Дата документу 12.11.2019 Справа № 310/1638/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/1638/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1116/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бердянська, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, із забороною залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , з покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.190 КК України;

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, 23.10.2019 до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 погоджене прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 з метою шахрайського заволодіння майном ОСОБА_12 , заволоділи його трикімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , де останній проживав і був зареєстрований, і ці дії були поєднані з незаконним позбавленням волі ОСОБА_12 .

22.10.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.190 КК України.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначив, що вирішуючи питання доцільності застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , його роль у інкримінованих злочинах та встановлені під час розгляду клопотання обставини провадження; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України; дані про його особу, який в силу ст.89 КК України не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується з місця проживання та роботи позитивно, а тому слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю, оскільки, на переконання слідчого судді, саме цей вид запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігатиме встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор, зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та невмотивованою. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, слідчий суддя зазначивши про доведеність двох ризиків із трьох, обґрунтованість підозри, однак надав перевагу таким факторам як відсутність судимості, позитивну службову характеристику та офіційне працевлаштування охоронцем на підприємстві, де керівником є його мати міцні соціальні зв`язки, наявність на утриманні малолітньої дитини. Однак апелянт вважає, що вказані позитивні дані про особу підозрюваного, не стали стримуючим фактором у поведінці підозрюваного, не спростовують та не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою до скоєння злочинів. Тому, на думку прокурора, запобіжний захід у виді тримання під вартою мав би на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25.10.2019 та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погодилася із висновками слідчого судді щодо відмови у задоволені клопотання слідчого щодо застосування найсуворішого запобіжного заходу. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органами досудового розслідування та стороною захисту.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала слідчого судді в повій мірі відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя погодився із обґрунтованістю підозри та з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, про які зазначено у клопотанні.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, відомостей про його особу, міцність соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини, адже вона оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів і вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, на предмет наявності усіх заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і обставин кримінальних правопорушень, досліджувались слідчим суддею, висновки якої щодо прийняття саме такого рішення ним обґрунтовані і вмотивовані. Решта доводів апеляційної скарги жодним чином не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Колегія суддів вважає, що ні слідчим, ні прокурором не доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. Викладені в апеляційній скарзі доводи носять суто декларативний характер, в більшій мірі є аналогічними тим, що були вказані в клопотанні слідчого. Ці доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді, тому колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід, зможе в повній мірі запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції. Відсутні будь-які відомості про тиск з боку підозрюваного на свідків, допущення ним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Отже, вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, із забороною залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , з покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4