Справа №720/721/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоселиця кримінальне провадження за №0000679 від 28.11.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великосілля Герцаївського району Чернівецької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, зі середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 28.11.2017 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Opel Vectra B» державний номерний знак НОМЕР_1 (Республіки Болгарія) рухався автомобільною дорогою «Стрий-Івано-Франківськ-Чернівці-КПП Мамалига», наближаючись до будинку №101 в с.Маршинці по вул.Центральній Новоселицького району Чернівецької області зі сторони м.Новоселиця в напрямку с.Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області зі швидкістю більше 90 кілометрів за годину, що перевищує допустиму в межах населеного пункту, в порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, скоїв на своїй смузі руху наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину дороги під кутом, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було спричинено смерть ОСОБА_9 .

Обвинувачений в суді вину визнав та дав покази, що він дійсно 28.11.2017 року біля 13 години керував автомобілем марки «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 в с.Маршинці Новоселицького району в напрямку с.Тарасівці Новоселицького району та рухався зі швидкістю приблизно 70-80 кілометрів за годину. Наближаючись до перехрестя за 50 метрів він побачив двох велосипедистів, які їхали зліва по обочині. Один із них звернув праворуч, а інший ліворуч. В цей час якраз їхав зустрічний автомобіль марки «Фольксваген В5», та він на деякий час втратив з поля зору велосипедиста, який повернув наліво, та думав, що той буде їхати в тому ж напрямку, але останній відразу звернув на проїзну частину дороги в сторону його автомобіля, після чого на смузі його руху відбувся удар передньою лівою частиною його автомобіля. Все відбулося настільки швидко, що він до удару не встиг загальмувати. Після удару він одразу ж зупинився та побачив, що чоловік лежить на землі, перевірив його пульс та викликав карету швидкої допомоги. В автомобілі разом із ним були ще двоє пасажирів. Алкогольні напої та інші препарати, які знижують реакцію він перед цим не вживав. Щиро розкаюється в скоєному, просить його суворо не карати та не позбавляти волі, оскільки сам постраждав внаслідок ДТП, має на утриманні неповнолітню дитину. Окрім того він відшкодував потерпілим 4000 Євро після ДТП, та в ході судового розгляду справи ще 30000 гривень та 34504 гривні. Цивільний позов не визнає оскільки відшкодував потерпілій повністю моральну шкоду та матеріальну шкоду, на яку вона має право за законом, крім стягнення витрат на поминальні обіди в день похорону, на 9 днів, на 40 днів та в один рік. Щодо збільшених позовних вимог на поминки, то їх визнає частково на суму 40500 гривень, які фактично відшкодував. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП застрахована не була. Щодо позовних вимог про стягнення щомісячно відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника, то їх не визнає.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він був сином покійного ОСОБА_9 . Він приїхав на місце ДТП десь близько 13 години 30 хвилин. Коли він прибув на місце, то його батько лежав накритий на асфальті на лівій стороні дороги. Автомобіль стояв на своїй смузі за пішохідним переходом. Просив позбавити волі обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що вона була дружиною покійного ОСОБА_9 , який працював сімейним лікарем в с.Маршинці Новоселицького району. В той день її чоловік поїхав о восьмій годині ранку на роботу, згодом їй подзвонила сусідка та повідомила, що її чоловіка збила машина. Коли вона приїхала на місце аварії, то чоловік вже був мертвий. Цивільний позов підтримала повністю, а також збільшила позовні вимоги в частині стягнення витрат на виготовлення надгробного пам?ятника із 40500 гривень на 50000 гривень у зв`язку із подорожанням цих послуг. Від обвинуваченого вона на досудовому слідстві отримала 128000 гривень, а під час судового розгляду 30000 гривень та 34504 гривні. Просила позбавити волі обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_10 суду дав покази, що він разом з обвинуваченим за кермом та ОСОБА_11 їхали з Новоселиці додому. Десь приблизно тоді, коли вони доїжджали до перехрестя в с.Маршинці Новоселицького району, то побачили як зліва із дороги, яка веде до с.Котелеве Новоселицького району, їхали двоє велосипедистів, один з яких різко звернув в сторону Новоселиці, а інший по обочині в напрямку с.Тарасівці. Надалі цей велосипедист одразу повернув направо, після чого і сталося зіткнення. Швидкість автомобіля була приблизно 60 кілометрів за годину, дорога була слизькою, оскільки йшов мокрий сніг. Під час того, як відбулося зіткнення ОСОБА_12 загальмував та зупинився на своїй смузі. Удар відбувся передньою лівою частиною автомобіля.

