Справа № 713/206/19
Провадження №1-кп/713/86/19
УХВАЛА
іменем України

03.12.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вижниця об`єднані клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223 від 23.06.2018 року, №0000028 від 16.01.2019 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною середньою освітою, не одруженої, у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ст.185 ч.1, ст.185 ч.2 КК України, за участю потерпілого ОСОБА_4 , з участю сторони кримінального провадження: обвинувачення прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 , захисту ОСОБА_3 , законного представника ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 19.04.2018 року в обідній час, перебуваючи у кімнаті житлового будинку, де проживав ОСОБА_4 , що розташований в АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю власника, шляхом вільного доступу з барсетки, яка знаходилась під подушкою у кімнаті, таємно викрала грошові кошти в сумі 15000,00 гривень, чим завдала матеріальної шкоди останньому на вказану суму, після чого разом із викраденим з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Такими діями ОСОБА_3 вчинила суспільно небезпечне діяння передбачене ст.185 ч.1 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, ОСОБА_3 , 15.01.2019 року біля 01-00 год. перебуваючи у житловому будинку ОСОБА_9 , що розташований в АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю власника, повторно, шляхом вільного доступу із кишені сорочки ОСОБА_9 , таємно викрала грошові кошти в сумі 300,00 гривень, чим завдала матеріальної шкоди останньому на вказану суму, після чого разом із викраденим з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Такими діями ОСОБА_3 вчинила суспільно небезпечне діяння передбачене ст.185 ч.2 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_3 не в повній мірі усвідомлює свої дії. Вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, а саме, викрадення коштів у потерпілого ОСОБА_4 не доведена.

Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечних діянь, передбачених ст.185 ч.1, ст.185 ч.2 КК України, підтверджується зібраними в матеріалах кримінального провадження та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що винаймав у ОСОБА_10 кімнату у житловому будинку в м.Вижниця. У квітні 2018 року пішов на роботу, працює цілу добу. Коли о 10-00 год. ранку повертався з роботи, побачив, що ОСОБА_10 прибирає, відразу пішов до своєї кімнати, заглянув під подушку, де тримав барсетку з грошима та документами та побачив, що барсетки немає. Відразу запитав у ОСОБА_10 , чи він не бачив барсетку, на що він сказав, що не бачив. Через декілька хвилин ОСОБА_10 знайшов у тумбочці барсетку. Зазначив, що напередодні у четвер прийшов з міста та побачив, що до ОСОБА_10 прийшли дві дівчини Разом з ними трошки посидів і пішов спати, оскільки зранку йому потрібно було йти на роботу. Наступного дня він взяв з барсетки сто гривень та й пішов на добу на роботу. Коли прийшов з роботи, то тоді і виявив зникнення грошей та барсетки. У поліцію звернувся у червні 2018 року. Чи була ОСОБА_11 з незнайомою йому дівчиною у п`ятницю він не бачив. Будучи у поліції ОСОБА_3 повернула йому 400,00 гривень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що навесні 2019 року ОСОБА_3 проживала у нього сім днів та допомагала по господарству, за що він платив їй гроші. У січні 2019 року вночі почув як гавкають пси, та вже й не спав і ОСОБА_11 встала і не спала. Того вечора поставив сорочку на стілець, а в сорочці було 300,00 гривень. ОСОБА_3 сказала, що їй треба вийти і пішла з будинку. Після чого він подивився у сорочку та виявив відсутність грошей в сумі 300,00 гривень. Він вибіг за нею, але ОСОБА_3 втекла. Наступного дня викликав працівників поліції, які знайшли ОСОБА_3 , та повернули йому гроші. Більше ОСОБА_3 до нього не приходила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що у його житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , винаймав кімнату ОСОБА_4 19.04.2019 року до нього прийшла ОСОБА_3 разом з незнайомою йому дівчиною, які сиділи у нього до вечора, а потім пішли. Коли була ОСОБА_3 та незнайома дівчина, то він приготував вечерю, і вони разом повечеряли. Наступного дня вранці дівчата знову прийшли, трошки посиділи і пішли. Близько 10-00 год. ранку з роботи приїхав ОСОБА_4 , дівчата ще були, і пішов у свою кімнату. Після чого повідомив, що з його барсетки, яка лежала у його кімнаті під подушкою пропали гроші в сумі 15000,00 гривень, документи залишились у барсетці. Коли він виявив зникнення грошей, то дівчата на той час вже пішли. Разом з ОСОБА_4 пішли до жінки в якої проживала ОСОБА_3 , однак їхні пошуки не дали результату, оскільки ОСОБА_3 не було вдома. Зазначив, що міжкімнатні двері у його будинку не зачиняються, особисто не бачив, щоб ОСОБА_3 заходила до кімнату, яку винаймав ОСОБА_4 .

