Справа № 640/8689/18
н/п 1-кс/640/9590/19
"01" серпня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
31.07.2019 ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, у якому просила скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 .
На обґрунтування клопотання зазначила, що 29.07.2019 року вона дізналася, що на її квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , ухвалою Київського районного суду, накладено арешт (справа № 640/8689/18). Вважає, що арешт, накладений на зазначену квартиру підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Арешт на майно накладено судом враховуючи те, що зазначене майно може використовуватись як доказ у даному кримінальному провадженні і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Посилаючись на ст..174 КПК України вказала, що вона є добросовісним набувачем зазначеної квартири та ніяких шахрайських дій відносно неї чи попередніх власників не вчиняла, оскільки отримала у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 згідно договору дарування квартири від 17.02.2006, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 .
Із наведеного виходить, що вона отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 за законним нотаріально посвідченим договором та будь-якого складу злочину в цьому не має. Таким чином, вона - ОСОБА_3 є добросовісним набувачем арештованого судом майна, оскільки набуття нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 здійснено за законним правочином, який в судовому порядку не відмінено та ніким не оскаржено.
Отже, на даний час відпала потреба у застосуванні арешту на вищезазначене майно, та арешт повинен бути скасований згідно ч. 1 ст.174 КПК України.
У судове засідання заявниця не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, проте в судове засідання не з`явилася, однак 01.08.2019 подала до канцелярії суду заяву, у якій просила клопотання розглядати без її участі, та задовольнити у повному обсязі (а.с.9). До заяви додала копії документів на обґрунтування її доводів в задоволення клопотання (а.с.10-16).
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, матеріали справи №640/8689/18 н/п 1-кс/640/6743/19, приходить висновку до наступного.
28.05.2019 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_6 , у якому слідчий просив накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка в теперішній час належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . З метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, в зв`язку із тим, що дійсний власник майна помер, слідчий просив розглянути клопотання без повідомлення власника майна.
Слідчий зазначав, що 08.02.2019 невстановлені особи заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлій ОСОБА_5 , 1943 року народження, шляхом підроблення договору дарування зазначеної квартири від ОСОБА_5 на ОСОБА_3 , 1958 року народження, посвідчений нібито приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 під № 197 та подальшої реєстрації зазначеного договору 13.02.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_8 .
Слідчий вказуав, що при житті квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належала ОСОБА_5 , 1943 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В теперішній час група шахраїв намагається продати зазначену квартиру добросовісним покупцям.
13.02.2019 на час реєстрації державним реєстратором Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області вищезазначеного договору дарування ОСОБА_5 була померлою, що вказує на відсутність волевиявлення власника квартири на її продаж або дарування та шахрайське заволодіння квартирою померлої ОСОБА_5 .
Як вказувава слідчий, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , здобуто злочинним шляхом, а, відповідно, квартира є безпосереднім об`єктом протиправних кримінальних дій та речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим посилаючись на ст. 98, ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 171 КПК України просить накласти арешт на вищевказану квартиру.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2019 вказане клопотання слідчого задоволено, ухвалено накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , шляхом заборони її відчуження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку (а.с.34-36).
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з ч.4ст.173 КПК Українислідчий суддя, суд зобовязаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
З наданої копії Договору дарування квартири від 17.02.2006 року встановлено, що 17.02.2006 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14-15).
Вказаний вище договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 17.02.2006 року зареєстровано 08.02.2019 року державним реєстратором Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_8 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.15-16).
Тобто, ОСОБА_3 є добросовісним набувачем арештованого судом майна, оскільки набуття нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 здійснено за законним правочином, який в судовому порядку не відмінено та ніким не оскаржено.
Отже, враховуючи викладене вище, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1ст. 174 КПК Україниє підставою для скасування арешту.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Скасувати арешт з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , шляхом заборони її відчуження, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28 травня 2019 року у справі №640/8689/18 н/п 1-кс/640/6743/19.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1