справа № 462/6826/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003327 від 28.10.2019 рокущодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, українець, громадянин України, неодружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє: 17.06.2016 Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та 31.07.2015 звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям терміну покарання (у зв`язку із зарахуванням строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно з ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-УІІ1 від 26.11.2015),

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

встановив:

ОСОБА_4 , 28.10.2019 року, близько 19.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, повторно, перебуваючи у салоні маршрутного таксі № 51, що рухалось по маршруту по вул. Городоцькій у м. Львові, зокрема, від зупинки громадського транспорту навпроти церкви святих Ольги та Єлизавети до зупинки громадського транспорту по вул. Городоцькій, 116а у м. Львові (навпроти ТЦ «Привокзальний Львів» (привокзальний ринок), під час проїзду, діючи таємно, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає шляхом вільного доступу заволодів із кишені штанів ОСОБА_5 телефоном марки «iPhone 6» ІМЕІ: НОМЕР_1 , що належить останньому на праві власності, вартістю 7 000 грн., у середині якого знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , яка не становить для потерпілого матеріальної цінності та грошовими коштами у розмірі 245 грн., тим самим заподіявши потерпілому, матеріальну шкоду на суму 7 245 грн. Таким чином, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та надав суду показання, що підтверджують фабулу обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, що йому інкримінується доведена повністю. Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані ч. 2 ст. 185 КК України.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого; який щиро розкаявся у вчиненому, раніше судимого, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, приймає до уваги його стан здоров`я на даний час та вважає за можливе призначити покарання у виді арешту, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон «iPhone 6» ІМЕ1: НОМЕР_1 із SIM-картою з абонентським номером НОМЕР_2 вважати повернутим законному володільцю.
-грошові купюри, а саме: одна 200 гривнева купюра - УВ1469458; вісім 5 гривневих купюр ЛВ5076057, ТБ2171566, СБ9049436, УЄ0149540, УГ9845313, ТГ1886755, С30568846, ПД5922364; одна 2 гривнева купюра - СЖ1703989 та три 1 гривневі купюри СГ3269096, СБ4302441, УФ0986554 - вважати повернутими законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя/підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: