Справа № 340/399/19
Провадження № 11-кп/4808/362/19
Категорія ст. 296 ч.4 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

В поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 вважають, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні грубо порушив, вимоги ст.315 ч.3 КПК України, а саме на підставі заявленого клопотання прокурора продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зважаючи на те, що у підготовчому судовому засіданні суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Крім цього вказують, що відповідно до ст. 314 ч.2 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, однак не зважаючи на те, що суду було відомо, що у обвинуваченого ОСОБА_9 є захисник ОСОБА_8 , провів підготовче судове засідання за відсутності захисника з постановленням ухвали суду.

Зазначають, що суд першої інстанції в ухвала вказав формально ризики, передбачені ст. 177 КПК України. При цьому взяв до уваги відомості, які не були взагалі нічим підтвердженні, ігноруючи при цьому порядок здобуття, дослідження та оцінки доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Просять скасувати ухвалу Снятинського районного суду Івано Франківської області від 21.08.2019 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано Франківської області від 21 серпня 2019 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , терміном на 60 днів з дня постановлення ухвали по 17 год. 00 хв. 20.10.2019 року включно.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, а ухвалу Снятинського районного суду від 23.07.2019 року скасувати;

- прокурор вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, а подані апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 є необґрунтованими, просив залишити ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 21 серпня 2019 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, даних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження 21 серпня 2019 року Снятинським районним судом у підготовчому судовому засіданні було задоволено клопотання прокурора Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури Івано Франківської області ОСОБА_7 ( а.с. 21-22) та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 на строк 60 днів до 20.10.2019 року включно.

Однак, відповідно до вимог ст. 315 ч.3 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Тому, доводи наведені обвинуваченим ОСОБА_9 та його захисником ОСОБА_8 в поданих апеляційних скаргах з приводу того, що судом першої інстанції було грубо порушено вимоги ст. 315 КПК України, на думку колегії суддів є підставними.

Окрім цього, згідно ст. 314 ч.2 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки розгляд справи проводився без участі його захисника, хоча суду було відомо, що його інтереси представляє ОСОБА_8 .

Згідно із ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Забезпечення обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в України (п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

З огляду на положення статті 7 КПК України кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає зокрема, у наданні йому можливості користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права передбачені цим Кодексом. А суд зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

Як свідчить звукозапис судового процесу у суді першої інстанції від 21.08.2019 року, після відкриття судового засідання, оголошення складу суду, головуючий поставив на обговорення питання з приводу можливості розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутністю потерпілих та захисника.

Однак, обвинувачений ОСОБА_9 заперечив з приводу розгляду клопотання за відсутності його захисника ОСОБА_8 та потерпілих по даному кримінальному провадженні, проте суд порушуючи його право на захист розглянув клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також судом першої інстанції в ухвалі неправильно зазначено порядок оскарження судового рішення, оскільки дана ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

В своїх апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 фактично вказують на відсутність правових підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про законність рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів приймає до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

Так, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2019 продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 до 20 жовтня 2019 року включно.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 125 ч.1, ст. 296 ч.4, ст. 395 КК України, які у відповідності до вимог ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів та злочинів невеликої тяжкості.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при обрані запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, судом об`єктивно взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який звинувачується у вчиненні злочинів передбачених ст. 125 ч.1, ст.296 ч.4, ст. 395 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заявлені у клопотанні ризики є реальними, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненому злочині, а також наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, основною метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії судового розгляду фактично є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зі змісту ухвали суду про продовження строків тримання під вартою вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував як обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких звинувачується ОСОБА_9 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, так необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого і наявність відповідного суспільного інтересу щодо розгляду вищевказаного кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, не зможуть забезпечити необхідну процесуальну поведінку обвинуваченого.

А тому, при вирішенні питання про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превілює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув питання про можливість обрання альтернативного запобіжного заходу та не мотивував належним чином неможливість обрання запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Зокрема, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, у відповідності до вимог ч.5 ст.182 КПК України, вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка передбачена законом для обвинувачених у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Крім цього, апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення і вважає, що саме такий розмір застави здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків.

При визначенні обвинуваченому розміру застави, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 є підставними та підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст. 176 178, 182 - 184, 376, 404, 419 КПК України колегія суддів , -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Снятинського районного суду від 21.08.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 днів до 20.10.2019 року включно скасувати та постановити нову.

Обрати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочинів передбачених ст. 125 ч.1, ст. 296 ч.4, ст. 395 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 на строк 60 днів по 20 жовтня 2019 року з визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу, - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96050 (дев`яносто шість тисяч п`ятдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок за реквізитами: р/р 3264, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42262052, банк отримувача Державна казначейська служба України, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_11 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з усіма свідками по даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Після внесення застави і звільнення ОСОБА_11 з-під варти слід вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_11 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4