Провадження № 1-кс/161/6323/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 30 липня 2019 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку клопотання № 161/12513/19 старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 .

Просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , терміном на 2 місяці, за місцем її фактичного проживання, з покладенням обов`язки,передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 191 КПК України з підстав, викладених в клопотанні.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання та пояснив, що є всі наявні ризики, які вказують на те, що підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі без обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, зможе вчинити дії, направлені на ухилення від кримінальної відповідальності. А саме переховуватись від органів досудового розслідування, а також суду, може вчинити інший злочин, незаконно впливати та свідків у кримінальному провадженні, іншим способом перешкоджати кримінальному провадженні. А тому у зв`язку із чим необхідно застосувати у відношенні нього запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту. Просив клопотання задовольнити з цих підстав.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання підлягає до задоволення, та пояснив, що повністю підтримує пояснення слідчого, в матеріалах клопотання є докази для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 .

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання щодо обрання у відношенні підзахисної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та пояснив, що клопотання необґрунтоване та відсутні докази. слідчим належним чином не доведено існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваної, захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання, в тому числі відеозапис проведення обшуку, наданий захисником ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За загальними приписами вище зазначених правових норм КПК України, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ);

зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України );

мати на увазі, що до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених главою 18 КПК України (ч. 7 ст. 194 КПК);

ретельно перевіряти дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 213 КПК України у випадках затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Крім того, слідчий суддя має сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст. 206 КПК.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СУ ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 16.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, у відповідності до положень ст. 12 КК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, суд зазначає наступне.

Як вбачається з письмових матеріалів клопотання, що в ньому взагалі відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Оскільки фізична наявність повідомлення про підозру, складеного та врученого 25 липня 2019 року Т.в.о. військового прокурора Західного регіону України ОСОБА_7 не може свідчити про її обґрунтованість, з наступних підстав.

Як вбачається із змісту протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15 квітня 2019 року та протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 16 квітня 2019 року, що в них взагалі відсутні докази або конкретні факти, які свідчили б про вчинення саме ОСОБА_5 як сільським головою дій, спрямованих на отримання неправомірної вигоди.

При цьому, суд звертає особливу увагу, що виключно після затримання ОСОБА_9 та проведення слідчих дій за участі ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_8 був допитаний 10 липня 2019 року щодо подій, які мали місце починаючи з 31 травня 2019 року, та лише тоді ним було зазначено конкретні час, місце та спосіб вчинення, на думку сторони кримінального провадження, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім того, суд звертає особливу увагу, що 08 липня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 27 червня 2019 року було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 . При цьому, копія зазначеної ухвали в матеріалах клопотання відсутня взагалі.

Вказаною ухвалою дозвіл на обшук за фактичним місцем проживання ОСОБА_5 було надано групі прокурорів військової прокурорі Західного регіону України.

Однак, з відеозапису обшуку, проведеного 08 липня 2019 року за адресою АДРЕСА_1 , наданого захисником ОСОБА_6 , достовірно вбачається, що обшук вказаного житлового приміщення проводився оперуповноваженим УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_10 , якому дозвіл на проведення обшуку ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 27 червня 2019 року не надавався взагалі.

Крім того, суд звертає увагу, що всупереч відомостям, зазначеним в протоколі обшуку, проведеного за адресою АДРЕСА_1 від 08 липня 2019 року, взагалі була відсутня відмова ОСОБА_11 надати предмети, зазначені в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 27 червня 2019 року. Оскільки свій телефон ОСОБА_11 надала добровільно та пояснила, що мобільні телефони ОСОБА_9 та ОСОБА_5 знаходиться в них безпосередньо. Щодо інших речей, зазначених в ухвалі, то вони, можливо, знаходяться в їх кімнаті їй достеменно невідомо. Просила дочекатися батьків.

А тому за таких обставин, протокол обшуку від 08 липня 2019 року, проведеного за адресою АДРЕСА_1 , не може бути прийнятий судом до уваги як доказ обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , через грубі порушення положень чинного КПК України.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази, які б свідчили про спосіб, час, місце вчинення (або підготовки до вчинення) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України до проведення слідчих дій, датованих 08 липня 2019 року. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України є обґрунтованою.

Також судом встановлено і це вбачаться із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження у своєму клопотанні вказується про наявність таких ризиків, як переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Однак, в ході судового розгляду клопотання по суті, судом достовірно встановлено, що стороною кримінального провадження не доведено наявними в матеріалах клопотання доказами, наявність вказаних в клопотанні ризиків, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так як стороною кримінального провадження, на підтвердження наявності таких ризиків, не додано жодного доказу у відповідності до вимог ст. ст. 84 86 КПК України.

Суд окремо зазначає, що при встановленні судом обставин щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, ні слідчий, ні прокурор не змогли суду пояснити щодо обставин, які встановлювалися судом. Оскільки на запитання суду надавали відповіді лише «мені невідомо», «нічого не можу пояснити».

Суд приймає до уваги, що підозрювана ОСОБА_5 раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а обставини, викладені в клопотанні старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не свідчать про існування зазначених в клопотанні ризиків.

Оскільки, обставини таких ризиків повинні бути зафіксовані та підтверджуватись конкретними доказами. Сама по собі фізична можливість вчинення підозрюваною певних дій, як прояв відсутності перешкод для цього, не може свідчити про реальний намір їх вчинити та, відповідно, про їх існування.

Також в ході судового розгляду клопотання по суті судом встановлено і це також вбачається із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження в обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні взагалі жодним чином не мотивовано та не зазначено жодних доводів. В самому клопотанні таке обгрунтування також взагалі відсутнє.

Також необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі Белевитський проти Росії, пункти 111 112 рішення від 01 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10 лютого 2011 року).

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку, що стороною кримінального провадження не виконано жодну з вимог, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, так як:

1) відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

2) не надано доказів щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказала сторона кримінального провадження у своєму клопотанні;

3) не надано доказів та обґрунтувань щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому стороною кримінального провадження при зверненні до суду з цим клопотанням не враховано вимоги п. 4 ст. 5 Конвенції. Так як у клопотанні наведено стандартний набір підстав застосування до підозрюваногї ОСОБА_5 запобіжного заходу, без урахування критерію їх достовірності/недостовірності та конкретної ситуації, що склалася.

Також суд звертає особливу увагу, що незважаючи не неодноразове наголошення судом на необхідність виконання прокурором вимог ч. 2 ст. 185 КПК України. Однак, в ході судового розгляду клопотання по суті прокурором не було доповнено клопотання у відповідності до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якою чітко передбачено, що якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням. Оскільки змінити або доповнити подане до слідчого судді, суду клопотання про застосування запобіжного заходу вправі лише прокурор, то слідчий таким правом не наділений.

Відповідно до ч. 2 статті 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною кримінального провадження при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту не доведено наявності жодної обставини, передбаченої ч. 1 ст. 194 КПК України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у застосуванні у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 194, 196 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала в повному об`ємі

складена 02 серпня 2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1