УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 120 191 100 000 006 77 від 15.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 191 100 000 006 77 від 15.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна, а саме інвалідного візка, що належав ОСОБА_4 , та який поміено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Бородянського ВП ГУНП в Київській області, що розміщений за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вулиця Леніна, 335.

Клопотання мотивовано тим, що 14.09.2019 року близько 19 години 45 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі Київ-Ковель в селі Микуличі Бородянського району Київської області в напрямку міста Ковель та на перехресті вулиць Варшавська та Соборна проявив самовпевненість, не стежив за дорожньою обстановкою, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги пунктів 2.3 б), д), 18.1 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу контролювати керований ним транспортний засіб, не впорався з керуванням, де допустив наїзд на ОСОБА_4 , який на інвалідному візку перетинав проїзну частину даної дороги по пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху даного автомобіля. З місця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , не зупиняючись, поїхав в напрямку міста Ковель.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Згідно з лікарського свідоцтва про смерть №512 від 16.09.2019 року установлено, що смерть ОСОБА_4 настала від множинних травм тіла.

Під час огляду місця події 14.09.2019 року вилучено зазначений інвалідний візок, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він зберіг на собі сліди, які відображають наслідки події, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на зазначений інвалідний візок.

Прокурор, який був повідомлений належним чином про розгляд клопотання, в судове засідання не з`явився та подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власника тимчасово вилученого майна не повідомлявся про розгляд клопотання, враховуючи, що він помер.

У зв`язку з чим, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, розгляд клопотання здійснюється за відсутністю належним чином повідомленого власника майна та прокурора.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Так, ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 191 100 000 006 77 від 15.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в якому майно, зазначене в клопотанні, вмотивованою постановою слідчого визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, який в силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів. Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого про визнання речовим доказом вищезазначений інвалідний візок визнано речовим доказом.

При цьому, слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна виправдовує втручання у права та інтереси власників майна.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження та накласти арешт на майно, а саме на інвалідний візок, що належав ОСОБА_4 , та який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Бородянського ВП ГУНП в Київській області, що розміщений за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вулиця Леніна, 335.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на інвалідний візок, що належав ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1