КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4362/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти в сумі 37800 доларів США, які були тимчасово вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, прокурор другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна. Зокрема, апелянт зазначає, що 21 березня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2019 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено грошові кошти в сумі 37800 доларів США, які було визнано речовими доказами. Крім того, прокурор вказує, що 22 березня 2019 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України, а тому, як запевняє апелянт, зазначені грошові кошти можуть бути конфісковані у разі визнання винним ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Стосовно договору позики грошових коштів в сумі 40000 доларів США від 19 лютого 2019 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка є дружиною ОСОБА_9 , то автор апеляції стверджує, що неможливо ідентифікувати, чи саме позичені грошові кошти було вилучено в ході проведення обшуку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2018 року за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 209 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.

14 березня 2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було надано дозвіл на проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

21 березня 2019 року за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, під час якого були вилучені речі та документи, на відшукання яких слідчим суддею прямо не надано дозвіл, а саме грошові кошти у сумі 37800 доларів США.

27 березня 2019 року (клопотання датоване 23 березня 2019 року) прокурор другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти в сумі 37800 доларів США, які були тимчасово вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Це клопотання мотивовано тим, що зазначені грошові кошти мають значення для дослідження фактичних обставин у кримінальному провадженні, є предметом злочинного посягання, мають ознаки речових доказів, оскільки містять відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

11 липня 2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва в задоволенні зазначеного клопотання прокурора було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні даного клопотання, внесеного в межах кримінального провадження № 0000123, про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти в сумі 37800 доларів США, які були тимчасово вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя, як вбачається з журналів судових засідань, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_31 і ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 та, дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про відсутність достатніх доказів та правових підстав для накладення арешту на грошові кошти в сумі 37800 доларів США, які були тимчасово вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , з огляду на те, що матеріали, які додані до клопотання, не містять жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що тимчасово вилучені кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, слідчим суддею було встановлено, що грошові кошти в сумі 37800 доларів США, які були тимчасово вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , належать третій особі, а саме ОСОБА_10 , і були надані останнім в позику ОСОБА_32 , що підтверджується договором позики (грошових коштів в еквівалентній іноземній валюті) від 19 лютого 2019 року, сума позики за яким складає 1088000 гривень, що становить 40000 доларів США.

З урахуванням цього колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч доводам апелянта, обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт вищевказаного майна.

Про правильність такого рішення слідчого судді свідчать також і наступні обставини.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Між тим, прокурор другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , ставлячи питання про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти в сумі 37800 доларів США, які були тимчасово вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , зазначив, що метою арешту зазначеного майна є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Згідно з ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Аналізуючи наведені вимоги закону, колегія суддів переконана, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, містити мотиви прийнятого рішення.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу у кримінальному провадженні, та мотиви, з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України, а також про наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України, та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно з положеннями ст. 171 КПК України, наведені прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом з огляду на положення ст. 98 КПК України, однак таких дій вчинено не було з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання грошових коштів речовими доказами. Тому арешт на вказані грошові кошти з метою їх збереження як речових доказів у кримінальному провадженні не може бути накладений.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти в сумі 37800 доларів США, які були тимчасово вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4