Свідок ОСОБА_11 суду дав покази, що він разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_10 їхали з м.Новоселиця Чернівецької області в с.Великосілля Герцаївського району. За кермом був обвинувачений, дорога в той день була слизька та мокра, оскільки йшов дощ зі снігом. Велосипедиста він побачив, вже після того як стався удар.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою із фототаблицею до нього від 28.11.2017 року встановлено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є вул.Центральна с.Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, покриття дороги асфальтобетонне, мокре, чисте. В автомобіля марки «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 (болгарської реєстрації) пошкоджена передня частина, зокрема, наявні вм`ятини та розбите лобове скло з лівої сторони, у велосипеда відірвано від рами переднє колесо.

З протоколу огляду трупа та фототаблиці до нього від 28.11.2017 року встановлено, що під час огляду виявлено труп чоловічої статі на проїзній частині дороги с.Маршинці Новоселицького району Чернівецької області.

З відеозапису з камери відеоспостереження, яка розташована на нерегульованому перехресті вул.Центральної та вул.Свято-Миколаївської, за період часу з 12:50 по 13:20 від 28.11.2017 року, що була надана Маршинецькою сільської радою Новоселицького району було встановлено, що ДТП за участю автомобіля марки «Opel Vectra B» та велосипедиста сталося на смузі руху автомобіля та контактування вказаних транспортних засобів відбулося передньою лівою частиною автомобіля та переднім колесом велосипеда.

З протоколу огляду від 12.01.2018 року було встановлено, що об`єктом огляду є цифрова камера зовнішнього відеоспостереження, яка розташована на електроопорі, що знаходиться на узбіччі Центральної дороги в с.Маршинці на відстані 58,7 метра від кута будинку №101 та на відстані 3,8 метра до краю дороги та на відстані 3,6 метра від землі. Камера здійснює відеозйомку вул.Центральної та охоплює частину вул.Свято-Миколаївської та направлена в сторону с.Тарасівці Новоселицького району.

З протоколу огляду від 22.01.2018 року встановлено, що об`єктом огляду являється диск для лазерних систем зчитування CD-R, на якому наявний напис «ДТП від 28.11.2017». Під час перегляду відео коли показники таймеру становлять 28-11-2017 13:01:50 (1 хв. 50 сек.) спостерігається як автомобіль марки «Опель» здійснює наїзд на велосипедиста. Переглядом даного відео встановлено, що з моменту виїзду велосипедиста на проїжджу частину вул.Центральної с.Маршинці Новоселицького району, до моменту наїзду на нього проходить 49 кадрів, які в свою чергу становлять 2,45 секунди.

Згідно висновку експерта №884 від 29.11.2017 року встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала від спінального шоку як наслідок закритого зламу 2-го шийного хребця з розривом спинного мозку на даному рівні. Виявлено наступні тілесні ушкодження: синці: на нижній повіці лівого ока; на внутрішній поверхні правої стопи; садна: на правій вилицевій ділянці; в проекції тіла нижньої щелепи справа; на верхній губі дещо справа від центру; у зовнішнього кута правого ока; на кінчику носа; в правій скронево-лобній ділянці; в проекції реберної дуги справа, по середньо-підпаховій лінії; на тильній поверхні 1-го пальця лівої китиці у його основи; на тильній поверхні 2-го пальця лівої китиці, у основи проксимальної фаланги; на передній поверхні правого стегна в нижній третині; рани в скронево-лобній ділянці справа; субарахноїдальні крововиливи в тім`яних долях обох півкуль головного мозку; злам тіла з повним відривом зуба 2-го шийного хребця; розрив правого купола діафрагми на всьому його проміжку; капсули та паренхіми правої долі печінки; спинного мозку на рівні 2-го шийного хребця; злам правої ключиці лопаткового її кінця; 2-6 ребер справа по передньо-підпаховій лінії (непрямі); 2-9 справа по лопатковій лінії (прямі); 4-го ребра зліва по середньо ключичній лінії (непрямий);5-9 ребер зліва (прямі); крововиливи: в м`які тканини волосяної частини голови з боку внутрішньої їх поверхні довкола всіх вищеописаних зламів; в навколо жировій капсулі правої та лівої нирок. Дані тілесні ушкодження виникли за короткий проміжок часу послідовно одне за одним незадовго до моменту настання смерті в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі, не виключено у результаті дорожньо-транспортної пригоди у вигляді наїзду транспортного засобу, який рухається і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «Небезпеки для життя» та перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