Суд безпосередньо дослідив надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема:

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000233 від 22.06.2018 року;

- рапорт оперуповноваженого СКП Вижницького ВП ст. лейтенанта ОСОБА_12 від 22.06.2018 року з даних якого вбачається, що в ході профілактичного відпрацювання Вижницького району, до нього в м.Вижниця із повідомленням звернувся ОСОБА_13 і повідомив про те, що в період часу з 20 по 21.04.2018 року, після того як з його будинку пішли малознайомі йому особи ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , виявив зникнення з його барсетки 15000,00 гривень, номіналом по 200,00 грн. та 500,00 грн. В подальшому було встановлено, що дану крадіжку вчинила ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька с.Мигове, Вижницького району Чернівецької області, у якої було відібрано власноручно заяву та пояснення, де остання зазначила, що дійсно вона викрала вищезазначені кошти, які в подальшому витратила на власні потреби.

- протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.06.2018 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до Вижницького ВП Кіцманського ВП із заявою про вчинену крадіжку грошових коштів в сумі 15000,00 гривень.

- протокол огляду місця події від 11 січня 2019 року з фототаблицею з даних якого вбачається, що місцем події є кімната у житловому будинку ОСОБА_4 , що розташоване в АДРЕСА_2 .

- розписка ОСОБА_4 від 27.12.2018 року про отримання від ОСОБА_3 котів в сумі 400,00 гривень.

- протокол слідчого експерименту від 27.12.2018 року з даних якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 у присутності понятих показав, де зберігав грошові кошти в житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_2 , на час вчинення крадіжки.

- висновок судово-психіатричного експерта №50 від 15.01.2019 року з даних якого вбачається, що на даний час підекспертна ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості. Наявні зміни психіки позбавляють її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, підекспертна ОСОБА_3 теж виявляла ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості, за своїм психічним станом вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час, підекспертна ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000028 від 15.01.2019 року;

- заява ОСОБА_9 адресована начальнику Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області від 15.01.2019 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_9 просить притягнути до кримінальної відповідальності його знайому Степанію, яка 15.01.2019 року викрала гроші в сумі 300,00 гривень;

- протокол огляду (предметів) від 16 січня 2019 року з фототаблицею з даних якого вбачається, що старшим слідчим Вижницького ВП ОСОБА_16 здійснено огляд купюр номіналом 100 гривень Серія МГ 3053418, 200 гривень серія ВС 0834689;

- заява ОСОБА_9 про отримання коштів в сумі 300,00 гривень;

- заява ОСОБА_3 від 15.01.2019 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_3 добровільно видала працівникам поліції кошти в сумі 300,00 грн., які викрала у ОСОБА_9 ;

- висновок судово-психіатричного експерта №133 від 20.02.2019 року з даних якого вбачається, що на даний час підекспертна ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості. Наявні зміни психіки позбавляють її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, підекспертна ОСОБА_3 теж виявляла ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості, за своїм психічним станом вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час, підекспертна ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст.93 КК України Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання..

Відповідно до п.2 ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до ч.3 ст.94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні. У разі об`єднання в одне провадження кримінального провадження, яке здійснюється у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, та кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру вони розглядаються в судовому засіданні в одному кримінальному провадженні з додержанням вимог цього Кодексу. Після закінчення судового розгляду суд виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку щодо обвинуваченого та ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання : 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ухвали ВС від 28 жовтня 2019 року у провадженні №51-4954 ск19 визначено наступне: із системного аналізу статті 19 КК України вбачається, що неосудність, так само, як і осудність, - юридичне поняття. У зв`язку з цим висновок про осудність чи неосудність особи по конкретній справі робить суд (а в процесі попереднього розслідування - орган дізнання, слідчий чи прокурор), спираючись на результати судово-психіатричної експертизи. Крім того, стан неосудності особи визначається лише на момент вчинення нею суспільно небезпечного діяння. Оскільки неосудний не може бути суб`єктом злочину, він не підлягає кримінальній відповідальності, але згідно з ч. 2 ст. 19 КК України до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, які не є покаранням.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Суд, при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, враховує характер душевного захворювання ОСОБА_3 та рекомендації експерта, тяжкість вчинених суспільно-небезпечних діянь, які відносяться до середньої тяжкості.

Вислухавши думки прокурора, законного представника ОСОБА_6 , захисників, потерпілих, які вважають, що ОСОБА_3 потребує отримання психіатричної допомоги в примусовому порядку, з урахуванням положень ст.19 КК України, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта №50 від 15.01.2019 року та висновок судово-психіатричного експерта №133 від 20.02.2019 року, суд вважає, що суспільно-небезпечні діяння, з приводу якого було порушено кримінальні провадження, були вчинені ОСОБА_3 у стані неосудності, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що остання потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.19, 93, 94 КК України, ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.369, 372, 503-505, 513 КПК України, Суд,-

У Х В А Л И В :

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ст.185 ч.1, ст.185 ч.2 КК України, у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223 від 23.06.2018 року, №0000028 від 16.01.2019 року, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Копію ухвали направити для виконання в Чернівецьку обласну психіатричну лікарню, за адресою: 58000, м.Чернівці, вул.Мусорського, 2. E-mail:

Речові докази, гроші, дві купюри номіналом 100 (Сто) гривень серія МГ3053418 та номіналом 200 (Двісті) гривень серія ВЄ0834689, які згідно постанови про визнання речових доказів та прилучення до кримінального провадження від 16.01.2019 року визнано речовим доказом та заяви потерпілого ОСОБА_9 від 19.02.2019 року знаходяться на зберіганні у потерпілого - залишити потерпілому ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: ОСОБА_1