ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/4213/17
Номер провадження 11-кп/819/797/19 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115,
ч.4 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000315 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 29 вересня 2019 року включно. Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 серпня 2019 року скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не доведена.

Вказує на суттєві порушення його прав та свобод, зокрема те, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу не було йому вручено за три дні, як передбачено законом.

Клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України та не доведено наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Підозра у вчиненні інкримінованих йому злочинів являється необґрунтованою.

Вказує, що має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має брата, сестру.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки судовий розгляд кримінального провадження продовжується, є необхідність в дослідженні обставин по справі, а тому неможливо завершити судовий розгляд з ухваленням судового рішення по суті до закінчення строку дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який спливає 02 серпня 2019 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується серед іншого і у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень проти власності, проти здоров`я та життя особи, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, за які законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також на дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, непрацевлаштований, законне джерело доходів відсутнє, не має міцних соціальних зв`язків, і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, незаконно впливати на потерпілу або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безґрунтовними.

Також колегія суддів враховує, суспільну небезпечність злочинів, у вчинення яких обвинувачується ОСОБА_8 , зокрема, проти здоров`я та життя особи, що є найвищою соціальною цінністю відповідно до ст.3 Конституції України, а тому саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження право особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також безґрунтовність пред`явленої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Твердження апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має брата, сестру, то суд апеляційної інстанції хоч і приймає їх до уваги, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Посилання апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, є необґрунтованим та зводяться до іншої оцінки обвинуваченим обставин, встановлених судом.

Доводи апелянта про те, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу не було йому вручено за три дні, як передбачено законом позбавлені правових підстав, оскільки відповідно приписів ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою; до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вимога про вручення копії клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час судового розгляду, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого про застосування до нього більш м`якого виду запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 серпня 2019 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4