Справа № 751/3293/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/585/19
Категорія - ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду судове провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора - ОСОБА_8

представника колонії - ОСОБА_9

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник - адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання про її умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд 1 інстанції зазначив, що хоча засуджена і відбула встановлену законом частину строку призначеного покарання, проте своєю поведінкою не довела своє виправлення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_7 відбула встановлену законом частину строку покарання.

Крім того, як вбачається з характеристики, на заходи виховного та пізнавального характеру, які проводяться в установі та відділенні засуджена реагує задовільно, приймала участь у їх підготовці та проведенні. Приймає участь у роботі самодіяльних організацій, є керівником секції прикладної творчості. Входить до складу ради колективу засуджених відділення. Залучена до програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Творчість», відвідує богослужіння та інші релігійні заходи.

Програма «подолання наркотичної залежності» реалізована. Засуджена дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом та представниками адміністрації установи, правильно реагує на зауваження.

Приймає участь у роботах з благоустрою установи, є відповідальною особою за санітарний стан у житловій зоні відділення.

ОСОБА_7 має ряд тяжких хронічних захворювань, підтримує соціальні зв`язки, має матір, місце проживання. Бажає, працевлаштуватися та вести добропорядний спосіб життя.

На думку апелянта, враховуючи, що ОСОБА_7 стала на шлях виправлення, відбула встановлену законом частину строку призначеного покарання, то вона заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та засудженої, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора та представника установи відбування покарання, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на достатнє мотивування відмови в ухвалі суду 1 інстанції, просили рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив всі необхідні умови для умовно-дострокового звільнення засудженої та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами, зокрема, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, оскільки поведінка засудженої за весь час відбування покарання не є сумлінною, має стягнення, яке не зняте та не погашене, перебувала на профілактичному обліку, як злісний порушник установленого порядку відбування покарання, провину у скоєному злочині не визнала, не приймає участі у суспільно-корисній діяльності установи, а також засуджена має шосту судимість, держава надала їй можливість уникнути повного відбуття покарання, звільняла її умовно-достроково, з іспитовим строком та згідно Закону України «Про амністію», але засуджена не зробила належних та правильних висновків для себе та знову потрапила в місця позбавлення волі.

Також суд першої інстанції врахував, що заохочення засудженій ОСОБА_7 не оголошувались, а у 2017 році двічі накладались стягнення у виді догани, 23.05.2019 року накладене стягнення у виді попередження за порушення вимог встановленого порядку відбування покарання (т. 2 а.с. 15). З 30.06.2017 року по 28.12.2017 року засуджена перебувала на профілактичному обліку, як злісний порушник вимог установленого порядку покарання.

Вона не працює, хоча згідно медичного висновку, на теперішній час звільнень не має. Може виконувати суспільно-корисну працю. Дієздатна (а.с. 16).

З врахуванням того, що поведінка засудженої враховується за весь період відбування нею покарання, то в такому випадку, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі та підтримані в судовому засіданні, з проханням застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, апеляційним судом вважається недостатнім для застосування такої пільги.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним і не короткий період, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4