на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_7 просила призначити провадження до судового розгляду і заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та з додатками, суд приходить до наступного.
Згідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що перебуваючи на посаді Інспектора дорожньо-патрульної служби полку окремого батальйону дорожньо-патрульної служби УМВС України в Одеській області, приблизно о 17 годинні 00 хвилин, 28.05.1993 року, знаходячись разом з інспектором дорожньо-патрульної служби полку окремого батальйону дорожньо-патрульної служби УМВС України в Одеській області сержант міліції ОСОБА_10 у складі наряду з попередження порушень Правил дорожнього руху у місті Одесі, на технічно справному службовому автомобілі М-2141, д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, зі швидкістю близько 20 км/год., рухався по вулиці Білоруській в напрямку вулиці Відважних у місті Одесі.

В цей час у зустрічному йому напрямку по своїй смузі руху зі швидкістю приблизно 20-25 км/год., рухався мотоцикл ЯВА-350 без номерних знаків, під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пасажирів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , причому всі троє перебували без мотошоломів.

Виконуючи свої службові обов`язки по припиненню порушень правил дорожнього руху, допущених водієм мотоцикла ОСОБА_11 , інспектор дорожньо-патрульної служби полку окремого батальйону дорожньо-патрульної служби УМВС України в Одеській області старшина міліції ОСОБА_9 без врахування сформованої обстановки і характеру правопорушення, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, прийняв рішення, що явно виходить за межі наданих йому повноважень, зупинити рух даного мотоцикла, шляхом порушення правил дорожнього руху.

З цією метою інспектор дорожньо-патрульної служби полку окремого батальйону дорожньо-патрульної служби УМВС України в Одеській області старшина міліції ОСОБА_9 , перебуваючи на відстані попереджувальних сигналів, не подаючи жодних попереджувальних сигналів, виїхав на службовому автомобілі на зустрічну смугу і почав рухатися назустріч мотоциклу.

Виявивши раптову перешкоду та небезпеку подальшого руху, ОСОБА_11 вжив заходів до зниження швидкості руху мотоцикла і технічно правильне рішення безпеки для інших учасників руху об`їзду автомобілю з правого боку по ходу його руху.

Однак, інспектор дорожньо-патрульної служби полку окремого батальйону дорожньо-патрульної служби УМВС України в Одеській області старшина міліції ОСОБА_9 , у створеній ним аварійної ситуації, маючи умисел на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю водія мотоциклу ОСОБА_11 та пасажирам мотоцикла ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , внаслідок зіткнення транспортних засобів, умисно спрямував рух автомобіля у бік мотоцикла і на незначній швидкості допустив зіткнення.

В результаті умисних дій ОСОБА_9 , які спровокували дорожньо- транспортну пригоду ОСОБА_11 були заподіяні ушкодження у вигляді саден в області передньої поверхні грудної клітки праворуч, задньої поверхні правого передпліччя, нижніх кінцівок, перелом 5-10 ребер правої половини грудної клітини спереду, розриву пристінною плеври, правостороннього гематороксу, розриву нижньої частки правої легені, розриву печінки.

О 18 годині 30 хвилин 29 травня 1993 року ОСОБА_11 в результаті отриманих тілесних пошкоджень помер у Чорноморській басейновій лікарні на водному транспорті.

Смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими травмами і настала внаслідок гіповолемічного, плевропульмонального шоку.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 101 КК України (ред. 1960 року) - умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, внаслідок якого сталася смерть потерпілого.

Крім того, згідно до обвинувального акту, ОСОБА_9 , обвинувачується в тому, що будучи посадовою особою, наділеним владними повноваженнями, інспектор дорожньо-патрульної служби полку окремого батальйону дорожньо-патрульної служби УМВС України в Одеській області старшина міліції ОСОБА_9 28 травня 1993 року, приблизно о 17 годинні 00 хвилин, перебуваючи на вулиці Білоруській у місті Одесі, перекривши своїм автомобілем без попередження проїжджу частину, без достатніх на те підстав і допустивши зіткнення з мотоциклом, порушив ч. 2 ст. 12 Закону України «Про міліцію», згідно з якою «застосуванню сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї повинно передувати попередження про намір їх використання, якщо дозволяють обставини. Без попередження фізична сила, спеціальні засоби і зброя можуть застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю громадян чи працівників міліції» і ч. 4 ст. 12 Закону України «Про міліцію» вказує, що у разі, якщо уникнути застосування сили неможливо, вона не повинна перевищувати міру, необхідну для виконання покладених на міліцію обов`язків і має зводитись до мінімуму можливості застосування шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян.

