ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1639/19 Справа № 202/7524/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001555 від 27.12.2018 року,-

за участю учасників судового розгляду:

адвоката: ОСОБА_6
в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати, визнати обшук таким, що проведений без дозволу суду та зобов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене майно власнику.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат зазначає, що комп`ютерна техніка та мобільний телефон були вилучені без дозволу суду на їх відшукання та вилучення в ході обшуку. Вказані в протоколі обшуку, як інші особи, оперуповноважені не є учасниками кримінального провадження, а тому, не могли бути залучені для проведення обшуку. Вимогу ОСОБА_7 запросити інших понятих, ніж тих, які залучені слідчим, було проігноровано. У протоколі обшуку відсутні вказівки, які приміщення обшукуються, що саме і де вилучалося, хоча будинок є триповерховою будівлею, у якій містяться 10 кімнат. При обшуку були нібито вилучені документи, які ОСОБА_7 не мав і перебування їх у будинку категорично заперечує. Документи, які стосуються квартири АДРЕСА_1 , були предметом дослідження у цивільній справі, де ухвалено рішення, яке набрало чинності, тому сумніви слідчого щодо їх справжності не можуть слугувати підставою для їх тимчасового вилучення та подальшого арешту. Перед початком обшуку ОСОБА_7 , відповідно до ч.3 ст.236 КПК України, заявляв про необхідність присутності захисника, але до приїзду адвоката, обшук було практично завершено.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження № 0001555 від 27.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та накладено арешт на речі та документи, тимчасово вилучені 06.11.2019 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:
-документи щодо будинку АДРЕСА_3 , а саме: позовна заява ОСОБА_10 на 7 арк.; витяг з державного земельного кадастру на земельну ділянку на 4 арк.; ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2019 на 1 арк.; інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 2 арк.; копія технічного паспорту на 6 арк.; копія договору купівлі-продажу, 2 шт., - усього на 3 арк.; витяг з реєстру на нерухоме майно на 1 арк.; копія довідки ІНН на ім`я ОСОБА_10 на 1 арк.; витяг з реєстру на 1 арк.; копія паспорту на ім`я ОСОБА_10 на 5 арк.; відзив на позовну заяву на 6 арк.; клопотання про залучення в якості третьої особи на 7 арк.; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1 арк.; договір купівлі-продажу від 06.08.2018 на 1 арк.
-документи щодо квартири АДРЕСА_1 , а саме: рішення Жовтневого районного суду на 4 арк.; ухвала від 06.12.2018 на 1 арк.; оригінал технічного паспорту на квартиру на 8 арк.; договір купівлі-продажу від 19.01.2018 та витяг (оригінали) усього на 3 арк.
-ноутбук Acer, серійний номер 4 з зарядним пристроєм, мишкою та сумкою;
-мобільний телефон «Айфон 5с», ІМЕЙ НОМЕР_1 з сім-карткою НОМЕР_2 .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання прокурора є законним, таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню, оскільки з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 06.11.2019 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки вказане у клопотанні майно, визнане речовими доказами і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи адвоката, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Як вбачається з наданих матеріалів, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001555 від 27.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
07.11.2019 року слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.
Постановою слідчого ОСОБА_8 від 11.11.2019 року тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку 06.11.2019 року за місцем проживання ОСОБА_7 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001555.
Встановивши вищезазначені обставини, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
Крім цього, слідчий суддя, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що надані слідчим матеріали містять достатньо підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речового доказу.
Твердження викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що комп`ютерна техніка та мобільний телефон були вилучені без дозволу суду, не є визначеною законом підставою для скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, через відповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України.
Також слід зазначити що ст. 236 КПК України допускає можливість вилучення майна, яке прямо не зазначено в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку.
Посилання апелянта на те, що слідчим не доведено необхідності арешту майна, слід визнати непереконливими, оскільки такі твердження спростовуються змістом клопотання про арешт майна, яке, у відповідності до вимог ст. 171 КПК України, містить підстави і мету арешту, обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Твердження адвоката про незаконність проведення обшуку, у зв`язку з участю у ньому оперуповноважених, необґрунтовані, зважаючи на те, що, відповідно до протоколу обшуку від 06.11.2019 року обшук проводив слідчий ОСОБА_8 , яка є слідчим та здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт.
Інші доводи апеляційної скарги адвоката про незаконність проведеного обшуку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки клопотання слідчого про проведення обшуку та відповідне рішення слідчого судді не є предметом апеляційного розгляду, а тому, апеляційним судом не перевіряються, у зв`язку з чим, не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді про арешт майна.
Сумнівів щодо співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не убачає.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому, ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001555 від 27.12.2018 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------ --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4