Справа № 199/3860/19
УХВАЛА
іменем України

30.05.2019 м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровськ, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не маючого, не одруженого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 07.05.1997 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ст. 102 КК України, відповідно до ст. 11 п. 3 КПК України переданий під нагляд батьків;

- 29.11.2000 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ст. 81 ч.3, 17, 81 ч.3, 140 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, умовно достроково звільнився 20.02.2002 з Кременчугської ВК Полтавської області, невідбутий строк 1 рік 8 місяців 23 дні;

- 15.03.2006 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ст. 187 ч. 2 КК України, до 8 років позбавлення волі;

- 18.03.2014 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ст. 125 КК України, кримінальне провадження закрите відповідно до ст. 284 ч.1 КПК України, в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення;

- 26.06.2018 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 76, 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки,

якому 30.05.2019 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 30.05.2019, погодженого з повноважним прокурором, ставиться питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділенням Амур - Нижньодніпровського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000695 від 08.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 06.05.2019, приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу будинку №6 по вул. Прогресивна в м.Дніпро, біля одного із сміттєвих баків знайшов предмет схожий на ніж, оглянувши який ОСОБА_4 встановив, що вказаний предмет являється ножем, виготовленим саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення та являється холодною зброєю. В цей час, у ОСОБА_4 , раптово виник злочинний намір, направлений на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , привласнив знайдений предмет та поклав його в ліву кишеню одягнених на ньому джинсів синього кольору, після чого, почав рухатися вулицями м. Дніпро, тим самим почав носити холодну зброю без передбаченого законом дозволу, чим порушив постанову Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», якою затверджено Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (додаток N 1), положення ст.39 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», Постанову Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576.

Далі, 06.05.2019, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Прогресивна, 1, був помічений працівниками поліції, які відповідно до ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію» провели превентивні заходи, а саме: згідно з п.4 ст.32 «Перевірка документів» якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; згідно з п.2 ст.34 «Поверхнева перевірка» поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб. В ході проведення вищевказаних заходів, ОСОБА_4 повідомив співробітникам поліції, що має при собі ніж, виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення, у зв`язку із чим, на місце події було викликано слідчо-оперативну групу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

В цей же день, тобто 06.05.2019, у період часу з 20 години 47 хвилин до 21 години 11 хвилин, слідчим СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, біля будинку №1 по вул. Прогресивна в м. Дніпро проведено огляд місця події, в ході проведення якого ОСОБА_4 із лівої кишені одягнених на ньому джинсів синього кольору надав для огляду ніж, виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення.

Згідно з висновком експерта від 22.05.2019 №7/3.3/302, ніж, виявлений та вилучений у ОСОБА_4 , в ході проведеного огляду за адресою: АДРЕСА_2 , є холодною зброєю колюче-ріжучої дії. Ніж виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення.

08.05.2019 даний факт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань, правова кваліфікація ч. 2 ст. 263 КК України

30.05.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні, та наявність ризиків передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти клопотання слідчого, просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, погодившись із повідомленням про підозру. Водночас, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, надати йому можливість працювати.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Так, відповідно до Витягу з ЄРДР за № 0000695 від 08.05.2019 за ч.2 ст.263 КК України внесено відомості про те, що співробітниками СКП АНД ВП ДВП біля будинку по вулиці Прогресивна,1, було зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає по АДРЕСА_1 , у якого в ході особистого огляду виявлено та вилучено предмет за зовнішніми ознаками схожий на ніж. (ЖЄО №13856).

Про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, повідомлено 30.05.2019.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктом 5 частини першою статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 КПК України).

Вважаю, що клопотання та матеріали, надані слідчим та прокурором доводять про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, що підтверджується: рапортом співробітників поліції від 06.05.2019; протоколом огляду місця події від 06.05.2019; висновком експерта № 7/3.3/302 від 22.05.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; поясненнями ОСОБА_4 наданими слідчому судді.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Так, вказана норма забороняє переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її волі.

Крім цього, у рішеннях Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року), "Белевицький проти Росії" (п.п.111-112 рішення ЄСПЛ від 1 березня 2007 року) зазначено, що слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції.

Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, слідчому судді, суду при розгляді відповідного питання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним з найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема йдеться про застосування домашнього арешту), у багатьох випадках навіть не розглядається.

Європейським судом з прав людини у справах «Вемгофф проти Німеччини», «Летельєр проти Франції», «Смирнов проти Росії» визначено, що тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушення громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Однак всупереч викладеному, органом обвинувачення не надано жодних вагомих доказів, які би посвідчували факти можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, вчинення дій для перешкод кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, суд згідно вимог ст. 178 КПК України враховує:

1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який не досяг пенсійного віку та не має підтверджених медичними документами тяжких або хронічних захворювань;

4) відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців;

5) відсутність у підозрюваного постійного місця роботи;

6) відсутність відомостей про негативну репутацію підозрюваного;

7) майновий стан підозрюваного, який не має постійного джерела доходу;

8) відсутність відомостей про недотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, які застосовувалися до нього раніше.

Європейським судом зазначається, що у всіх випадках, коли ризик ухилення підозрюваного (обвинуваченого) від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного (обвинуваченого) має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23 вересня 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Буров проти України» від 17 березня 2011 року, «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року).

Під час розгляду клопотання, прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам. Доказів необхідності застосування до підозрюваного саме найсуворішого запобіжного заходу і неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, прокурором не наведено.

Водночас, клопотання та матеріали, надані слідчим, доводять про наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час, суд враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 вину у пред`явленій підозрі визнав, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштовується у фірму «Стеко», де наразі проходить стажування, проживає з матір`ю, а отже має соціальні зв`язки, вважаю, що підозрюваному ОСОБА_4 може бути обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати житло з 20.00 години до 07.00 години.

Ризики передбачені п.п.3), 4), 5) ч.1 ст.177 КПК України під час розгляду клопотання свого підтвердження не знайшли.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити підозрюваному ОСОБА_4 покидати житло з 20.00 до 07.00 години без дозволу слідчого, прокурора або суду строком до 27 липня 2019 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок прибувати до слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора або суду за першою вимогою.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом встановити до 27 липня 2019 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження Амур-Нижньодніпровському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1