Справа № 573/1682/18
Номер провадження 1-кп/573/24/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

представника потерпілої: ОСОБА_11 ,

свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 , ОСОБА_17

експертів: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 17 червня 2018 року за №0000296, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Мурманськ РФ, мешканця АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимого: 1) 18 січня 2011 року Басманним районним судом м. Москви за ч. 3 ст. 30, ч. 1 ст. 228-1 КК Росії до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, ухвалою Білопільського районного cуду Сумської області від 29 квітня 2013 року зазначений вирок приведено у відповідність з кримінальним законодавством України, у зв`язку з чим вважається таким, що засуджувався за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 червня 2014 року звільнений від подальшого відбування покарання на підставі п. «а» ст. 4 Закону України «Про амністію в 2014 році», 2) вироком Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2016 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 1 190 грн., штраф сплачений 14 квітня 2016 року, судимості не знята і не погашена

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
16 червня 2018 року у період часу з 10 години 30 хвилин до 13 години ОСОБА_6 разом з ОСОБА_20 розпивали спиртні напої за столом літнього майданчика у барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 . Близько 13 години між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_20 , підвівшись з за столу, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_6 , що останнього розізлило і в нього виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_20 .

Маючи реальну можливість уникнути подальшої сварки та бійки, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого, взяв у руки скляну пляшку, яка знаходилася на столі, та наніс нею один удар в область голови ОСОБА_20 , в результаті чого останній впав на підлогу. Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_6 відразу взяв у руки дерев`яну лавку вагою 13 кг та умисно наніс різними її частинами близько 5 ударів в область голови ОСОБА_20 , внаслідок чого лавка розламалася і лише тоді ОСОБА_6 припинив свої злочинній дії, направлені на протиправне заподіяння смерті потерпілого.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_20 помер на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №72 від 05 вересня 2018 року безпосередньою причиною смерті ОСОБА_20 є закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася забоєм, набряком та здавленням речовини головного мозку в результаті субдуральної гематоми зліва на тлі закритого лінійного перелому кісток склепіння та основи черепу.

При судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_20 виявлено наступні тілесні ушкодження: садна лобу зліва (2), садна лобу справа (2), садно по задній поверхні правого передпліччя в верхній третині, садно в верхній треті правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, садно лівої щоки, садно верхньої губи зліва, синець правого плечового суглобу по верхній поверхні з переходом на праву лопатку, синець лівої половини обличчя в проекції виличної кістки, закрита черепно-мозкова травма (забій, набряк та здавлення, речовини головного мозку, субдуральна гематома зліва, лінійний перелом кісток склепіння та основи черепу).

Тілесні ушкодження у виді саден лобу справа (2), утворилися за 2 3 доби до моменту настання смерті від ударно-ковзаючої дії тупих предметів. Інші тілесні ушкодження могли утворитися від ударно-ковзаючих дій тупих (тупого) твердих предметів як з обмеженою так і необмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні та конструктивні особливості травмуючого знаряддя в характері ушкоджень не відобразилися, і утворилися вірогідніше всього в термін та за обставин, зазначених в ухвалі суду від 16 липня 2018 року.

Садна лобу зліва, садна лобу справа, садно по задній поверхні правого передпліччя в верхній треті, садно в верхній треті правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, садно лівої щоки, садно верхньої губи зліва, синець правого плечового суглобу по верхній поверхні з переходом на праву лопатку, синець лівої половини обличчя в проекції виличної кістки по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Закрита черепно-мозкова травма (забій, набряк та здавлення речовини головного мозку, субдуральна гематома зліва, лінійний перелом кісток склепіння та основи черепу) відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Всі тілесні ушкодження спричиненні прижиттєво.

Закрита черепно-мозкова травма (забій, набряк та здавлення, речовини головного мозку, субдуральна гематома зліва, лінійний перелом кісток склепіння та основи черепу) знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_20 .

При судово-токсикологічному дослідженні крові трупу ОСОБА_20 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,75 проміле, що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_6 , виконуючи вказані дії, а саме наносячи удари скляною пляшкою та дерев`яною лавкою в область голови ОСОБА_20 , усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння протиправного посягання на здоров`я іншої людини, передбачав настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого, припускав і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що 16 червня 2018 року разом з ОСОБА_16 вирішили з`їздити на поле подивитися на посіви. По дорозі зустріли знайомих хлопців та заїхали в бар «У Вуйка», де присіли за столик на літньому майданчику, щоб випити пива. До них приєднався ОСОБА_20 . Останній був випивши та приніс із собою ще пляшку. Коли випив чарку, виявилося, що то бензин. Потім він приніс самогон і сам його пив. Всі глузували з того, що ОСОБА_20 переплутав самогон з бензином. Це розізлило потерпілого, та він став чіплявся до присутніх і накаляти обстановку. Коли залишилися на літньому майданчику у двох, ОСОБА_20 , який сидів навпроти через стіл, піднявся та раптово вдарив його кулаком правої руки в обличчя, в область лівого ока. Від удару він упав на підлогу разом з лавкою. Встаючи, підняв її. У цей час до нього підходив ОСОБА_20 , погрожуючи вбивством. Так як тікати було нікуди, щоб захиститися, відмахнувся лавкою та при цьому вдарив нею потерпілого в область поясниці. Внаслідок удару ОСОБА_21 відійшов, та потім знову став наступати, погрожуючи фізичною розправою, та при цьому вдарив його правою рукою в праве плече. У зв`язку з цим він повторно замахнувся на потерпілого лавкою. Останній спробував ухилитися та різко смикнувся вліво, але так як був дуже п`яний, не втримався і посковзнувся на кахелі. У цей момент лавка «наздогнала» його та удар прийшовся в область плеча, від якого потерпілий впав, вдарившись лівою частиною голови об плитку на підлозі. В цей час на літній майданчик зайшла ОСОБА_12 . Остання викликала швидку допомогу та стала надавати потерпілому першу медичну допомогу, прикладаючи до його голови пляшки з холодною водою. Крім того обвинувачений зазначив, що не бив потерпілого пляшкою по голові та не мав умислу вбивати ОСОБА_20 , а лише, відмахуючись лавкою, захищався від його протиправних дій та при цьому жодного разу не вдарив останнього по голові. Внаслідок того, що ОСОБА_20 ударив його в обличчя, у нього утворився синець біля лівого ока та під час падіння він вдарився спиною об лавку. Не вважаючи себе винним, пішов з місця події після того, як лікарі констатували смерть потерпілого, та нікому не говорив про бійку.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину не визнав, факт вчинення ним кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах повністю підтверджується показами допитаних у судовому засіданні потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також судово-медичних експертів ОСОБА_19 та ОСОБА_18 .

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що вранці 16 червня 2018 року її син ОСОБА_22 знаходився вдома, був тверезий та ніяких видимих тілесних ушкоджень у нього не було. Близько 10 години 30 хвилин зайшов ОСОБА_15 і вони разом пішли до бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Так як вони проживають неподалік та внаслідок акустичних особливостей місцевості за місцем їх мешкання, їй було чутно, що відбувається у барі. Близько 13 години перестала чути голос сина, у зв`язку з чим попросила тринадцятирічну онуку збігати подивитися, що трапилося. Повернувшись хвилин через десять, дитина повідомила, що батька вбили. Коли вона прибігла до бару, то на порозі зустріла ОСОБА_6 . Останній виходив на вулицю з пляшкою в руках та усміхався. Її син лежав на підлозі літнього майданчика на лівому боці без ознак життя, біля голови була калюжа крові. ОСОБА_12 намагалася йому допомогти, прикладаючи до голови пляшку з холодною водою. Через декілька хвилин під`їхала швидка допомога та лікарі констатували смерть сина. ОСОБА_12 їй розповіла, що ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_23 по голові пляшкою з-під горілки, внаслідок чого останній впав на підлогу, після цього обвинувачений взяв лавку та наніс нею сину декілька ударів, від чого у лавки повідлітали ніжки.

Потерпіла ОСОБА_8 показала, що зранку 16 червня 2018 року, коли їхала в м. Суми на роботу, її чоловік ОСОБА_20 вдома спав. Напередодні ввечері він був тверезий та видимих тілесних ушкоджень не мав. Приблизно о 13 годині 30 хвилин від родички дізналася, що чоловіка вбили. Мертвого батька побачила донька, яка позвала на місце події бабу ОСОБА_9 . На момент її приїзду, тіло чоловіка вже забрали в морг. Від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дізналася, що ОСОБА_23 вбив ОСОБА_6 , який спочатку вдарив його по голові пляшкою з-під горілки, а потім лавкою. Наступного дня бачила обвинуваченого, при цьому синців у нього на обличчі не було. ОСОБА_6 присилав їй поштою гроші у сумі 10 000 грн., але вона їх не взяла. Крім того, батько останнього підходив до її свекрухи ОСОБА_9 з приводу компенсації витрат на поховання, але вона також відмовилася прийняти допомогу. А після розгляду апеляційним судом апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, ОСОБА_9 погрожували двоє невідомих чоловіків.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що ввечері 16 червня 2018 року йому по телефону повідомили про смерть батька. Наступного дня він приїхав додому. Ввечері 17 червня 2018 року, приблизно о 18 годині, бачив ОСОБА_6 без видимих тілесних ушкоджень. А 18 червня 2018 року під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим у нього вже був синець на обличчі. Про те, що ОСОБА_6 причетний до вбивства його батька дізнався не одразу.

Свідок ОСОБА_12 , будучи допитаною у судовому засіданні показала, що 16 червня 2018 року приблизно о 13 годині зайшла у бар «У Вуйка», де зустріла свого знайомого ОСОБА_13 . З останнім присіла за столик біля вікна, звідки було видно літній майданчик бару. Там, за столом, розташованим справа біля входу, сиділи ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 . До них підійшов ОСОБА_20 . З останнім у хлопців виник конфлікт. Потім вона бачила як ОСОБА_20 підійшов до ОСОБА_6 . Останній схопив пляшку та вдарив нею по голові потерпілого. Після удару ОСОБА_23 схопився за голову. Потім ОСОБА_24 схопив лавку, на якій сидів, та вдарив нею ОСОБА_20 по голові спереду, в результаті чого останній впав на підлогу на коліна. Далі обвинувачений ще наніс потерпілому приблизно три удари лавкою по спині та голові. Після цього вона підбігла до ОСОБА_20 , який лежав на підлозі, та почала надавати йому першу медичну допомогу, при цьому викликала швидку допомогу, яка прибула на місце приблизно через 10 хвилин. Медики констатували смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що 16 червня 2018 року в обідній час зайшов у бар «У Вуйка» скупитися. Там зустрів свою знайому ОСОБА_12 . З останньою присіли за столик біля вікна в приміщенні бару, звідки могли спостерігати за компанією хлопців, яка сиділа за столом, розташованим одразу справа біля входу на літній майданчик. Через деякий час компанія вийшла. За столом залишилися ОСОБА_6 та ОСОБА_20 . Останні про щось голосно розмовляли, але про що він не чув, так як грала музика. Наступне, що він побачив, повернувшись на звук удару чогось важкого об бетон, що «літає» лавка, а ОСОБА_20 лежить на підлозі на боку. На його очах ОСОБА_6 вдарив потерпілого ніжками лавки так, що вони відлетіли. Після цього обвинувачений продовжив наносити удари дошкою, яка залишилася у нього в руках, поки її не відібрав якийсь хлопець. Всього він бачив, як ОСОБА_6 наніс 3-4 удари по верхній частині тулубу та голові ОСОБА_20 . Бив, куди попаде, аж поки не забрали лавку. Після цього ОСОБА_6 накинув на голову капюшон і вийшов з літнього майданчику. Після цього ОСОБА_12 пішла надавати ОСОБА_20 першу медичну допомогу. Вона ж викликала швидку. Слідом за медичними працівниками приїхала й поліція.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що 16 червня 2018 року приблизно о 14 годині, перебуваючи в барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на прохання власника бару, збив дерев`яну лавку довжиною приблизно 1,2 м, в якій ніжки були відокремлені від сидіння та поставив її на літньому майданчику.

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_19 показав, що проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_20 , свій висновок підтвердив та при цьому уточнив, що у висновку помилково зазначена дата смерті потерпілого ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді як останній помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначив, що причиною смерті ОСОБА_20 стала закрита черепно-мозкова травма, перелом кісток склепіння та основи черепу від удару в ліву частину голови тупим предметом, яким могла бути дерев`яна лавка вагою приблизно 13 кг. При цьому потерпілий міг знаходитися як стоячи у вертикальному положенні так і лежачи на спині. Травма голови, яка спричинила смерть ОСОБА_20 могла утворитися від одного удару. Отримання потерпілим тілесних ушкоджень, які потягли за собою смерть, внаслідок падіння в даному випадку виключається. Крім того експерт ОСОБА_19 додав, що проводив судово-медичну експертизу обвинуваченого ОСОБА_6 , під час якої в останнього були виявлені синці на обличчі, в області лівого ока та на спині справа. Характерні особливості травмуючого предмета у вказаних тілесних ушкодженнях не проявилися. По давності тілесні ушкодження, які були виявлені в обвинуваченого, могли утворитися як 18 червня 2018 року так і пізніше.

Судово-медичний експерт ОСОБА_18 , будучи допитаним у судовому засіданні показав, що проводив судово-медичні експертизи по механізму спричинення потерпілому ОСОБА_20 тілесних ушкоджень, які під час слідчих експериментів були продемонстровані свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Хоча останні й показували різні механізми нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_20 , які не в повній мірі відповідають механізму спричинення тілесних ушкоджень, виявлених на трупі потерпілого, але при цьому вони обоє вказували, що удари наносилися лавкою по голові останнього. Продемонстрований ОСОБА_6 механізм спричинення ОСОБА_20 тілесних ушкоджень, не відповідає механізму спричинення тілесних ушкоджень, які були виявлені на трупі останнього. Оглянувши фототаблицю до протоколу огляду трупа, експерт додатково зазначив, що, виходячи з виявлених на трупі ОСОБА_20 тілесних ушкоджень, смертельний удар був нанесений по голові потерпілого зліва, зверху вниз, зліва направо предметом продовгуватої форми з чіткими межами, яким може бути дерев`яна лавка. У даному випадку тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, не могло утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту, оскільки заважало плече, і крім того, воно не містить характерних ознак контакту голови з підлогою, так як має чіткі межі.

Під час судового розгляду кримінального провадження судом були допитані заявлені стороною захисту свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_17 , зокрема, показав, що 16 червня 2018 року приблизно в обідній час разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ще іншими хлопцями, які то підходили, то відходили, на літньому майданчику бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за першим справа від входу столом розпивали спиртне. До них приєднався ОСОБА_20 . Так як останній спочатку привіз із собою та випив чарку бензину замість самогону, присутні з нього глузували. Коли ОСОБА_20 підвипив, то на насмішки став реагувати агресивно. Хлопцям це почало набридати, а тому вони по черзі вийшли на вулицю. Він вийшов також. На літньому майданчику бару залишилися ОСОБА_6 та ОСОБА_20 . Щоб зателефонувати брату, відійшов на дорогу. В цей момент почув крик потерпілого та через вікно літнього майданчика побачив, як останній, піднявшись з лавки, через стіл вдарив ОСОБА_6 , який сидів навпроти, кулаком правої руки в обличчя, в результаті чого останній впав. В цей момент ОСОБА_20 почав підходити до обвинуваченого з погрозами вбивства. Злякавшись, він побіг до ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які стояли за парканом, щоб покликати на допомогу. До них підійшов ОСОБА_16 , який курив біля сміттєвого бака біля входу і міг бачити бійку, та вони всі разом зайшли на літній майданчик. Там вони побачили ОСОБА_20 , який лежав на підлозі, біля нього, схопившись за голову, присів ОСОБА_6 та схилилася ОСОБА_12 , яка перевіряла ознаки життя потерпілого та попросила принести щось холодне і воду. На підлозі лежала розбита скляна пляшка з-під пива. Лавки, на якій сидів ОСОБА_6 , не було. В обвинуваченого на обличчі бачив почервоніння.

Свідок ОСОБА_15 показав, що після того як ОСОБА_20 розпочав конфлікт, він разом з іншими хлопцями вийшли на вулицю. На літньому майданчику бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » залишилися сидіти за столом один навпроти одного потерпілий та обвинувачений. Вони з ОСОБА_27 відійшли за паркан. ОСОБА_17 на дорозі біля літнього майданчика говорив по телефону. Через деякий час ОСОБА_17 та ОСОБА_16 підійшли до них та повідомили про те, що ОСОБА_20 б`є ОСОБА_6 . Коли зайшов на літній майданчик, то побачив, що ОСОБА_20 лежить на підлозі, біля нього присів ОСОБА_6 та схилилася ОСОБА_12 . Остання повідомила, що потерпілий подає ознаки життя та попросила принести води і щось холодне.

Свідок ОСОБА_16 показав, що після того як ОСОБА_20 розпочав конфлікт, присутні вийшли з-за столу на вулицю. На літньому майданчику бару «У Вуйка» за столом залишилися сидіти потерпілий та обвинувачений. Він став покурити біля сміттєвого бачка біля входу на літній майданчик. З цього місця спостерігав як ОСОБА_20 , привстав і через стіл вдарив ОСОБА_6 кулаком правої руки в обличчя, в результаті чого останній разом з лавкою впав на підлогу на спину, більше на правий бік. В цей час ОСОБА_20 обійшов стіл та з піднятою рукою, висловлюючи нецензурною лексикою погрозу вбивством, став підходити до обвинуваченого. Побоюючись за ОСОБА_6 , він пішов кликати хлопців на допомогу. Коли разом з хлопцями зайшов на літній майданчик, то побачив на підлозі ОСОБА_20 , він був ще живий, біля нього присів ОСОБА_6 та схилилася ОСОБА_12 .

Крім того, факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення при обставинах, зазначених в описовій частині вироку, підтверджується зібраними стороною обвинувачення письмовими доказами, які були досліджені та перевірені судом.

Так, зі змісту протоколу огляду місця події від 16 червня 2018 року та фототаблиці до нього вбачається, що в період часу з 13 години 20 хвилин до 14 години 30 хвилин була оглянута територія літнього майданчика бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , де на підлозі з плитки виявлено труп мешканця АДРЕСА_3 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з тілесними ушкодженнями у виді двох саден на голові, зокрема, на ділянці лоба зліва, у верхній частині, на лівій залисині розміром 2,5х3 см та на відстані 2 см від описаного пошкодження розміром 4х6 см більш прямокутної форми. На лівому плечі та біля руки, під обличчям трупа виявлено виділення сукровиці, яка проглядається також у носових ходах, та під трупом - мокру пляму розміром 130х150 см. В ході огляду місця події слідів боротьби не виявлено. Справа від входу виявлено дерев`яний стіл, на якому виявлено, зокрема пусту скляну пляшку з написом «Горілочка класична» 0,5 л. Зі сторони входу до столу підставлена дерев`яна лавка, під якою на підлозі під правою стіною виявлено розбиту скляну пляшку з написом «Рогань» (а. с. 145-157, т. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18 червня 2018 року та фототаблиці до нього, в період часу з 13 години 30 хвилин до 15 години 00 хвилин з участю судово-медичного експерта проведено огляд трупа ОСОБА_20 , в ході якого встановлено, що довжина тіла останнього становить 168 см. На голові трупу, на лобі зліва, на 6 см вверх від лівої бровної дуги та на 4 см вліво від середини голови виявлено садно під кіркою та шкіркою нерівної прямокутної форми розмірами 2х2,5 см. У цій же ділянці, на 2,5 см вверх від попереднього ушкодження виявлено садно у виді овалу під червоно-коричневою кіркою, розташоване на рівні шкіри, розміром 4,5х4 см. На лобі справа, на 4 см вверх від брови та 1 см вправо від середини голови виявлено садно у виді полоси під кіркою на рівні шкіри розмірами 2х0,3 см, подібне садно виявлено на відстані 1,5 см вправо розміром 0,7х0,2 см. У ділянці правого плечового суглобу по верхній поверхні з переходом на праву лопатку виявлено крововилив невизначеної форми розміром 10х8 см синюшного кольору. По задній поверхні правого передпліччя, в верхній третині виявлено садно подовжньої форми під червоно-коричневою кіркою розмірами 9х2 см, нижче шкіри. Аналогічне садно виявлене у верхній третині правого стегна по передньо-внутрішній поверхні розміром 3,5х1,5 см. В проекції першого садна виявлено крововилив розмірами 3х3,5 см. В скронево-лобно-тім`яній ділянці зліва виявлено перелом розмірами 6х0,1 см. Під мозковою оболонкою виявлено субдуральний крововилив з 60 мл крові. Перелом кісток черепа продовжується через середньо-черепну ділянку до основи черепа, а саме «турецького сідла» (12 см) (а. с. 160-167, т. 1).

