Провадження №11-кп/824/3242/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
при секретарі: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 17 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне Бориспільського району Київської області, громадянина України, не одруженого, який має середню спеціальну освіту, працюючого будівельником на будівництві, проживає за місцем реєстрації, що за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2018 року за ч.3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення, який на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 1700 (Одна тисяча сімсот гривень) гривень .
Вирок Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2018 року щодо ОСОБА_7 підлягає самостійному виконанню.
Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 вчинив злочин проти власності при наступних обставинах, 28.05.2019 року о 14 год., перебуваючи біля будинку № 75 по вул. Жилянській у м. Києві, ОСОБА_7 , маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, відкрито викрав мобільний телефон марки «iPhone» моделі «7 Plus» IMEI 1: НОМЕР_1 у раніш незнайомої ОСОБА_9 , чим завдав останній матеріальну шкоду на суму 14200грн.

Не погоджуючись з вироком, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.186 КК України - 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м.Києва від 17.09.2018 року та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
В обґрунтуванні вказує, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не було враховано суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, оскільки застосовані до обвинуваченого суворі заходи кримінальної відповідальності за попереднім вироком суду його не стримали від вчинення нового злочину, і він маючи не зняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив інше кримінальне правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, постійного джерела доходу не має.
Вважає, що судом необґрунтовано було визнано при призначенні покарання пом`якшуючу обставину щире каяття, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття, а визнання вини обвинуваченим свідчить про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого покарання за вчинені злочини, оскільки він був затриманий на місці вчинення злочину у порядку ст.208 КПК України.
Також звертає увагу, що вирок Печерського районного суду м.Києва від 17.09.2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.309 КК України на 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, - самостійному виконанню не підлягає.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, що підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, котрий просив рішення суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Оскільки фактичні обставини справи, кваліфікація дій та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України в апеляційному порядку не оскаржується, тому колегією суддів не перевіряється.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Судом першої інстанції зазначені вимоги закону в повній мірі дотримані не були.
Відповідно до ч.1 ст.71 КПК України, у разі, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, чого судом першої інстанції під час ухвалення вироку зроблено не було.

Згідно п. 25. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також, коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Виходячи з викладеного, вирок Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2018, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки самостійному виконанню не підлягає.
Що стосується доводів прокурора про м`якість призначеного судом покарання, то колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими.
У ч. 2 ст. 50 КК України вказано, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Цих вимог закону судом першої інстанції належним чином дотримано не було, а саме, призначаючи покарання ОСОБА_7 у виді штрафу, суд не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення.
Так, судом з належною повнотою не було враховано суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, оскільки, застосувані до обвинуваченого ОСОБА_7 суворі заходи кримінальної відповідальності за попереднім вироком суду його не стримали від вчинення нового злочину і він, маючи не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а вчинив інше кримінальне правопорушення;дані про особу обвинуваченого, та обтяжуючу покарання обставину-рецидив злочину, думку потерпілої, яка просила застосувати до обвинуваченого максимально можливе покарання за вчинене кримінальне правопорушення.
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює новий вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_7 та думку потерпілої і вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання лише у виді позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м.Києва від 17.09.2018 року.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-
ЗАСУДИЛА:
Вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 17 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити у цій частині новий вирок.
ОСОБА_7 визнати винним за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому за ч.1 ст.186 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м.Києва від 17.09.2018 року та остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді: