Справа № 487/2220/18
Провадження № 1-кс/487/4359/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001419 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краснодон Луганської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого:
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
31.05.2019 року слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..
В клопотанні слідчий зазначає, що Слідчим відділом Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001419 від 18.04.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
30.05.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив про його задоволення.
Захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, недоведеність зазначених прокурором ризиків, відсутність в матеріалах клопотання будь-яких доказів на підтвердження скоєння кримінального правопорушення їх підзахисним. Крім того, зазначили, що слідчим при складанні процесуальних документів допущено безліч помилок, зокрема, у протоколах обшуку зазначені один і той же час, поняті, проте проводились вони у різних місцях.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, підтримав думку захисників.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки учасників процесу, свідка, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчим відділом Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001419 від 18.04.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.05.2019 року в обідній час ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , керуючись корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, прибули до будинку АДРЕСА_3 , та скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_11 та інших осіб, де із застосуванням заздалегідь підготовлених засобів, шляхом віджиму вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_4 зазначеного будинку, звідки таємно викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_11 , а саме: золотий зажим для утримання краватки вагою 3,3 гр., вартістю 3466 грн..
В подальшому, з викраденим майном ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 3466 грн..
29.05.2019 в порядку ст.208 КПК України затриманий ОСОБА_4 .

На підставі зібраних доказів 30.05.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за матеріалами кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001057 від 29.05.2019 Корабельним ВП ГУНП в Миколаївській області.

30.05.2019 заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_12 , розглянувши матеріали кримінального провадження №0001057, зареєстрованого 29.05.2019 Корабельним ВП ГУНП в Миколаївській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, виніс постанову про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому слідчому підрозділу, а саме Заводському ВП ГУНП в Миколаївській області.

30.05.2019 року прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 винесено постанову про об`єднання матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001057, зареєстрованого 29.05.2019 з матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001419, зареєстрованого 18.04.2018 в одне кримінальне провадження за №0001419.

31.05.2019 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у скоєнні кримінального правопорушень, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за матеріалами кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР №0001419.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними документами: протоколом огляду місця події від 29.05.2019 за адресою: АДРЕСА_5 , в ході проведення якого за допомогою технічних засобів фіксації зафіксовано обстановку вчинення кримінального правопорушення; показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який повідомив, що 29.05.2019 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_5 вчинено крадіжку майна з проникненням у житло. В ході крадіжки, з квартири викрадено майно, а саме: зажим для краватки, виготовлений із золота, вагою 3.3 гр., вартістю 3466 грн.; протоколом обшуку автомобіля «Opel Vectra», д.н. НОМЕР_1 , від 29.05.2019, в ході проведення якого виявлено та вилучено зажим для краватки із металу жовтого кольору, чек на купівлю «зажиму» для краватки, коробка від зажиму «Столична»; протоколом впізнання речей за участю потерпілого ОСОБА_11 , в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_11 , впізнав серед пред`явлених йому речей зажим для краватки, який до цього було вилучено в автомобілі «Opel Vectra», д.н. НОМЕР_1 .
Слідчий суддя критично оцінює доводи захисників про необґрунтованість підозри, пред`явленої їх підзахисному, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази, надані стороною обвинувачення, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень, наданих у судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, будучи обізнаним про міру покарання, яка йому загрожує, у разі визнання його винуватим, може переховуватися від орган досудового розслідування та суду, перебуваючи на волі може впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність.
Посилання захисників на відсутність доказів щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд не приймає до уваги, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Разом з тим, суд вважає, що допущені слідчим помилки при складанні процесуальних документів не впливають на обґрунтованість пред`явленої підозри та не усувають ризики, встановлені судом.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 неодружений, раніше в силу ст.89 КК України не судимий.
Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на свідків та інших підозрюваних, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Враховуючи викладене, строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слід рахувати з 29.05.2019 року.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.
Слідчий суддя не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного лише у разі внесення застави, що дорівнює 611490 грн., оскільки сама правова природа такого запобіжного заходу як застава є альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, а встановлення такого значного розміру застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи», яка закладена в правовому інституті застави.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 153 680 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» до 27.07.2019 року.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із іншими підозрюваними, свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну:

- носити електронний засіб контролю.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 27.07.2019 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1