Згідно з протоколом огляду місця події від 18 червня 2018 року та фототаблицею до нього оглянуто приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 . Приміщення бару розташоване на відстані 5 м від проїжджої частини дороги, де знаходиться прибудова шириною 5,8 м, довжиною 16,5 м, висотою 3,2 м. Зовнішня частина частково зарешічена, вхід здійснюється через двостворчаті дерев`яні двері, кожна створка розмірами 92 см х 2 м, які на момент огляду відчинені в середину приміщення. Підлога викладена бетонною плиткою розміром 95х195 мм, на момент огляду суха. З правого боку знаходиться два дерев`яних столика та по дві дерев`яні лави біля кожного з них. Зліва мається зарешічене вікно, на момент огляду відчинене, за яким у приміщенні бару знаходиться стіл з двома дерев`яними лавами. Під час огляду слідів бурого кольору та боротьби не виявлено. На підлозі перед входом у приміщення прибудови знаходиться дерев`яна лава, вагою 13 кг, висотою в межах 47 см, довжиною 1,2 м, на яку вказав свідок ОСОБА_14 , як на таку, що ремонтував 16 червня 2018 року (а. с. 179-187, т. 1).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №72, яка була розпочата 18 червня 2018 року та закінчена 05 вересня 2018 року, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_20 є закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася забоєм, набряком та здавленням речовини головного мозку в результаті субдуральної гематоми на тлі закритого лінійного перелому кісток склепіння та основи черепа.

Смерть ОСОБА_20 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , за 47-48 год до моменту дослідження трупа в морзі.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_20 виявлено наступні тілесні ушкодження: садна лобу зліва (2), садна лобу справа (2), садно по задній поверхні правого передпліччя у верхній треті, садно в верхній треті правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, садно лівої щоки, садно верхньої губи зліва, синець правого плечового суглобу по верхній поверхні з переходом на праву лопатку, синець лівої половини обличчя в проекції виличної кістки, закрита черепно-мозкова травма (забій, набряк та здавлення речовини головного мозку, субдуральна гематома зліва, лінійний перелом кісток склепіння та основи черепу).

Тілесні ушкодження у виді саден лобу справа (2) утворилися за 2-3 доби до моменту настання смерті від ударно-ковзаючої дії тупих предметів.

Інші тілесні ушкодження могли утворитися від ударно-ковзаючих дій тупих (тупого) твердих предметів як з обмеженою так і з необмеженою травмуючою поверхнею. Індивідуальні та конструктивні особливості травмуючого знаряддя у характері ушкоджень не відобразилися і утворилися вірогідніше всього 16 червня 2018 року.

Садна лобу зліва (2), садна лобу справа (2), садно по задній поверхні правого передпліччя в верхній треті, садно в верхній треті правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, садно лівої щоки, садно верхньої губи зліва, синець правого плечового суглобу по верхній поверхні з переходом на праву лопатку, синець лівої половини обличчя в проекції виличної кістки по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Закрита черепно-мозкова травма (забій, набряк та здавлення речовини головного мозку, субдуральна гематома зліва, лінійний перелом кісток склепіння та основи черепа) відностяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (п. 2.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Всі виявлені тілесні ушкодження спричинені прижиттєво.

Закрита черепно-мозкова травма (забій, набряк та здавлення речовини головного мозку, субдуральна гематома зліва, лінійний перелом кісток склепіння та основи черепа) знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

При судово-токсикологічному дослідженні крові трупу ОСОБА_20 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,75 проміле, що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння (а. с. 201-204, т. 1).

Зі змісту висновка експерта №174 від 20 червня 2018 року вбачається, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець лівої біляорбітальної області, синець в області крила правої підвздошної кістки. Інших тілесних ушкоджень не виявлено. Характер встановлених ушкоджень свідчить про те, що вони могли утворитися від дії ударів тупого (тупих) твердого (твердих) предмета (предметів), характерні особливості травмуючої поверхні якого (яких) в пошкодженнях не відобразилися. Вірогідніше всього вказані тілесні ушкодження утворилися 16 червня 2018 року.

Тілесні ушкодження у вигляді синця лівої біляорбітальної області, синця в області крила правої підвздошної кістки по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі. У момент заподіяння вказаних тілесних ушкоджень, ймовірніше всього потерпілий знаходився у вертикальному положенні лицем до нападника (а. с. 208-209, т. 1).

Зі змісту висновку судово-психіатричної експертизи №373 від 26 липня 2018 року вбачається, що на момент вчинення інкримінованого злочину ОСОБА_6 будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як особа, що не є душевнохворою, обвинувачений на теперішній час застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (а. с. 214-216, т. 1).

Згідно з протоколом слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів фіксування від 18 червня 2018 року та відеозаписом слідчого експерименту, який міститься на оптичному диску, свідок ОСОБА_12 розказала і показала як ОСОБА_6 наніс потерпілому ОСОБА_20 спочатку один удар скляною пляшкою в голову спереду, після чого схопив лавку та вдарив нею потерпілого по голові, в результаті чого ОСОБА_20 упав на коліна. У подальшому обвинувачений наніс потерпілому ще приблизно три удари лавкою по спині та голові (а. с. 23-34, т. 2).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів фіксування від 18 червня 2018 року та відеозапису слідчого експерименту, який міститься на оптичному диску, свідок ОСОБА_13 розказав і показав як ОСОБА_6 наніс ОСОБА_20 , який лежав на підлозі, удари дерев`яною лавкою по тулубу та голові так, що у лавки відлетіли ніжки (а. с. 119-130, т. 2).

Згідно з висновками судово-медичного експерта №187 та №186 від 17 вересня 2018 року, механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_20 , частково може відповідати механізму утворення тілесних ушкоджень, продемонстрованому свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під час проведення слідчих експериментів за їх участю 18 червня 2018 року (а. с. 200, 212, т. 2).

У відповідності з протоколом слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів фіксування від 19 червня 2018 року та відеозапису слідчого експерименту, який міститься на оптичному диску, ОСОБА_6 розказав та продемонстрував як потерпілий наніс йому удар в обличчя в область лівого ока в результаті чого він впав спиною, більше правим боком на дерев`яну лавку, якою в подальшому наніс потерпілому удар в область голови справа (а. с. 142-152, т. 2).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №184 від 17 вересня 2018 року механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_20 , не відповідає механізму утворення тілесних ушкоджень, продемонстрованому підозрюваним ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту з його участю від 19 червня 2018 року, оскільки перелом черепу на трупі потерпілого виялено з лівого боку, а ОСОБА_6 показує нанесений ним удар лавкою в праву бокову поверхню голови (а. с. 196, т. 2).