Незважаючи на це, інспектор дорожньо-патрульної служби полку окремого батальйону дорожньо-патрульної служби УМВС України в Одеській області старшина міліції ОСОБА_9 , після дорожньо-транспортної пригоди, в порушення ст. 13 Закону України «Про міліцію», згідно з якою «працівники міліції мають право застосовувати заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, якщо інші способи не забезпечили виконання покладених на неї обов`язків» та ст. 14 - «працівники міліції мають право застосовувати... гумові палиці... », підійшов до ОСОБА_11 і завдав йому кілька ударів кулаком і спецзасобом - гумовою палицею ПР-73 по голові.

У зв`язку із вищеописаними обставинами, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 166 КК України (ред. 1960 року) - перевищення влади або посадових повноважень, тобто умисне вчинення посадовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень, яке супроводжувалось насильством, застосуванням зброї або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого.

Згідно до обвинувального акту, крім зазначеного, інспектор дорожньо-патрульної служби полку окремого батальйону дорожньо-патрульної служби УМВС України в Одеській області старшина міліції ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, і бачачи, що ОСОБА_11 перебуває в небезпечному для життя становищі, в порушення вимог ч. 4 ст. 12 Закону України «Про міліцію», згідно з якою, «при завданні шкоди міліція забезпечує надання допомоги потерпілим в найкоротший термін», не вжив заходів для надання допомоги потерпілому, завідомо залишив його на місці дорожньо-транспортної пригоди, без допомоги.

На підставі викладеного, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України (ред. 1960 року) - завідоме залишення без допомоги особи, що перебуває в небезпечному для життя становищі і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав можливість подати їй допомогу, а так само, якщо він сам поставив потерпілого в небезпечне для життя становище, що спричинило смерть особи, залишеної без допомоги.

Крім того, згідно до обвинувального акту, стороною обвинувачення інспектор дорожньо-постової служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області старшина міліції ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 02.05.1995 у нічний час разом із інспектором дорожньо-постової служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області старшим сержантом міліції ОСОБА_10 та інспектором дорожньо-постової служби полку дорожньо- патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_14 знаходились на службі з попередження порушень Правил дорожнього руху в місті Одесі.

Приблизно о 02 години ночі, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, інспектором дорожньо-постової служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_14 на площі 10-го Квітня в місті Одесі був зупинений автомобіль ВМВ-520, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_15 .

При перевірці документів з`ясувалося, що у ОСОБА_15 відсутнє водійське посвідчення на право керування автомобілем. Інспектор дорожньо-постової служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області старший сержант міліції ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_15 проїхати в Одеський обласний наркологічний диспансер для огляду на предмет вживання алкоголю, на що останній вчинив непокору. У зв`язку з цим, інспектор дорожньо- постової служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області старшина міліції ОСОБА_9 та інспектор дорожньо-постової служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області старший сержант міліції ОСОБА_10 застосували до ОСОБА_15 наручники.

В цей час з автомобіля БМВ-520 вийшов знайомий ОСОБА_15 ОСОБА_16 , і попрямував у бік інспектора дорожньо-постової служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області старшого сержанта міліції ОСОБА_10 .

Інспектор дорожньо-постової служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області старший сержант міліції ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_16 не втручатися в дії працівників міліції і запропонував сісти назад в автомобіль. Однак, ОСОБА_16 чинив непокору і відмовився виконувати вимоги інспектора ОСОБА_10 .

