Справа № 180/960/19
У Х В А Л А

31 липня 2019 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Марганець кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000725 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стрюківка, Томаківського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 01.08.2019 року.

Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор подала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу. Прокурор просила суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме можливість переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обвинувачений може вчинити новий злочин, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_5 будучи раніше засудженим, в період іспитового строку, повторно вчинив тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання до 8 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного та просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання ОСОБА_5 та його захисника, так як має намір разом з ОСОБА_5 відшкодувати шкоду потерпілій.

Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується (підозрюється) у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 р. та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ „Феррарі-Браво проти Італії".

Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.07.2011, „Осаковський проти України" від 17.07.2014 та ін).

Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обвинувачений може вчинити новий злочин. До такого висновку суд приходить з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_5 будучи раніше засудженим, в період іспитового строку, повторно вчинив тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання до 8 років позбавлення волі.

Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 01.08.2019 року, тому суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою. Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів, тобто до 27 вересня 2019 року.

На переконання суду більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання визначених судом ризиків.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 27 вересня 2019 року до 15 години 00 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1