З висновку комісійної судово-медичної експертизи №44/2019 від 11 вересня 2019 року, яка була проведена під час судового розгляду кримінального провадження, вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_20 виявлені тілесні ушкодження голови садна чола зліва (2), садна чола справа (2), синець виличної ділянки зліва, садна лівої щоки (1) та верхньої губи зліва (1); крововилив в м`які покрови голови з внутрішньої поверхні та в апоневроз у лівій лобній ділянці в проекції садна; лінійний перелом лобної кістки зліва з переходом на ліву скроневу кістку, середню черепну ямку зліва до турецького сідла; крововилив під твердою мозковою оболонкою в лівій лобно-скроневій ділянці у вигляді згустку об`ємом 60 мл, дрібно крапкові крововиливи у м`яку мозкову оболонку в лівих лобно-скроневих частинах мозку. Кінцівок синець в ділянці правого плечового суглобу з переходом на лопаткову ділянку, садно задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, садна переднє-внутрішньої поверхні верхньої третини правого стегна.

Тілесні ушкодження голови - садна лобної ділянки зліва, крововиливи в м`які покрови голови в лобній ділянці зліва, лінійний перелом кісток черепа, крововилив під твердою мозковою оболонкою у лівій лобно-скроневій ділянці є складовими компонентами черепно-мозкової травми, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і заходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_20 . Компоненти черепно-мозкової травми не можуть розглядатися окремо, так як ЧМТ - це сукупність ушкоджень м`яких покровів голови, порушення цілісності кісток черепа та ушкодження тканини головного мозку, його оболонок, судин, нервів.

Садна та синці обличчя, кінцівок мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Оскільки лінія виявленого лінійного перелому починається в лобній кістці зліва, переходить на скроневу кістку та ліве крило клиновидної кістки, то даний перелом виник внаслідок прикладення травмуючої сили в лобну ділянку зліва, тобто в місці садна лобної ділянки зліва розмірами 2,5x2 см.

Смерть ОСОБА_21 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді: лінійного перелому лобної кістки зліва з переходом на ліву скроневу кістку та середню черепну ямку зліва, крововиливу під твердою мозковою оболонкою у лівій лобно-скроневій ділянці, крововиливу у м`яку мозкову оболонку, садна лобної ділянки зліва і ускладнилася набряком головного мозку на фоні алкогольної інтоксикації.

Локалізація та характер тілесних ушкоджень волосистої частини голови (садна лобної ділянки зліва за описанням судово-медичного експерта, анатомічно розташовані вище лобного бугра та вище тім`яного бугра, тілесні ушкодження голови не є характерними для травми прискорення - відсутні протиударні ушкодження), виключає можливість спричинення основного об`єму черепно-мозкової травми у ОСОБА_20 при падінні на площину як з, так і без надання тілу початкового прискорення.

За описанням тілесних ушкоджень судово-медичним експертом, усі виявлені тілесні ушкодження спричинені за життя.

Об`єктивні судово-медичні дані, які б дозволили встановити послідовність спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_20 , відсутні. Усі вони спричинені впродовж нетривалого проміжку часу незадовго до настання смерті.

Локалізація тілесних ушкоджень може вказувати на не менше як дворазове прикладення травмуючої сили в лобну ділянку справа, не менш як дворазове в лобно-тім`яну ділянку зліва (вище лобного бугра); не менш як дворазове в ділянку лівої щоки, не менш як одноразове в ділянку верхньої губи; не менш як одноразове в ділянку правого плечового суглобу, не менш як по одноразовому в ділянку правого передпліччя та правого стегна. Від одного травмуючого впливу могло виникнути декілька тілесних ушкоджень, так і декількаразові травматичні впливи в одну ділянку, можуть проявитися одним тілесним ушкодженням.

Тілесні ушкодження лівої половини голови (садно лобної ділянки зліва, лінійний перелом лобної кістки зліва з переходом на ліву скроневу кістку, середню черепну ямку зліва до рівня турецького сідла, крововилив під твердою мозковою оболонкою у лобно-скроневій ділянці) є більш характерними для одноразової дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, якою може бути скляна пляшка. Локалізація (відповідає тім`яній ділянці зліва, вище тім`яного бугра), форма та розміри (у вигляді овалу, розміром 4,5x4 см) садна, яке розташоване вище першого, можуть бути більш характерними для одноразової дії тупого предмета з плоскою переважаючою травмуючою поверхнею, якою може бути і сидіння дерев`яної лавки (розмірами сидіння 27,5 см х 120 см, товщиною 4 см, вага лавки 13 кг). Судово-медичним експертом в протокольній частині крім зовнішнього тілесного ушкодження (садна), будь-яких внутрішніх ушкоджень не описано.

Таким чином, удари в лобну ділянку зліва та в ліву тім`яну ділянку спричинені тупими предметами, більш ймовірно, з різними характеристиками.

Прикладення травмуючої сили в ліву лобну ділянку в напрямку зверху вниз спричинило ушкодження верхніх шарів шкіри (садно), крововилив в м`які покрови з внутрішньої поверхні в місці контакту, лінійний перелом лобної кістки зліва з поширенням на ліву скроневу та клиновидну кістки по ходу направлення травмуючої сили.

Місцем прикладення травмуючого предмета, внаслідок дії якого утворився лінійний перелом, є садно, локалізація якого вказана судово-медичним експертом наступним чином «на лобі зліва, на 6 см вверх від лівої бровної дуги та на 4,5 см вліво від середньої лінії голови мається під темно-коричневою кіркою розташованою нижче рівня неушкодженої шкіри, неправильної прямокутної форми, розміром 2,5х2 см».

Враховуючи місце прикладення травмуючого предмета та направленість лінії перелому, травмуючи сила діяла зверху вниз (а. с. 88-100, т. 3).

Відповідно до ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , судово-медичних експертів ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія судів дійшов висновку про те, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Обвинувачений ОСОБА_6 наполягав на тому, що злякався за своє життя, після того як ОСОБА_20 вдарив його в обличчя, внаслідок чого він впав на підлогу та поки він піднімався, наступав на нього з погрозами вбивством. Захищаючись від протиправних дій потерпілого, відмахнувся від нього лавкою, при цьому перший удар прийшовся в область поясниці, а другий - в область правого плеча, від якого ОСОБА_20 не втримався та впав, вдарившись головою об підлогу, та отримав тілесне ушкодження, що потягло смерть.

Однак, на думку колегії суддів, версія сторони захисту не знайшла свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Позбавлення життя не розглядається як таке, що вчинене на порушення цієї статті, якщо воно є наслідком виключно необхідного застосування сили:

a) для захисту будь-якої особи від незаконного насильства;

b) для здійснення законного арешту або для запобігання втечі особи, яку законно тримають під вартою;

c) при вчиненні правомірних дій для придушення заворушення або повстання.

З системного аналізу кримінального закону випливає, що умисне вбивство (стаття 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень. Причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Відповідно до вимог п. п. 1, 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» при розгляді справ даної категорії судам необхідно беззастережно додержувати вимог ч. 3 ст. 27 Конституції України і ст. 36 КК, враховуючи те, що відповідно до закону кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

При розгляді справ даної категорії судам необхідно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Аналізуючи обставини вчинення злочину ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла висновку про те, що він не зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_20 , яке створювало б реальну загрозу заподіянню шкоди його здоров`ю чи життю.