Інспектор дорожньо-постової служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області старшина міліції ОСОБА_9 , на місці зупинення автомобіля ВМВ-520, державний номер НОМЕР_2 , на площі 10-го Квітня у місті Одесі, бачачи, що ОСОБА_16 веде себе агресивно, дістав з кобури свою табельну зброю - пістолет «ПМ» серії НОМЕР_3 і достав патрон у патронник, з метою дати попереджувальний постріл у повітря, підійшов до ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Тримаючи пістолет у правій руці, стволом направленим вгору, ОСОБА_9 своєю лівою рукою взяв ОСОБА_16 за ліву руку і в процесі «заламування руки» ОСОБА_9 ненавмисно зробив постріл, в результаті чого інспектор дорожньо-постової служби полку дорожньо- патрульної служби ДАІ УМВС України в Одеській області старший сержант міліції ОСОБА_10 , якій перебував поруч із ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , отримав кульове поранення в голову, від якого помер в МКЛ-1 міста Одеси.

З урахуванням вищевикладених обставин, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 98 КК України (ред. 1960 року) - вбивство з необережності.

На підставі викладеного, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 101 КК України (ред. 1960 року), ч. 2 ст. 166 КК України (ред. 1960 року), ч. 2 сі. 111 КК України (ред. 1960 року), ст. 98 КК України (ред. 1960 року).

Згідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність і таке звільнення, згідно до ч.1 ст.286 КПК України, здійснюється судом.
Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_9 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень 23 травня 1993 року та 02 травня 1995 року, тобто з вказаної дати по теперішній час минуло більш ніж п`ятнадцять років.
Згідно до ч.3 ст.48 КК України (ред.1960 року) особа не може бути притягнена до кримінальної відповідальності, якщо з часу скоєння інкримінованого злочину пройшло 15 років і перебіг давності не переривався скоєнням нового злочину.
Згідно п.11 Прикінцевих та перехідних положень, правила, встановлені Кримінальним кодексом України 1960 року щодо давності поширюються на осіб, які вчинили злочин до набрання чинності КК України 2001 року, за винятком випадків, якщо КК України 2001 року пом`якшена відповідальність зазначених осіб.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_9 з 02.05.1995 року до теперішнього часу до кримінальної відповідальності не притягувався, будь-які відомості щодо скоєння ним інших противоправних дій, а також, які свідчать про переривання перебігу строку давності відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні не заперечував проти його звільнення від кримінальної відповідальності та дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.
За вказаних обставин, клопотання захисника підлягає задоволенню, обвинувачений ОСОБА_9 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.ст. 101 ч.3, 166 ч.2, 111 ч.2, 98 КК України (1960 року), а кримінальне провадження підлягає закриттю.
Згідно до вимог ст.128 і 129 КПК України та п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди» цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження, як на досудовому розслідуванні, так і в суді. В такому випадку вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, в зв`язку з чим відповідно слідчий, прокурор, суддя і суд зобов`язані роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
У зв`язку з тим, що в матеріалах обвинувального акту відсутні дані щодо переліку речей та предметів, визнаних речовими доказами, а також перелік заходів забезпечення кримінального провадження, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо подальшої долі конкретних речових доказів, і можливого скасування вказаних заходів, проте, вказані питання можуть бути вирішені в порядку, передбаченому ст.537 КПК України.
Процесуальні витрати належить стягнути з обвинуваченого у повному обсязі.
На підставі встановленого, керуючись ст.48 ч.3 КК України (1960 року), ст.ст.285-288 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_9 за ст.ст. 101 ч.3, 166 ч.2, 111 ч.2, 98 КК України (1960 року) задовольнити.
ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ст.ст. 101 ч.3, 166 ч.2, 111 ч.2, 98 КК України (1960 року) звільнити.
Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000216 від 08.04.2015 року відносно ОСОБА_9 за ст.ст. 101 ч.3, 166 ч.2, 111 ч.2, 98 КК України (1960 року) - закрити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 111 гривень 33 копійки.
Роз`яснити потерпілій ОСОБА_7 , що вона має право звернутися з аналогічним позовом у порядку цивільного судочинства.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3