Справа № 640/2659/19
"24" вересня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,
24.09.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 : автомобіль «Mercedes-Benz ML 350» державний номер НОМЕР_1 , номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .
На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 19.09.2019 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.
З матеріалів досудового розслідування, встановлено, що директор ТОВ «ЕЛ-ВИН» ОСОБА_5 , починаючи з квітня 2018 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та керованого ним підприємства, всупереч державним інтересам, з порушенням статуту зазначеного підприємства, вирішив стати на шлях протиправної, злочинної діяльності, спрямованої на порушення правових норм щодо здорової конкуренції у сфері будівництва та ремонтних робіт в цілях заволодіння часткою державних грошових коштів, виділених на капітальний ремонт будівель Шевченківської центральної районної лікарні Харківської області, поєднаного зі службовим підробленням офіційних документів, взявши на себе функції з керування щодо їх підготовки та подальшого оформлення. Для досягнення своєї корисливої, злочинної мети ОСОБА_5 , вирішив використати в якості співучасників злочинної діяльності заступника директора з виробництва ТОВ «ЕЛ-ВИН» ОСОБА_6 та регіонального менеджера з розвитку центрального та південного регіонів України ТОВ «ЕЛ-ВИН» ОСОБА_7 , які добровільно дали на це згоду. При цьому він розробив схему щодо незаконного привласнення частки державних коштів, яке повинно було здійснюватись шляхом завищення вартості будівельних матеріалів виконаних робіт, поєднане з внесенням недостовірних відомостей до актів приймання виконаних будівельних робіт.
Під час досудового розслідування 06.06.2019 здійснений виїзд для проведення огляду вікон, дверей та будівель Шевченківської ЦРЛ в Харківській області з залученням відповідного спеціаліста фахівця-технолога. Під час виїзду шляхом співставлення актів приймання виконаних робіт форми КБ2-В по договору №КР-2018/07-ПГ від 27.07.2018 року та актів приймання виконаних робіт форми КБ2-В по договору №КР-2018/07-ПХ від 27.07.2018 року з пропозицією ТОВ «ЕЛ-ВИН» та кошторисом до вищевказаного договору в розрізі видів послуг, встановлено неправильне застосування розцінок, зазначених в актах виконаних робіт, об`ємів робіт та якість матеріалів, у зв`язку з чим було завищено вартість послуг.
ОСОБА_8 підозрюється за ч. 4 ст. 191 КК України, тобто у вчиненні умисного корисливого кримінального правопорушення.
Згідно відомостей ІІПС ОВС України (АРМОР) ОСОБА_5 є власником автомобілю «Mercedes-Benz ML 350» державний номер НОМЕР_1 , номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .
З метою забезпечення можливої конфіскації майна, вважає необхідним накласти арешт на майно підозрюваного.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи його необґрунтованим.
Слідчий суддя, вислухавши доводи учасників процесу, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, встановив наступне.
19.09.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому у великому розмірі.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Але слідчий не обґрунтував клопотання та не довів обставин щодо необхідності накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , а саме не доведено підстав і мету відповідно до положень статті 170 КПК України щодо накладення арешту на майно та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив мету накладання арешту на автомобіль, а саме забезпечення можливої конфіскації майна.
Так, ОСОБА_5 підозрюється за ч.4 ст.191 КК України, санкція якої не передбачає конфіскацію майна.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Отже, враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1