Як показав у судовому засіданні ОСОБА_6 , під час спільного вживання спиртних напоїв за столом на літньому майданчику бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », коли вони з ОСОБА_20 залишилися наодинці, останній став поводитися, на його думку, неадекватно, припіднявся та через стіл правою рукою вдарив його в область лівого ока, в результаті чого він упав, а в той час, коли піднімався, потерпілий наступав на нього з погрозами вбивством. Для того, щоб оборонитися та захистити своє життя, він схопив дерев`яну лавку та, відмахуючись, наніс нею один удар потерпілому в область поясниці, а коли ОСОБА_20 не припинив свої дії, ще раз замахнувся на нього лавкою, при цьому удар прийшовся останньому в праве плече, від якого потерпілий впав та вдарився головою об бетонну підлогу. Таким чином, обвинувачений не заперечував заподіяння ударів потерпілому, але водночас стверджував про відсутність умислу на вбивство останнього, наполягаючи на тому, що не наносив ОСОБА_20 удари в голову, натомість останній, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, внаслідок другого удару лавкою в праве плече не втримався на ногах та впав на підлогу.

Проте, ці доводи, спростовуються показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які показали, що ОСОБА_6 наніс 3-4 удари по голові та тулубу ОСОБА_20 дерев`яною лавкою так, що в неї повідлітали ніжки і лише після цього обвинувачений припинив свої активні протиправні дії. Окрім того, свідок ОСОБА_12 також зазначила, що спочатку обвинувачений вдарив потерпілого по голові скляною пляшкою.

Покази зазначених свідків узгоджуються з показами свідка ОСОБА_14 , який показав, що 16 червня 2018 року в після обідній час відремонтував дерев`яну лавку довжиною приблизно 1,2 м з літнього майданчику бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якої ніжки були відокремлені від сидіння, вищеописаними письмовими доказами, у тому числі з висновком комісійної судово-медичної експертизи №44/2019 від 11 вересня 2019 року, згідно з яким смерть ОСОБА_20 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді: лінійного перелому лобної кістки зліва з переходом на ліву скроневу кістку та середню черепну ямку зліва, крововиливу під твердою мозковою оболонкою у лівій лобно-скроневій ділянці, крововиливу у м`яку мозкову оболонку, садна лобної ділянки зліва і ускладнилася набряком головного мозку на фоні алкогольної інтоксикації; локалізація та характер тілесних ушкоджень волосистої частини голови виключає можливість спричинення основного об`єму черепно-мозкової травми у ОСОБА_20 при падінні на площину як з, так і без надання тілу початкового прискорення; тілесні ушкодження лівої половини голови (садно лобної ділянки зліва, лінійний перелом лобної кістки зліва з переходом на ліву скроневу кістку, середню черепну ямку зліва до рівня турецького сідла, крововилив під твердою мозковою оболонкою у лобно-скроневій ділянці) є більш характерними для одноразової дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, якою може бути скляна пляшка; садно, яке розташоване вище першого, більш характерне для одноразової дії тупого предмета з плоскою переважаючою травмуючою поверхнею, якою може бути і сидіння дерев`яної лавки (розмірами сидіння 27,5 см х 120 см, товщиною 4 см, вага лавки 13 кг).

Стосовно заперечень адвоката ОСОБА_7 про недопустимість показів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , проведених з їх участю слідчих експериментів від 18 червня 2018 року та як наслідок, висновків судово-медичних експертиз по встановленню механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, з огляду на те, що вони є не послідовними та не відображають всієї картини подій, так як з того місця, де вони знаходилися, не можливо було все побачити, та крім того зазначені свідки перебувають у дружніх стосунках з родиною потерпілого, а тому є зацікавленими в притягненні ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за умисне вбивство ОСОБА_20 , колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебувають в однаково нейтральних стосунках як з родиною обвинуваченого, так і з родиною потерпілого, що останні підтвердили в судовому засіданні, а доказів протилежного суду не надано. В момент вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому діяння ОСОБА_13 знаходився в приміщенні бару біля вікна та зі свого місця міг вільно спостерігати за подією, що підтверджується протоколом слідчого експерименту з участю останнього. Крім того, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у судовому засіданні зазначили, що подію міг спостерігати ОСОБА_13 , який сидів у приміщенні бару біля вікна.

Щодо свідка ОСОБА_12 , то остання у судовому засіданні показала, що, побачивши як ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_20 пляшкою по голові, припіднялася з стільця та, стоячи, спостерігала за подіями з вікна.

Крім того, стосовно кількості та локалізації нанесених потерпілому ударів свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зазначили, що побиття ОСОБА_20 відбувалося стрімко швидко, внаслідок такої зухвалої поведінки обвинуваченого вони деякий час перебували в шоці, а відтак, могли з точністю не запам`ятати кількість нанесених ударів та місце прикладання травмуючого знаряддя. Разом з цим, обоє чітко зазначили, що саме ОСОБА_6 наніс не менше п`яти ударів ОСОБА_20 дерев`яною лавкою, попадаючи по голові та тулубу.

Підстав сумніватися у показах свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у суду не має, так як вони є логічними, послідовними та відповідають наявним у справі доказам, а відтак, колегія суддів кладе їх в основу вироку.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 стороною обвинувачення надані наступні докази: протоколи проведення слідчих експериментів із застосуванням технічних засобів фіксування з участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 07 вересня 2019 року, а також висновки судово-медичного експерта №№183 та 185, зроблені з урахуванням відомостей, зазначених у вказаних протоколах (а. с. 45-56, 131-152, 208, 212, т. 2).

Стороною захисту заявлено клопотання про визнання зазначених доказів недопустимими, на що колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 86 КПК України).

Як вбачається з протоколів слідчих експериментів із застосуванням технічних засобів фіксування з участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 07 вересня 2019 року, вони проведені з участю представника потерпілих адвоката ОСОБА_29 . Під час перегляду відеозапису слідчої дії встановлено, що останній фактично керував її проведенням, задавав свідкам навідні питання, допомагав у відтворенні обставин події, та крім того, під час проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_12 , за всім, що відбувається, спостерігав свідок ОСОБА_13 , з яким у подальшому був проведений аналогічний слідчий експеримент.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначені докази отримані з істотним порушенням гарантованих Конституцією України прав та свобод людини, а відтак, не можуть бути допустимими.

Оскільки, протоколи слідчих експериментів із застосуванням технічних засобів фіксування з участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 07 вересня 2019 року є недопустимими доказами, то й складені з урахуванням викладеної в них інформації висновки судово-медичного експерта №№183 та 185 від 17 вересня 2018 року також є недопустимими доказами відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України (а. с. 208-212, т. 2).

Крім того адвокат ОСОБА_7 просив визнати недопустимими доказами протоколи огляду місця події від 16 та 18 червня 2018 року та всю інформацію, отриману під час даних слідчих дій, а також висновок комісійної судово-медичної експертизи. Проте, колегія суддів не вбачає підстав для визнання вказаних доказів недопустимими, оскільки вони здобуті відповідно до вимог чинного національного та міжнародного законодавства.

