УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 419/2586/18
провадження № 51-5527ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Луганського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року, постановлену в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035, за обвинуваченням
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Вигода Долинського району Івано-Франківської області, яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Суть питання
За вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 12 квітня 2019 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України: за ч. 2 ст. 110 цього Кодексуна строк 4 роки; за ч. 1 ст. 258-3 КК України на строк 5 років; без конфіскації майна, яке є її власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна, яке є її власністю.
Луганський апеляційний суд ухвалою від 01 серпня 2019 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 змінив: скасував вирок у частині визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.110 КК України і закрив кримінальне провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутності в діянні засудженої складу кримінального правопорушення; виключив із вироку посилання суду про визначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю злочинів; постановив вважати ОСОБА_4 засудженою за ч. 1 ст. 258-3 КК України, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавленні волі на строк 5 років, без конфіскації майна, яке є її власністю. У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного засудженій покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та її особі через м`якість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, обмежившись загальними фразами, не обґрунтував у чому саме полягали такі істотні порушення, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 412, 419 цього Кодексу.
Крім того, прокурор не конкретизував у чому саме полягало неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на положення ст. 413 КПК України та зважаючи на приписи ст. 69 КК України у їх взаємозв`язку.
Крім того, касаційна скарга прокурора не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення.
Разом з тим, ст. 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання
Однак прокурор, не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного засудженій покарання, з огляду на тяжкість вчиненого нею злочину, обставинами його скоєння та даним про її особу внаслідок м`якості, з урахуванням положень ст. 414 КПК України та приписів статей 50, 65 КК України.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3