З висновку судової автотехнічної експертизи №1058-А від 28.12.2017 року встановлено, що робоча гальмова система та рульове керування автомобіля «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду перебувають в працездатному стані. Несправностей, які б могли спричинити ДТП не виявлено. Ходова частина автомобіля на момент огляду знаходиться в працездатному стані, при цьому в ній виявлено невідповідність вимогам п.31.4.5 г ПДР України. Виявлені невідповідності в ходовій частині вимогам п.31.4.5г ПДР України не виникають раптово і були спричинені невідповідним монтажем, отже було до ДТП, що в свою чергу впливає на курсову стійкість автомобіля при застосування водієм екстреного гальмування.

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №1059-А від 26.12.2017 року встановлено, що автомобіль марки «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 своєю передньою лівою частиною контактував із правою середньою частиною велосипеда марки «WEG». При першопочатковому контактуванні повздовжні геометричні осі транспортних засобів перебували під кутом 45 градусів.

З протоколу слідчого експерименту від 12.03.2018 року встановлено, що ОСОБА_4 показав, як був розташований його автомобіль на відстані 55,05 метрів від умовної лінії, де був розташований зустрічний автомобіль марки «Вольксваген Пасат», та де був розташований велосипедист.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №75-А від 12.02.2018 року встановлено, що в даній дорожньо-транспортній обстановці водію автомобіля «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 необхідно було діяти згідно із вимогами п.12.3 та п.12.4 ПДР України, щодо технічного стану необхідно було керуватись вимогами п.31.4.5 г ПДР. В даній дорожньо-транспортній обстановці в діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідність вимог п.12.3 та п.12.4 ПДР України, що з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП, зокрема при швидкості руху автомобіля 95,14 кілометрів за годину його зупинний шлях становив 88,3 метри при відстані з моменту виникнення небезпеки до місця зіткнення 55,05 метри, а тому водій не мав технічної можливості зупинити автомобіль до зіткнення. В свою чергу при допустимій швидкості 60 кілометрів за годину зупинний шлях становить 53,5 метра, що надавало можливість шляхом своєчасного зменшення швидкості уникнути наїзду.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №1073 від 29.03.2018 року встановлено, що зупинний шлях автомобіля «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 в даній дорожній обстановці при допустимій швидкості руху 60 кілометрів за годину дорівнює 45,1-56,8 метра. В даній ДТП велосипедист ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності до вимог п.1.5 та п.1.10, п.2.3д, п.10.1 та п.16.11 ПДР України. За умови виконання велосипедистом ОСОБА_9 вимог вищевказаних пунктів ПДР України він мав технічну можливість уникнути даної ДТП своїми односторонніми діями. Велосипедист ОСОБА_9 створив своїми діями небезпеку для руху водієві автомобіля «Opel Vectra B» ОСОБА_4 . В діях велосипедиста ОСОБА_9 є невідповідність у виконанні вимог п.1.5, п.1.10, п.2.3д, п.10.1 та п.16.11 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №201-А від 03.04.2018 року встановлено, що в даній дорожньо-транспортній обстановці велосипедисту ОСОБА_13 необхідно було керуватися згідно із вимогами п.6.7 та п.16.11 ПДР України. Технічна можливість запобігти пригоді для велосипедиста ОСОБА_13 визначалася дотриманням ним вимог п.6.7 та п.16.11 ПДР України і як слідує з наданих вихідних даних та матеріалів справи для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволяли йому виконати наведені вимоги ПДР. В даній ДТП в діях велосипедиста ОСОБА_13 вбачаються невідповідність вимог п.6.7 та п.16.11 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Висновком судової автотехнічної експертизи №226-А від 25.04.2018 року встановлено, що в даній ДТП ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 із фактичною швидкістю руху та ситуаційному часі реакції 1.0 секунда не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_9 , який виїхав на проїжджу частину дороги та рухався під кутом віддаляючись від наїжджаючого транспортного засобу. В даній ДТП ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 із фактичною швидкістю руху та ситуаційному часі реакції 0.8 секунди також не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_9 , який виїхав на проїжджу частину дороги та рухався під кутом віддаляючись від наїжджаючого транспортного засобу.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №105/19-29 від 26.04.2019 року встановлено, що в умовах місця пригоди при русі із допустимою швидкістю по умовам руху в населеному пункті 60 кілометрів за годину зупинний шлях автомобіля «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 становить 53.53 (41.87) метрів відповідно до значень сповільнення. У даній ДТП велосипедисту ОСОБА_9 необхідно було діяти у відповідності до вимог п.п.4.14 а та 16.11 ПДР України. У даній ДТП ОСОБА_4 необхідно було діяти у відповідності до вимог п.12.3 та п.12.4 ПДР України. При заданих параметрах зближення автомобіля «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 та велосипедиста ОСОБА_9 діючи у відповідності до вимог п.12.3 і п.12.4 ПДР України при русі із допустимою швидкістю по умовам руху в населеному пункту 60 кілометрів за годину водій ОСОБА_14 мав технічну можливість уникнути ДТП. В діях ОСОБА_4 вбачаються невідповідність вимогам п.12.3 і п.12.4 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв?язку із настанням ДТП.

Відповідно до письмової розписки даної ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 30.03.2018 року останні отримали від ОСОБА_4 128000 гривень як часткове відшкодування шкоди внаслідок ДТП, під час якого загинув ОСОБА_9 .

Згідно квитанції №5826 ПАТ «Укрпошта» від 10.09.2019 року встановлено, що на адресу ОСОБА_7 було перераховано 30000 гривень.

Згідно квитанції №8493 ПАТ «Укрпошта» від 11.10.2019 року встановлено, що на адресу ОСОБА_7 було перераховано 34504 гривень.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілого, оскільки він 28.11.2017 року рухаючись за кермом автомобіля на автомобільній дорозі «Стрий-Івано-Франківськ-Чернівці-КПП Мамалига» в с.Маршинці Новоселицького району порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, внаслідок чого було заподіяно смерть потерпілому ОСОБА_9 .

Диспозиція ст.286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Тільки такі порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.286 КК України.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року по справі № 682/956/17.

Суд, враховуючи вищевказану правову позицію, вважає, що з обвинувачення ОСОБА_4 слід виключити порушення ним п.1.5, 2.3 б ПДР України, оскільки вказані норми є загальними, не носять конкретного інформативного характеру та більш детально розшифровуються в інших пунктах правил.

Крім того, із обвинувачення також слід виключити таку кваліфікуючу ознаку як порушення водієм п.12.3 ПДР.

Зокрема, судом на підставі висновків автотехнічних експертиз №75-А від 12.02.2018 року та №105/19-29 від 26.04.2019 року було встановлено, що однією із причин ДТП було допущене з боку ОСОБА_4 порушення п.12.4 ПДР у формі перевищення допустимої швидкості руху в межах населеного пункту (на час вчення злочину редакція ПДР передбачала рух до 60 кілометрів на годину), яке перебуває у прямому причинному зв`язку із наслідками, оскільки у випадку дотримання водієм даного пункту Правил він мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль з моменту виникнення в нього небезпеки до зіткнення із велосипедистом. В свою чергу суд не погоджується з висновками вищевказаних експертиз в частині того, що порушення водієм також п.12.3 перебуває у прямому причинному зв`язку із даним ДТП. Зокрема, в цих експертизах експерти прийшли до висновків, що саме в даній дорожній обстановці ОСОБА_4 не мав технічної можливості зупинити свій автомобіль для уникнення зіткнення із велосипедом, а тому навіть будь-яке вжиття заходів вказаних у даному пункті не дало б позитивних результатів.

Оскільки в суді ОСОБА_4 пояснив, що він до моменту зіткнення гальмування не здійснював, то фактично в його бездіяльності міститься порушення вищевказаного пункту правил, однак це порушення не перебувало в прямому причинному зв`язку із фактом настання ДТП.

Крім того, суд також зазначає, що першопричиною даного ДТП стало порушення ПДР з боку велосипедиста ОСОБА_9 , оскільки він виїхав на смугу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , тим самим створивши йому небезпеку для руху. Із дослідженого СД-Р диску із записами камери відеоспостереження було встановлено, що під час перетинання потерпілим вул.Центральна під кутом до проїжджої частини, останній дивився прямо в сторону направлену від автомобіля «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 , та цим самим допустив порушення п.16.11 ПДР оскільки на перехресті нерівнозначних доріг як водій, що рухався по другорядній дорозі повинен був дати дорогу транспортному засобу, який наближається до перехрестя по головній дорозі. Дана обставина також підтверджується висновками судової автотехнічної експертизи №1073 від 29.03.2018 року, судової автотехнічної експертизи №201-А від 03.04.2018 року та судової автотехнічної експертизи №105/19-29 від 26.04.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даній ситуації дорожньо-транспортна пригода відбулася саме завдяки одночасному порушенню велосипедистом ОСОБА_9 , та водієм ОСОБА_4 вищезазначених пунктів ПДР, які перебувають у прямому причинному зв`язку із наслідками у формі смерті потерпілого.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, індивідуальний ступінь суспільної небезпеки скоєного.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування частини матеріальної та моральної шкоди, взаємна вина обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_9 .

Щодо даних про особу обвинуваченого, то суд враховує його позитивну характеристику з місця проживання, те, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є особою молодого віку.

Суд вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів в наближеному до мінімального розміру передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Суд, приймаючи до уваги тяжкість злочину, необережну форму вини, те що обвинувачений вину визнав, активно сприяв в розкритті злочину, щиро розкаявся в скоєному, позитивно характеризується по місцю проживання, відшкодував заподіяну злочином шкоду майже повністю, має на утриманні одну малолітню дитину, те, що злочин був скоєний внаслідок спільних винних дій як обвинуваченого, так і потерпілого, вважає можливим звільнити його від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, оскільки вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.

Відповідно до досудової доповіді Новоселицького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» щодо ОСОБА_4 , встановлено, що ймовірність вчинення повторного правопорушення зводиться до середнього ризику, а також середнього рівня небезпеки, що становить обвинувачений для суспільства. Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі є можливим.

Згідно позиції потерпілих щодо необхідності відбування покарання обвинуваченим в умовах ізоляції від суспільства, то суд вважає за можливе не погодитися із нею виходячи із наступного.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року по справі №682/956/17, то суд у справах такої категорії при призначенні покарання не обов`язково пов`язаний із думкою потерпілих, однак вона також враховується в сукупності із обставинами передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними пріоритету.

Зокрема, суд враховує наявність чотирьох пом`якшуючих обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, виключно позитивну характеристику обвинуваченого, добровільне повне відшкодування моральної шкоди та майже повне відшкодування матеріальної шкоди, індивідуальний ступінь суспільної небезпечності скоєного, зокрема те, що обвинувачений порушив лише один пункт Правил дорожнього руху, а з боку потерпілого було порушено кілька пунктів.

Крім того, з метою подальшого реального виконання рішення суду в частині відшкодування шкоди завданою смертю недоцільним буде ізоляція особи від суспільства, оскільки в місцях позбавлення волі він не зможе в повній мірі отримувати доходи для здійснення таких витрат.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити частково.

Вирішуючи заявлені по справі цивільні позови, суд виходить з того, що відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При цьому, ч.1 ст.129 КПК України передбачає, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

За змістом ст.91 КПК України доказуванню належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні підлягають вид і розмір шкоди. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 було оплачено на користь ОСОБА_7 192504 гривні в рахунок матеріальної та моральної шкоди, що підтвердила позивач і доведено письмовими доказами, зокрема розпискою від 30.03.2018 року на суму 128000 гривень, квитанцією №5826 ПАТ «Укрпошта» від 10.09.2019 року на суму 30000 гривень та квитанцією №8493 ПАТ «Укрпошта» від 11.10.2019 року на суму 34504 гривень.

Сам факт заподіяння моральної шкоди доведенню не підлягає, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України така шкода відшкодовується незалежно від вини особи яка її завдала у випадку смерті фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру заподіяної шкоди суд на підставі ст.23 ЦК України враховує те, що вона по даній справі полягала у фізичному болю та стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з втратою чоловіка. Крім того, суд враховує також ступінь вини обвинуваченого в скоєнні даного злочину, його матеріальний стан, який є достатнім.

В судовому засіданні представник цивільного відповідача зазначив, що ними повністю визнаються позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 гривень та вони фактично вже оплачені. В процесі розгляду справи позивач позовні вимоги в цій частині не збільшувала.

Таким чином, суд виходячи з принципів розумності та справедливості, співмірності, з урахування матеріального стану обвинуваченого вважає за необхідне прийняти визнання позову про стягнення моральної шкоди.

В свою чергу, в цій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю, оскільки згідно ч.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, а відповідач її вже оплатив.

Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню виходячи з нищенаведеного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

В п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 роз`яснено, що у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Тому вимоги про стягнення витрат на поховання можуть пред`являтись як особами, що мають право на відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, так і сторонніми до потерпілого громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати.

Зокрема, представником відповідача було визнано цивільний позов в частині стягнення наступних витрат: 2700 гривень за зберігання тіла в моргу, 15665 гривень і 5665 гривень на купівлю речей для поховання, 5025 гривень на одяг покійного, 10000 гривень на пошкоджений велосипед, 1544 гривні на медичну сумку, 1100 гривень оплата робочих на копання могили, 1100 гривень на послуги священика, 700 гривень оренда катафалка, 1125 гривень на великі калачі, 4640 гривень на маленькі калачі, 1740 гривень на вино, 450 гривень на мінеральну воду, 550 гривень на кошик в церкву, а всього на загальну суму 52004 гривні, які ними вже оплачені.

Таким чином, оскільки дані позовні вимоги хоча і визнаються відповідачем, однак ним вже оплачені, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки законом не передбачено двічі стягувати одні і ті ж витрати.

В частині позовних вимог про стягнення витрат на виготовлення надгробного пам`ятника, які були збільшені із 40500 гривень на 50000 гривень, то їх слід задовольнити частково.

Згідно товарного чеку №44 від 06.12.2019 року виданого приватним підприємцем ОСОБА_15 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , вартість виготовлення нагробного пам`ятника становить 55000 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги про оплату виготовлення пам?ятника в розмірі 40500 гривень, та впродовж судового розгляду фактично майже повністю ОСОБА_4 їх оплатив, а саме, зі загальної суми 192500 гривень 100000 гривень було сплачено в рахунок моральної шкоди, 52004 гривні матеріальної, та залишок становить 40496 гривень.

В свою чергу, збільшені позовні вимоги на суму 50000 гривень є обгрунтованими, оскільки підтверджуються товарним чеком, а відповідачем не було подано належних та допустимих доказів які би підтверджували інший розмір витрат на виготовлення надгробного пам`ятника.

Таким чином, оскільки відповідачем сплачено частково суму таких витрат, то слід стягнути з нього недоплачену різницю цих вимог, що становить 50000 гривень мінус 40496 гривень дорівнює 9504 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 була дружиною покійного ОСОБА_9 , а також відповідно із врахуванням його доходу у формі пенсії (24839,76 гривень за період 2017 року) і зарплати (71371,71 гривня за період з листопада 2016 року по листопад 2017 року) та її пенсії у розмірі 18335,92 гривень за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року, вважає, що вона будучи непрацездатною пенсіонеркою перебувала на утриманні покійного, а тому має право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого чоловіка у розмірах передбачених ст.1200 ЦК України.

Зокрема сукупний місячний дохід покійного ОСОБА_9 становив 8210 гривень, а тому, з вирахуванням частки доходу на нього, шкода завдана втратою годувальника для позивача ОСОБА_7 становить 4105 гривень, яка підлягає щомісячному стягненню із відповідача довічно, оскільки дружина покійного досягла пенсійного віку.

Вимоги потерпілої про стягнення із обвинуваченого на її користь 5000 гривень витрат на правову допомогу підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Оскільки такі витрати документально підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру №03 від 29.03.2018 року, договором про правову допомогу, актом-розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу згідно договору без номеру від 23.03.2018 року. Крім того, адвокат приймала участь в судових засіданнях, як в якості представника потерпілої, а тому вказані вимоги слід задовольнити.

З обвинуваченого слід стягнути в дохід держави вартість проведених експертиз.

Питання про речові докази слід вирішити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Після набранням вироком законної сили, речові докази по справі:

-автомобіль марки «Opel Vectra B» номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до постанови слідчого ОСОБА_16 від 28.11.2017 року перебуває на зберіганні на спеціальному майданчику Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, повернути власнику;

-одяг та взуття ОСОБА_9 , велосипед марки «WEG» та його запчастини, які знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили вважати йому повернутим;

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 дев?ять тисяч п`ятсот чотири гривні матеріальної шкоди та 5000 гривень витрат на правову допомогу.

Стягувати щомісячно із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 по чотири тисячі сто п`ять гривень довічно.

Стягнути із ОСОБА_4 витрати за проведення судових експертиз в сумі 5331,75 гривень в дохід державного бюджету.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1