ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2019 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000515 від 29.09.2017 року за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_10 , в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 травня 2019 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця по національності, громадянина України, уродженця с. Тарашани, Глибоцького району, Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого головним інспектором Чернівецької митниці ДФС, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року і 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину, та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано його: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ЄУНСС № 715/1370/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_11
Провадження № 11-кп/822/311/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК України

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 20367 (двадцять тисяч триста шістдесят сім) гривень, 00 копійок, завдану злочином моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, 00 копійок.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 у частині визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику мотоцикла залишено без розгляду, згідно поданої ним заяви.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Вирішено питання пов`язані з речовими доказами та судовими витратами.

Як встановлено вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 , 27 вересня 2017 року, приблизно о 18 год., 30 хв., при денному освітленні в похмуру погоду без опадів, в адміністративних межах с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області на автомобільний дорозі М-19 державного значення, сполученням Доманове (на Брест) Ковель Чернівці - Тереблече (на Бухарест), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та, керуючи транспортним засобом марки «KIA SEDONA» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі сторони м. Чернівці в напрямку с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, який розташований в адміністративних межах с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області по вул. Поштовій, 30, в напрямку зазначеного населеного пункту ОСОБА_7 , зупинився на транспортному засобі марки «KIA SEDONA», а саме передньою частиною на зустрічній смузі руху, по якій рухався в напрямку м. Чернівці мотоцикліст ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував мотоциклом «КТМ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 .

В подальшому під час зміни напрямку руху, а саме повороту ліворуч в напрямку населеного пункту с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_7 , проявив неуважність та самовпевненість у своїх діях, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав рух свого автомобіля, де допустив зіткнення з мотоциклом «КТМ», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_9 .

Водій ОСОБА_7 порушив вимоги пункту (10.1) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня важкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

На вказаний вирок суду першої інстанції, представником потерпілого ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу, у якій останній просить апеляційний суд оскаржуваний вирок районного суду змінити, вказавши вірно час вчинення ДПТ, а також стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 понесені ним витрати на правову допомогу.

Свої апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що у вироку районного суду вказано невірно час вчинення злочину ОСОБА_7 , адже сам обвинувачений під час дачі показів у районному суді вказує на те, що ДТП відбулося біля 17 го. 00 хв. Крім цього, на його думку, суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого понесених витрат на правову допомогу адже в матеріалах справи міститься належним чином зроблений розрахунок витрат та квитанції, що підтверджують їх оплату потерпілим ОСОБА_9 .

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку потерпілого та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу лише в частині вимог щодо часу вчинення кримінального правопорушення, відмовившись від апеляційної скарги в частині вимог щодо процесуальних витрат, зважаючи на їх відшкодування обвинуваченим, міркування прокурора, який просив вирок районного суду, як законний залишити без змін, а подану апеляційну скаргу, як необґрунтовану - без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У зв`язку із тим, що апелянт відмовився від заявлених апеляційних вимог в частині вирішеного питання щодо понесених потерпілим витрат на правову допомогу, з підстав зазначених в апеляційній скарзі, враховуючи їх відшкодування на час розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів такі доводи не переглядає.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та кваліфікації його дій, а також призначеного покарання в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому колегією суддів не перевіряються.

Більше того, вирок районного суду не був оскаржений ні обвинуваченим чи його захисником, ні прокурором, а лише представником потерпілого.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок відповідає вимогам ст. 374 КПК України і районний суд навів у вироку формулювання обвинувачення, визнане доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України суд обґрунтував вирок на тих доказах, які було розглянуто в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів провадження, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи із засад їх допустимості, достатності, достовірності та належності, аналізуючи їх у сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин учиненого злочину, відповідають вимогам закону щодо їхнього збирання та оформлення і в повному об`ємі підтверджують обсяг пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Доводи представника потерпілого щодо неправильного встановлення часу вчинення кримінального правопорушення є безпідставними.

Так, час вчинення злочину - це певний часовий період, протягом якого вчинялося кримінальне правопорушення. Ця ознака впливає на кваліфікацію лише в тих випадках, коли вона передбачена в диспозиції відповідної статті Особливої частини КК.

При цьому, час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого адже не є обов`язковою об`єктивною ознакою цього злочину.

Більше того, у матеріалах провадження щодо ОСОБА_7 не було установлено точного часу вчинення ДТП за його участі, а тому в обвинувальному акті та у вироку суду його було визначено приблизно «18 год. 30 хв.».

Крім того, посилання представника потерпілого на покази самого обвинуваченого є необґрунтованими, адже ОСОБА_7 також при допиті вказує час ДПТ приблизно, а саме 17 год. 00 хв.

Зважаючи на те, що досліджені у судовому засіданні районного суду та покладені в основу обвинувачення докази не містять конкретних даних щодо години та хвилини виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а в різних документах час вказаний з 17 год. 00 хв по 20 год. 00 хв., то у вироку суду було зазначено час приблизно, а саме 18 год. 30 хв., що учасниками провадження у судовому засіданні не оскаржувалося.

Більше того, як убачається з матеріалів провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , містить відомості, передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення ч.1 ст. 286 КК України та формулювання обвинувачення, яке визнане районним судом доведеним.

При цьому колегія суддів враховує і те, що в даному випадку процесуальним законодавством не регламентується обов`язкове встановлення часу вчинення злочину до абсолютної точності, оскільки це не завжди можливо.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_10 , в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , не підлягає до задоволення, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, як законний та обґрунтований слід залишити без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 , в інтересах потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок

Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 травня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000515 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1
Судді [підпис] ОСОБА_2
[підпис] ОСОБА_3