Справа №523/7512/19
Провадження №1-кс/523/2581/19
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

15 травня 2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0000035 від 19.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 13.05.2019 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

13.05.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна, за яким в період часу з 07.04.2019 до 12.05.2019 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , із погрозою застосування насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров`я та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , вимагали у останнього грошові кошти у розмірі 148 500 гривень, технічний паспорт на автомобіль марки «Hyundai», державний номер НОМЕР_1 , та ключі від вказаного автомобіля.

Як слідує з клопотання, за заявою ОСОБА_7 , СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0000035 від 19.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, а у внесеному клопотанні слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на наведені у клопотання речі і предмети та в обґрунтування означеного клопотання слідчий посилається на те, що зазначені предмети є (з клопотання - дослівно) «…доказом вчинення злочину…» і «…метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні…».

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Зі змісту ч. 1 ст.86 вказаного Кодексу слідує, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, та згідно з ч.1 ст.94 цього ж Кодексу, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 зазначеного Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно зі ст.171 наведеного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
За ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
З огляду на ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Проте, слідчий ОСОБА_2 всупереч вимогам ст.171 КПК України у внесеному клопотанні не зазначає конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваними чи третіми особами майном, на які планується накласти арешт, а матеріали внесеного клопотання суперечать загальним засадам кримінального провадження, визначених у ст.7 КПК України, до яких зокрема відноситься недоторканність житла чи іншого володіння особи.

Так, за ст.13, ч.ч.1, 2 ст.233 КПК України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті, а під житлом розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення та під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Втім, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на виявлені та вилучені речі і предмети в ході огляду місця події в приміщенні «Кофетерія», транспортного засобу «Фольцваген Таурек» та квартири , слідчим ОСОБА_2 до означеного клопотання взагалі не додано відповідних ухвал щодо визнання правомірним проведення такого огляду іншого володіння особи і житла, а додані до нього матеріали не містять дозволу відповідних власників на проведення такого огляду, що у своєї сукупності та у контексті ст.ст.233, 237 КПК України викликає у слідчого судді обґрунтовані сумніви щодо правомірності проведеного огляду іншого володіння і житла у конкретному випадку та перешкоджає накладенню арешту на майно за сукупністю наведених обставин.
Разом із тим, ч.ч.2, 5 ст.237 КПК України встановлюють, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, а при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу, а усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

Згідно з ч.2 ст.100 зазначеного Кодексу, речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Однак, доданий до клопотання протокол огляду місця події від 13.05.2019 року, складений слідчим ОСОБА_2 всупереч приписам ст.29 КПК України, російською мовою, а в протоколі взагалі не вбачається відповідних відомостей щодо належності цього протоколу до кримінального провадження №0000035 та в порушення ч.5 ст.237 цього Кодексу в протоколі відсутні дані щодо опечатування вилученого при огляді предмету, із завіренням підписами учасників і залучених понятих, а також фотофіксації.

До того ж, наявний в матеріалах клопотання протокол огляду слідчим ОСОБА_2 речових доказів від 14.05.2019 року, всупереч ч.2 ст.100 КПК України, не містить відомостей щодо проведення фотографування слідчим речового доказу, а наявна в матеріалах постанова про визнання й залучення до кримінального провадження речових доказів від 14.05.2019 року, складена вказаним слідчим ОСОБА_2 в порушення ч.6 ст.110 цього ж Кодексу не на офіційному бланку.

Крім того, слідчому судді уявляється достатньо сумнівною наявність в матеріалах суперечностей у прізвищі, імені та по-батькові дійсного потерпілого у цьому кримінальному провадженні, адже за витягом з ЄРДР №0000035 від 19.04.2019 року, заявником був ОСОБА_7 , який у контексті ст.55 КПК України має бути визнаний потерпілим в цьому провадженні, але протокол огляду місця події, з незрозумілих судді причин, складений 13.05.2019 року вже за участю потерпілого ОСОБА_8 .
Наведені обставини у контексті неодноразово застосованої Європейським Судом з прав людини концепції «плодів отруєного дерева» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 20.04.2015 року у справі «Яременко проти України»), перешкоджають слідчому судді, як особі, уповноваженій законом на здійснення судового контролю у кримінальному провадженні, пересвідчитися у дотриманні органом досудового розслідування перелічених вище положень кримінального процесуального закону, а додані до внесеного клопотання відповідні матеріали в межах його розгляду неможливо визнати такими, що відповідають вимогам належності й допустимості доказів у кримінальному провадженні.

Аналогічні висновки містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.
Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду слідчим СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 і погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є необґрунтованим і безпідставним, зміст якого до того ж не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, внаслідок чого та у контексті ст.173 цього ж Кодексу слідчий суддя доходить висновку про повернення клопотання до вказаної прокуратури для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.
Керуючись ст.ст.2-3, 9, 13, 26, 132, 167, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 13.05.2019 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та подане у кримінальному провадженні №0000035 від 19.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору.
Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1