Справа № 344/8931/19
Провадження № 11-сс/4808/143/19
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2019 року про відмову в задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій по кримінальному провадженню, які він зобов`язаний вчинити у визначенні КПК України строки, -

за участю: прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати; ухвалити нову, якою скасувати рішення слідчого щодо повідомлення та вручення підозри щодо нього; зобов`язати слідчого вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомості у кримінальному провадженні відносно нього. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що він не проживає спільно зі своєю сестрою ОСОБА_10 , якій було вручено підозру щодо нього, про що остання також наголошувала. Аналогічне вбачається й з матеріалів кримінального провадження, де зазначено, що він зареєстрований у смт. Ворохта, проте фактично перебуває у м. Володимир-Волинську Волинської області, де проходить службу за контрактом у Збройних Силах України. Вказує на те, що з сестрою він не мешкає, та відповідно приписів ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сестра не є його членом сім`ї. Посилається на розбіжність у висновках ухвали слідчого судді, оскільки в судовому рішенні зазначено про те, що в діях слідчого відсутня бездіяльність, яка полягає у нездійсненні вручення йому як підозрюваній особі, повідомлення про підозру, з одночасним встановленням факту того, що підозру не було вручено у день складання, повідомлення про підозру не було вручено дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає. Вважає вказані дії органу досудового розслідування такими, що порушують вимоги ст.ст. 111, 276 КПК України, що призвело й до порушення його права на захист, оскільки у змісті повідомлення про підозру йому не роз`яснювались його права, передбачені ст. 42 КПК України. Апелянт вважає, що він фактично не набув статусу підозрюваного, внаслідок невручення особисто йому повідомлення по підозру.

Своє рішення щодо відмови в задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого, слідчий суддя мотивував тим, що старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 не допущено бездіяльності, зокрема й такійй, що полягає у нездійсненні вручення ОСОБА_7 письмового повідомлення про підозру у встановлений законом строк та спосіб, оскільки в день складення повідомлення про підозру слідчий прибув до місця реєстрації ОСОБА_7 для вручення та повідомлення йому про підозру, але його не було за місцем реєстрації та проживання, тому повідомлення було вручено його рідній сестрі, що узгоджується з приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), що міститься в матеріалах провадження, вбачається, що відомості про кримінальне провадження №0000127 внесені до ЄРДР 19.08.2015 року (а.п.13).

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 були внесені зміни до деяких законодавчих актів, зокрема й в ст. 303 КПК України, а саме ч. 1 ст. 303 було доповнено пунктом 10, яким передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, - «повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником».

Цим же законом й було внесено зміни до ч. 2 ст. 309 КПК України, яка дозволяє під час досудового розслідування оскаржити в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

В той же час системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що зазначені зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Наведене свідчить, що скарга ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій по кримінальному провадженню, які він зобов`язаний вчинити у визначенні КПК України строку, що фактично виражалась у неврученні належним чином повідомлення про підозру, з вимогою про скасування повідомлення про підозру та виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_7 , не може бути предметом перевірки як слідчим суддею так й судом апеляційної інстанції, виходячи з обставин конкретної справи.

Разом з тим вбачається, що апелянт, під час подачі вказаної вище скарги на бездіяльність слідчого, послався на вимоги ст. 303 КПК України без зазначення відповідної частини та конкретного пункту.

Зі змісту судового рішення слідчого судді вбачаєтеся, що слідчий суддя приймав рішення з урахуванням правової позиції сторони захисту, керуючись п. 1 ст. 303 КПК України, тобто розглядаючи провадження як скаргу на бездіяльність.

В той же час, таке рішення слідчого судді, яке постановлено на підставі п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України, тобто відмова в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки ст. 309 КПК України містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а тому висновок слідчого судді щодо можливого апеляційного оскарження, не ґрунтується на нормах КПК України.

При прийнятті рішення, колегія суддів враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 оскаржує бездіяльність слідчого, що полягала у неврученні особисто йому - ОСОБА_7 , повідомлення про підозру, та наголошує на незаконності вручення повідомлення про підозру, щодо нього, його сестрі, за адресою проживання якої, він не мешкає, оскільки з 27.12.2018 року по 03.01.2019 року перебуває у м. Володимир-Волинську Волинської області, де проходить службу за контрактом у Збройних Силах України.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, про відсутність з боку слідчого бездіяльності в частині, що стосується невручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру.

На час апеляційного розгляду ОСОБА_7 вказує, що ознайомлений зі змістом про повідомлення про підозру та знає в чому його підозрюють, користується процесуальними правами, вважає що відносно нього не існує запобіжного заходу.

Однією з найважливіших процесуальних дій у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування є повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, з яким кримінальний процесуальний закон пов`язує початок притягнення такої особи до кримінальної відповідальності.

Зважаючи на важливість зазначеної процесуальної дії, необхідним є суворе дотримання процесуального законодавства під час її проведення.

Так, норми щодо повідомлення про підозру регулюються главою 22 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у разі неможливості такого вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Отже, діючим законодавством встановлено, що повідомлення про підозру має бути вручено у день його складання, та у спосіб передбачений для вручення повідомлень.

В той же час, у разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (Глава 11 КПК України, статті 135, 136), тобто шляхом: 1) надіслання поштою, електронною поштою; 2) врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; 3) вручення житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Таким чином, КПК України містить вичерпний перелік способів, з дотриманням яких, повідомлення про підозру може бути вручене.

Зазначені вимоги закону слідчим були дотримані в повному обсязі.

З матеріалів, наданих суду, вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України було складене старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 29.12.2018 року (а.п. 17-19), тому саме цього дня, слідчий прибув до місця реєстрації ОСОБА_7 для вручення останньому повідомлення про підозру.

Слідчому була відома наступна адреса реєстрації і проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 .

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі зазначає саме цю адресу його проживання. та не повідомляє будь-яку іншу адресу свого мешкання.

Більш того, надані під час апеляційного перегляду документи, а саме: довідка та акт обстеження матеріально-побутових умов від 10.06.2019 року, свідчать про те, що саме за цією ж адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 зареєстрований, та не зазначена будь-яка інша адреса реєстрації чи перебування останнього.

Стаття 135 КПК України передбачає можливість вручення повідомлення про підозру дорослому члену сім`ї особи для подальшої передачі.

Вичерпний перелік осіб, які є членами сім`ї, в розумінні кримінального процесу, визначений ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», зокрема це можуть бути особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Також п. 1 ч. 1 КПК України визначений термін «близькі родичі та члени сім`ї», до яких відносяться: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі;

При цьому, вручення повідомлення про підозру будь-якій іншій, сторонній особі є незаконним та не тягне за собою набуття особою статусу підозрюваного.

Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції, й цього не заперечує апелянт, повідомлення про підозру було вручено його сестрі ОСОБА_12 , яка є його рідною сестрою, а відповідно до приписів ст. 3 КПК України близьким родичом, оскільки ОСОБА_7 був відсутній за вказаною адресою.

Оскільки матеріали провадження містять належне підтвердження отримання сестрою ОСОБА_7 - ОСОБА_12 письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України (а.п. 20), що передбачено ч. 1 ст. 136 КПК України, то, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність в діях слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 бездіяльності, оскільки слідчий діяв відповідно до приписів ч. 1 ст. 278 КПК України.

Посилання апелянта на норми Сімейного Кодексу України в частині тлумачення поняття «члени сім`ї», не заслуговує на увагу, у зв`язку із тим, що кримінальне провадження визначається, відповідно до ст. 1 КПК України, лише кримінальним процесуальним законодавством України, де в ст. 3 КПК України чітко визначено тлумачення термінів, що їх вжито в цьому Кодексі, зокрема й поняття «близькі родичі та члени сім`ї».

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись вимогами ст.ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2019 року про відмову в задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій по кримінальному провадженню, які він зобов`язаний вчинити у визначенні КПК України строки, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_5

ОСОБА_4