Справа № 146/501/19
Провадження №11-кп/801/1177/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
та їх представника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 6 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Свердловськ Російської Федерації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, працює будівельником «Budovnictvo» Республіка Польща, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, є особою з інвалідністю III групи, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на строк - 3 (три) роки;
-строк відбування покарання ухвалено обчислювати з дня затримання, а саме з 2 січня 2019 року;
-на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту затримання з 02.01.2019 по дату набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;
цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на її користь 500 000 грн (п`ятсот тисяч гривень) моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні, в сумі 3003 грн (три тисячі три гривні);
скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року на транспортний засіб марки «Ford Mondeo», державний номерний знак Республіки Польша НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , транспортний засіб марки «ВАЗ 210934-20», державний номерний знак НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_10 , посвідчення водія НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль «Ford Mondeo», «karta pojazdu» KP/AAC НОМЕР_6 , посвідчення водія НОМЕР_7 , видане на ім`я ОСОБА_12 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль «ВАЗ-210934-20» та вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 1 січня 2019 року близько 15:30 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Ford Mondeo», державний номерний знак Республіки Польша НОМЕР_1 , маючи стаж керування до двох років, рухаючись зі швидкістю близько 80 км/год, що є перевищенням максимально допустимої швидкості руху, автодорогою сполученням смт. Вапнярка - м. Крижопіль, у напрямку смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, неподалік с. Високе Томашпільського району Вінницької області, з урахуванням дорожніх умов та дорожньої обстановки, а саме спуску дороги та стану дорожнього покриття, яке перебувало у вологому стані, наявності відповідних попереджувальних та рекомендаційних дорожніх знаків і табличок до них: 1.13 «Слизька дорога», 5.30 «Рекомендована швидкість 40 км/год», 7.2.2 «Зона дії дорожніх знаків 5 км», не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не вжив заходів до зменшення швидкості на даному проміжку дороги, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху, де сталося його зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-2109», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 , який рухався у зустрічному напрямку по належній смузі руху.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_12 та пасажири вказаного автомобіля ОСОБА_13 та її малолітня донька ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди.
Водночас, внаслідок даної ДТП з отриманими тілесними ушкодженнями до медичних установ госпіталізовано пасажирів автомобіля «Ford Mondeo» ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також пасажирів автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_9 та ОСОБА_20 .
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1 від 13 лютого 2019 року ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми: масивних крововиливів у переднє і середнє середостіння, розривів верхньої полої вени; відкритої черепно-мозкової травми з пошкодженням головного мозку, перелому носової кістки; множинних переломів ребер по передній поверхні; крововиливів у кишківник і його брижу; закритого перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки; множинних синців передньої поверхні грудної клітки та верхніх і нижніх кінцівок, яка ускладнилася тампонадою серця (крововиливу під сорочку серця і його здавленням), двухстороннього гемотораксу (крововиливу у плевральні порожнини). Вказана травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_13 настала від розривів верхньої полої вени, крововиливу під серцеву сорочку і тампонади серця. При судово-токсилогічній експертизі крові трупа ОСОБА_13 спиртів не виявлено.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2 від 13 лютого 2019 року ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми: масивних крововиливів у переднє і середнє середостіння, розривів правого передсердя і правого шлуночка серця; перелому носової кістки множинних переломів ребер по передній поверхні; розривів легень і печінки; відкритих переломів лівого стегна, лівого наколінника, кісток лівої гомілки, саден підборіддя, грудної клітки, ніг; забійних і рваних ран рук і ніг; синців рук і ніг, яка ускладнилася тампонадою серця (крововиливу під сорочку серця і його здавленням), двухстороннього гемотораксу (крововиливу у плевральні порожнини), гемоперітонеумому (крововиливу у черевну порожнину). Вказана травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_12 настала від розривів серця, крововиливу під серцеву сорочку і тампонади серця. При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_12 спиртів не виявлено.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3 від 13 лютого 2019 року ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою легень, закритих переломів лобної, тім`яної, лівої скроневої кісток, саден голови, яка ускладнилася субдуральною гематомою. Вказана травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_14 настала від закритої черепно-мозкової травми, закритих переломів кісток черепа, субдуральної гаматоми, набряку і дислокації головного мозку.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 14 від 01 березня 2019 року ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми: забійної рани лобної ділянки; закритого перелому вертлюгової западини зліва, які відносяться до середнього ступеня тяжкості.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 11 від 21 лютого 2019 року ОСОБА_16 отримала тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани чола; закритого перелому правої великогомілкової кістки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 025 від 25 березня 2019 року ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми лівого кульшового суглобу, переломовивиху головки лівої стегнової кістки, забійної рани в ділянці лівого колінного суглобу та лівої стопи, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден в ділянці обличчя, укушеної рани язика, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 027 від 25 березня 2019 року ОСОБА_20 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; множинних синців та саден обличчя, закритої тупої травми правого передпліччя, перелому променю в типовому місці та відриву шиловидного відростка, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Відповідно до висновку авто-технічної трасологічної експертизи № 79 від 22 січня 2019 року у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_12 , з технічної точки зору, регламентувалися вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Ford Mondeo» ОСОБА_7 , з технічної точки зору, регламентувались вимогами п.п. 10.1, 11.3, 12.3, 12.6 (б) Правил дорожнього руху. Зіткнення автомобіля «Ford Mondeo» та автомобілі «ВАЗ-2109» сталося на проїзній частині автодороги напрямку смт. Крижопіль в районі початку осипу скла ЛФП та подряпин асфальтного покриття, позначених на схемі ОМДТП під № 2. На момент первинного контакту кут між повздовжньою віссю автомобіля «ВАЗ-2109» та повздовжньою віссю автомобіля «Ford Mondeo» складав близько 190-195 градусів. Технічна можливість попередження зіткнення у водія автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_12 полягала у виконанні ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У випадку коли зустрічний транспортний засіб до моменту зіткнення не гальмувався, питання про технічну можливість у водія, що рухається по свої смузі руху, попередити зіткнення шляхом гальмування втрачає сенс, так як ні зниження швидкості, ні зупинка транспортного засобу не виключала можливість зіткнення. В ситуації яка склалася, можливість попередження зіткнення у водія автомобіля «Ford Mondeo» ОСОБА_7 з технічної точки зору, полягала у виконанні ним вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, для виконання яких у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. Водій автомобіля «Ford Mondeo» ОСОБА_7 в момент сприйняття ситуації як небезпечної, виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору буде мати технічну можливість попередити зіткнення. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_12 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Ford Mondeo» ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 35 від 05 лютого 2019 року у деталях та вузлах робочої частини гальмівної системи та рульового керування автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак Республіки Польша НОМЕР_1 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи некерованість даного автомобіля до початку розвитку подій ДТП не виявлено, тобто системи перебували в працездатному стані.
Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 36 від 25 лютого 2019 року у деталях та вузлах робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля «ВАЗ-2109», державний номерний знак НОМЕР_3 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б вплинули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тобто системи перебували в працездатному стані.
Згідно з висновком токсилогічної експертизи № 120 від 5 лютого 2019 року при судово-хімічній експертизі крові ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт у концентрації 0,9%.
Таким чином, ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 10.1, 11.3, 12.1, 12.3, 12.6 (б) Правил дорожнього руху України.
Порушення водієм ОСОБА_7 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 , не оспорюючи висновків суду щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, порушує питання про зміну вироку з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та про призначення йому максимального покарання, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, також просить повністю задовольнити позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_7 на її користь 1000000 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також те, що щире каяття фактично не є таким, оскільки він як на досудовому розслідуванні, так і в судовому засіданні намагався виправдати свої дії і лише зрозумівши невідворотність покарання, почав «щиро каятись», також суд не взяв до уваги позиції потерпілих та їх представника, які наполягали на застосуванні до ОСОБА_7 максимальної міри покарання. Крім того, задовольняючи частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, суд не взяв до уваги моральні страждання й душевний біль потерпілої ОСОБА_10 , яка внаслідок кримінального правопорушення втратила трьох рідних людей.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції, призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Апеляційну скаргу захисник мотивує тим, що суд зазначив обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - тяжкі наслідки, завдані злочином, однак ця обставина увійшла в об`єктивну сторону злочину, як кваліфікуюча ознака, а тому суд не може враховувати її ще раз при призначенні покарання, як таку, що його обтяжує. Крім того, суд безпідставно не визнав ряд пом`якшуючих покарання обставин - надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, що обвинувачений має інвалідність, на його утриманні двоє малолітніх дітей та вагітна дружина, також він позитивно характеризується, не схильний до пияцтва. Крім того, суд безпідставно послався в мотивувальній частині на те, що потерпілі просили суворого покарання, однак це не відповідає дійсності, вони пояснення в суді не надавали, письмово щодо міри покарання не висловлювались, в судових дебатах ні потерпілі, ні їх представник не приймали участі.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілих, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та їх представника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали свою апеляційну скаргу, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, прокурора ОСОБА_6 , який покладався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 необхідно задовольнити частково, а у задоволенні апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 слід відмовити.

Висновок суду першої інстанції з приводу доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, базується на досліджених у судовому засіданні доказах, яким у вироку дана належна оцінка.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.3 ст. 286 КК України є вірною.

При призначенні покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який визнав свою вину, на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, має на утриманні двох малолітніх дітей та вагітну дружину, є особою з інвалідністю третьої групи, а також досудову доповідь органу пробації, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обставину, яка обтяжує його - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, врахувавши обставину, яка обтяжує покарання тяжкі наслідки, завдані злочином, суд припустився помилки.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 67 КК України тяжкі наслідки завдані злочином відносяться до обставин, які обтяжують покарання. Однак, при ухваленні вироку судом першої інстанції не враховано те, що відповідно до вимог ч.4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Під тяжкими наслідками, завданими злочином, маються на увазі ті суспільно-небезпечні зміни в об`єкті кримінально-правової охорони, які викликані вчиненням злочину, але виходять за межі його складу. З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження тяжкими наслідками можуть визнаватись, зокрема, смерть однієї чи декількох осіб, значна шкода здоров`ю людей, майнова шкода у великому чи особливо великому розмірах тощо.
З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що кваліфікуючою ознакою вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох людей, є настання тяжких наслідків, завданих злочином, а тому додатково їх враховувати, як обтяжуючу покарання обставину, у суду підстав не було.
Отже, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини обставину, яка обтяжує покарання тяжкі наслідки, завдані злочином.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами захисника з приводу того, що вчинення злочину ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння має бути виключено з обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Алкогольне сп`яніння не є ознакою злочину, яка впливає на його кваліфікацію, а є обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, про що наголошується в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 №14.

Зокрема, у п. 22 зазначено, що у разі вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших

одурманюючих засобів, суд повинен обговорити питання про визнання

цієї обставини відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України

такою, яка обтяжує покарання винного.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді 7 років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами строком 3 роки узгоджується з постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та підстав вважати його надто суворим чи м`яким немає.

Крім того, колегія суддів зауважує, що призначення більш суворого покарання шляхом зміни вироку, про що йдеться в апеляційній скарзі представника потерпілого, неможливе.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.23. ч.1 ст. 1167 ЦК України та роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обґрунтовано задовольнив на суму 500 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 6 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити виключити з його мотивувальної частини обставину, яка обтяжує покарання, тяжкі наслідки, завдані злочином.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: