Номер провадження: 11-сс/813/1651/19
Номер справи місцевого суду: 495/8507/19 1-кс/495/4695/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2019 р., якою відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Зугдіді, Грузія, громадянина Грузії, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.06.2017 р. Київським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотанням слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати місце свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово строком до 14.11.2019р. включно. На підозрюваного ОСОБА_9 покладені обов`язки,передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав в ухвалі, що ОСОБА_9 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення середньої тяжкості, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, прокурором доведені обставини, викладені в п. 1 ч. 1 ст. 194 КК України, однак не доведено жодними доказами про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, слідчим та прокурором не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор у клопотанні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з таких підстав:
- слідчим суддею не прийнято до уваги те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений та для утримання себе і дружини, останній має працювати;
- стороною обвинувачення не доведені ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду чи незаконного впливу на свідків.
Посилаючись на такі доводи, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та поставити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_7 заперечував проти вимог захисника та просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, дійшовши обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Зважаючи на те, що захисником ОСОБА_8 не оспорюється обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри, колегія суддів вважає, що вона знайшла своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчого, та ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованому йому злочину, однак не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчим суддею врахована наявність у підозрюваного постійного місця проживання, те що він одружений, має міцні соціальні зв`язки, а доводи захисника з даного приводу не знайшли свого підтвердження, оскільки досліджені слідчим суддею та знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі.

В свою чергу, посилання захисника ОСОБА_8 на те, що до підозрюваного ОСОБА_9 необхідно застосувати нічний домашній арешт, оскільки він має утримувати себе та дружину, також не підтверджена матеріалами апеляційної скарги, оскільки жодних відомостей про те, що ОСОБА_9 працевлаштований офіційно, або ні, матеріали не містять, та до затримання останній не мав місця роботи.

З приводу не доведення слідчим ризиків переховування та незаконного впливу на свідків і потерпілого, то зазначені обставини також знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі, з якими апеляційний суд також погоджується.

Натомість, колегія суддів вважає, що слідчим доведений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки матеріали провадження містять копію обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000598 від 27.03.2019 р., з якого вбачається, що ОСОБА_9 є раніше судимий 06.06.2017 р. Київським райсудом м. Одеси за вчинення в тому числі аналогічного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, а також ч. 2 ст. 186 КК України та на даний час обвинувальний акт відносно якого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України спрямований до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Зазначені обставини свідчать, що ОСОБА_9 схильний до вчинення аналогічних злочинів, з огляду на що судом апеляційної інстанції встановлений, а стороною обвинувачення доведений ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, та свідчить про те, що саме цілодобовий домашній арешт в достатній мірі зможе запобігти зазначеному ризику, а тому доводи захисника ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду скарги.

Аналізуючи всі викладені вище обставини в своїй сукупності, а також враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведеного ризику можливого вчинення інших злочинів, а також особу підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2019 р., якою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 14.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3