Незважаючи на визнання протоколів слідчих експериментів із застосуванням технічних засобів фіксування з участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 07 вересня 2019 року та висновків судово-медичного експерта №№183 та 185 від 17 вересня 2018 року недопустимими доказами, решта зібраних по справі та перевірених судом доказів доводять вину ОСОБА_6 в умисному заподіянні смерті потерпілого ОСОБА_20 .

Так, у судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що потерпілий прийшов у бар без видимих тілесних ушкоджень.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 у судовому засіданні також зазначили, що на той час, коли до їх компанії приєднався ОСОБА_20 , видимих тілесних ушкоджень у нього не було. Після спільного розпиття спиртного, обвинувачений та потерпілий залишилися на літньому майданчику бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » самі, в той час як всі присутні за столом вийшли на вулицю, а коли повернулися, то побачили, що ОСОБА_20 лежить на підлозі, йому намагається надати допомогу ОСОБА_12 , а поруч, схопившись руками за голову навприсядки сидить ОСОБА_6 .

Отже, судом встановлено, що ніхто, окрім обвинуваченого, не наносив ударів потерпілому, що ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував.

Крім того, відповідно до протоколу слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів фіксування від 19 червня 2018 року та відеозапису слідчої дії в присутності захисника ОСОБА_6 показав, що наносив удари дерев`яною лавкою по голові ОСОБА_20 . І хоча відповідно до висновку судово-медичного експерта №184 від 17 вересня 2018 року, продемонстрований обвинуваченим механізм спричинення тілесних ушкоджень не відповідає механізму спричинення тілесних ушкоджень, які були виявлені у потерпілого, оскільки останній показав, що наніс удар в праву частину голови ОСОБА_20 , тоді як у потерпілого виявлено тілесні ушкодження на голові зліва, проте з урахуванням поведінки ОСОБА_6 після вчинення злочину та його позиції в судовому засіданні, згідно з якою останній заперечував факт нанесення ОСОБА_20 ударів дерев`яною лавкою по голові, колегія суддів розцінює такі показання як спосіб захисту від обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, намір заплутати слідство та суд, щоб у подальшому понести покарання за менш тяжкий злочин (а. с. 142-152, 196, т. 2).

Разом з цим, колегія суддів оцінює критично доводи захисника ОСОБА_7 про те, що версія обвинувачення стосовно нанесення потерпілому удару пляшкою спростовується показами свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні зазначив, що бачив як скляна пляшка впала та розбилася об підлогу, оскільки з протоколу огляду місця події вбачається, що було виявлено дві скляні пляшки, одна з яких розбита на підлозі та одна ціла на столі, а свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що бачила, як обвинувачений наніс потерпілому удар скляною пляшкою по голові. Крім того, згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №44/2019 від 11 вересня 2019 року тілесні ушкодження лівої половини голови є більш характерними для одноразової дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, якою може бути скляна пляшка.

Окрім цього, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_7 стосовно того, що тілесні ушкодження, які потягли за собою смерть потерпілого, останній отримав внаслідок падіння з висоти власного зросту та удару об тверду підлогу з плитки, оскільки вони спростовуються показами допитаних у судовому засіданні судово-медичних експертів ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , а також висновком комісійної судово-медичної експертизи №44/2019 від 11 вересня 2019 року, згідно з якими отримання ОСОБА_20 основного об`єму черепно-мозкової травми як при падінні на площину як з, так і без надання тілу початкового прискорення виключається.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_7 про те, що стороною обвинувачення не розмежована черговість ударів, та від якого саме удару наступила смерть потерпілого, у зв`язку з чим кваліфікація ді й обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України неможлива колегія суддів зазначає, що у даному випадку це не є важливим, оскільки в судовому засіданні встановлено, що удари ОСОБА_20 були нанесені одним ОСОБА_6 , а їх наслідком стала смерть потерпілого.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він захищався від протиправних дій потерпілого, колегія судів також оцінює критично, оскільки вони суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які вказали на обставини вчинення кримінального правопорушення, висновками експертиз, а також показами самого обвинуваченого, який підтвердив, що наносив потерпілому удари дерев`яною лавкою вагою приблизно 13 кг. У даному конкретному випадку, наносячи з силою удари дерев`яною лавкою вагою 13 кг по голові потерпілого, ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Встановлені судом фактичні обставини, з урахуванням показань самого обвинуваченого, свідчать про відсутність акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого, який би за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для ОСОБА_6 , що у зв`язку з цим могло викликати у останнього невідкладну необхідність у заподіянні тяжкої шкоди потерпілому. За таких обставин, немає підстав вважати, що обвинувачений, цілеспрямовано завдаючи потерпілому неодноразові удари зі значною силою у життєво важливі органи (по голові), перебував у стані оборони та діяв з перевищенням її меж. Натомість вчинення таких дій ОСОБА_6 свідчить про те, що він через сварку бажав настання смерті ОСОБА_20 та діяв з відповідним умислом. Таким чином, доводи обвинуваченого та його захисника про необхідність кваліфікації вчиненого злочину за ст. 118 КК України, не можна визнати прийнятними.

Як зі змісту показань обвинуваченого, так і з фактичних даних, що містяться у досліджених судом доказах, не вбачається, що ОСОБА_20 застосував таку фізичну силу або вчиняв інші активні агресивні дії, що могли би становити реальну загрозу життю або здоров`ю ОСОБА_6 . Виявлений у останнього синець на обличчі відноситься до категорії легких та є неспівмірним з тілесними ушкодженнями, заподіяними потерпілому. Після того як ОСОБА_20 наніс ОСОБА_6 удар в обличчя, останньому достатньо було б нанести такий же удар у відповідь. Однак, обвинувачений схопив тринадцятикілограмову дерев`яну лавку та наніс нею декілька ударів по голові та тулубу потерпілого, від яких останній помер на місці, що підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи, узгоджується з показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , судово-медичних експертів, а також іншими письмовими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Вказані дії ОСОБА_6 свідчать не про самозахист від протиправних дій потерпілого, а про бажання помститися останньому. При цьому колегія суддів також враховує, що в момент нанесення обвинуваченим ударів ОСОБА_20 , останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та не міг дати відсіч діям ОСОБА_6 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у ОСОБА_6 не було законних та обґрунтованих підстав для нанесення ударів ОСОБА_20 , так як при цьому він ні себе, ні будь-кого іншого не захищав, а лише вчиняв злочин з прямим умислом.

Отже, дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши усі обставини, передбачені у ст. 91 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку безсумнівно доводять, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія судів відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Зокрема, колегія судів враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким.

Особу обвинуваченого, який має не зняті та не погашені судимості, задовільно характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, а також думку потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та представника останньої адвоката ОСОБА_11 , згідно з якою, останні просили призначити обвинуваченому найсуворішу міру покарання, передбачену санкцією статті.

Визначену ст. 67 КК України обтяжуючу покарання обставину, якою суд визнає рецидив злочинів.

Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченого колегією суддів не встановлено.

Щире каяття, яке згідно з обвинувальним актом пом`якшує покарання ОСОБА_6 , колегія суддів не може визнати пом`якшуючою покарання обвинуваченого обставиною, з огляду на поведінку останнього після вчинення злочину, намагання заплутати слідство та суд з метою уникнення невідворотного покарання, а також враховуючи, що ОСОБА_6 жодного разу не попросив вибачення у потерпілих та, навіть, частково не відшкодував завдану злочином шкоду.

Таким чином, беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, колегія судів прийшла до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 заслуговує на покарання в межах санкції зазначеної частини статті, у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Під час досудового розслідування потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також потерпілою ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_30 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення матеріальної та моральної шкоди, який останні уточнили в ході судового розгляду.

Згідно з уточненими позовними вимогами потерпілі просили стягнути з обвинуваченого на їх користь: ОСОБА_10 300 000 грн моральної шкоди, ОСОБА_9 600 000 грн моральної шкоди та ОСОБА_8 300 000 грн моральної шкоди на користь її неповнолітньої доньки ОСОБА_30 , 2005 року народження, та стільки ж на її користь, а також 21 755 грн матеріальної шкоди, пов`язаної з похованням потерпілого.

Зазначені позовні вимоги потерпілих обвинувачений ОСОБА_6 не визнав.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілою ОСОБА_8 на обґрунтування позову про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 21 755 грн зазначено, що ці кошти нею витрачені на поховання чоловіка та поминальні обіди, на підтвердження чого надані наступні документи: накладна №134 від 18 червня 2018 року (за костюм, сорочку та туфлі) на суму 3 050 грн; накладна №5 та квитанція №5 від 19 червня 2018 року за поховальну атрибутику на суму 3 955 грн; рахункова квитанція №386603 від 27 липня 2018 року за поминальний обід на суму 3 900 грн; товарний чек від 28 серпня 2018 року за надані 19 червня 2018 року транспортні послуги з перевезення трупу з моргу на суму 1 100 грн; товарний чек за поминальний обід на суму 9 750 грн (а. с. 53-58, т. 3).

Колегія суддів вважає, що цивільний позов ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 5 055 грн, яка складається з вартості похоронної атрибутики та перевезення трупу з моргу, що підтверджується накладною №5, квитанцією №5 від 19 червня 2018 року, а також товарним чеком (а. с. 54-55, 57, т. 3).

Витрати на придбання одягу на суму 3 050 грн відповідно до накладної №134 від 18 червня 2018 року не можуть бути стягнуті з обвинуваченого, оскільки вказана накладна не містить у собі всіх необхідних реквізитів, зокрема не посвідчена печаткою (а. с. 53, т. 3).

Щодо витрат на поминальні обіди на загальну суму 13 650 грн, відповідно до товарного чеку та квитанції №386603, то вони також не підлягають стягненню, оскільки не є витратами на поховання в розумінні ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» та ст. 1201 ЦК України (а. с. 56, 58, т. 3).

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілим моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь цивільних ів колегія суддів враховує роз`яснення пунктів 3 та 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», в якому зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що моральна шкода потерпілим завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_6 і полягає вона в тому, що в результаті вбивства їхнього сина, батька та чоловіка тяжкість вимушених втрат є непоправною та такою, яку неможливо компенсувати у будь-який спосіб.

Колегія суддів вважає, що втрата ОСОБА_20 потерпілими безумовно призвела до душевних переживань, порушила їх звичайний спосіб життя, тобто завдала їм моральної шкоди та при визначенні розміру її відшкодування враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, характер і тривалість цих втрат, їх наслідки та інші обставини, що мають значення. При цьому, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, заявленої потерпілою ОСОБА_9 , є завищеним.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг душевних страждань потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , а також неповнолітньої доньки померлого - ОСОБА_30 , від імені та в інтересах якої заявлено позов її матір`ю, а також і те, що моральну шкоду не можливо відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, гідності особи, колегія суддів вважає за необхідне позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь моральну шкоду в розмірі 300 000 грн, тоді як позови потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , а також позов останньої в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_30 підлягають повному задоволенню та стягненню з обвинуваченого на користь кожного з них підлягають кошти в сумі по 300 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Скасувати арешт майна, а саме: з футболки фіолетового кольору та спортивних штанів чорного кольору, які належали потерпілому ОСОБА_20 , а також дерев`яної лавки на дерев`яних фігурних ніжках, висотою 47 см, з дошкою для сидіння довжиною 120 см, шириною 27,5 см та товщиною 4 см, накладений ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду від 20 червня 2018 року (а. с. 174-175, 194-195, т. 1).

На підставі ст. 100 КПК України речові докази: футболку фіолетового кольору та спортивні штани чорного кольору, які належали потерпілому ОСОБА_20 , що знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, знищити; дерев`яну лавку на дерев`яних фігурних ніжках, висотою 47 см, з дошкою для сидіння довжиною 120 см, шириною 27,5 см та товщиною 4 см, яка зберігається у камері схову речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області повернути володільцю ОСОБА_31 , мешканці АДРЕСА_4 (а. с. 168, 176, 188, 196, т. 1).

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його затримання в порядку ст. 208 КПК України з 18 по 19 червня 2018 року включно (а. с. 150-153, т. 3).

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 18 вересня 2018 року, тобто до моменту надходження кримінального провадження на розгляд до Білопільського районного суду. В ході судового розгляду запобіжний захід обвинуваченому не обирався. У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на наявність ризиків переховування обвинуваченого з метою уникнення невідворотності покарання, у тому числі залишення території України, та вчинення нових кримінальних правопорушень. Колегія суддів вважає за необхідне за результатами судового розгляду кримінального провадження застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою із зали суду, враховуючи тяжкість призначеного обвинуваченому покарання, від відбування якого останній з великою ймовірністю може переховуватися, у тому числі за межами України, на території Російської Федерації, де має рідню, поведінку ОСОБА_6 в ході судового розгляду справи, яка свідчить про намагання уникнути кримінальної відповідальності за тяжкий злочин та можливість продовження останнім злочинної діяльності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, колегія судів

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років.

Застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його затримання з 18 по 19 червня 2018 року включно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з дня затримання та поміщення до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 по 300 000 (триста тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_8 5 055 (п`ять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь законного представника неповнолітньої ОСОБА_32 ОСОБА_8 300 000 (триста тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Скасувати арешт майна, а саме: з футболки фіолетового кольору та спортивних штанів чорного кольору, які належали потерпілому ОСОБА_20 , дерев`яної лавки на дерев`яних фігурних ніжках, висотою 47 см, з дошкою для сидіння довжиною 120 см, шириною 27,5 см та товщиною 4 см, накладений ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду від 20 червня 2018 року.

Речові докази: футболку фіолетового кольору та спортивні штани чорного кольору, які належали потерпілому ОСОБА_20 , знищити, дерев`яну лавку на дерев`яних фігурних ніжках, висотою 47 см, з дошкою для сидіння довжиною 120 см, шириною 27,5 см та товщиною 4 см, повернути володільцю ОСОБА_33 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді: