Справа № 453/1361/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/809/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2019 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів - до 22 вересня 2019 року включно.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання чи схиляння їх до зміни даних ними показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни обвинуваченій запобіжного заходу на більш м`який немає, підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, а тому наявна необхідність у продовженні такого запобіжного заходу.

При цьому, суддя, враховуючи положення ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження, а також враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченої спливає 05 серпня 2019 року, прийшов до переконання продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої на шістдесят днів.

Не погодившись з таким рішенням суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що прокурором не підтверджено жодними належними та допустимими доказами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а наведено неіснуючі ризики і судом цьому не надано жодної оцінки і мотивації та взагалі не підтверджено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім того, зазначає, що син обвинуваченої перебуває на повному її утриманні, хворіє, потребує постійного догляду, батьки є особами похилого віку і також потребують стороннього догляду. Вказує, що суддею в ухвалі жоден довід сторони захисту не обгрунтовано належним чином, не надано таким доводам належної правової оцінки з посиланням на конкретні докази, не зазначено чому кожен конкретний довід відхиляється і не береться до уваги, або чим спростовується.

Просить ухвалу судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_7 із тримання під вартою на домашній арешт з встановленням обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, що відповідають запобіжному заходу.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора щодо залишення ухвали суду без змін, обговоривши наведені доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочинів, інкримінованих ОСОБА_7 , та даних про особу обвинуваченої, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, в тому числі особливо тяжкого злочину, а відтак є достатні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків шляхом їх переконання чи схиляння їх до зміни даних ними під час досудового розслідування показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися, обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Що стосується доводів захисника обвинуваченої щодо необґрунтованості ухвали, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченої, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Наявність соціальних зв`язків, на які покликається захисник в апеляційній скарзі, зокрема те, що обвинувачена має сталі та тісні соціальні зв`язки, проживає за місцем реєстрації разом з батьками та сином, які перебувають на її утриманні та хворіють, є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішенні питання покарання, однак такі не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження судом ще не досліджувалися докази, а отже не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину та його кваліфікації, доводи апеляційної скарги щодо неправильної кваліфікації діянь ОСОБА_7 колегія суддів апеляційного суду вважає такими, що не заслуговують на увагу.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2019 року, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 22 вересня 2019 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: