Справа № 445/1874/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясенівці Золочівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
ОСОБА_5 , 17.06.2014 року, близько 18 год. 00 хв., знаходячись у приміщенні магазину "Ясени", що у м. Золочів по вул. Львівська, 47/а Львівської області та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи в агресивно-збудженому стані, з метою заподіяння тілесних ушкоджень під час сварки з ОСОБА_4 , наніс удари кухонним ножем по тілу останньому, із них одну рану в ділянці лівої плевральної порожнини та дві рани на лівому стегні внаслідок чого ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 146/2014 від 23.07.2014 року у потерпілого ОСОБА_4 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючі колото-різаної рани лівої плевральної порожнини по ознаці небезпеки для життя відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, дві рани на лівому стегні відносяться до легкого тілесного ушкодження. Вказані ушкодження являються наслідком дії предмету наділеного колюче-ріжучими властивостями по типу ножа, могли утворитися незадовго до поступлення на лікування в Золочівську ЦРЛ 17.06.2014 року.
Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, що є небезпечне в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю, на підставі ст. 63 Конституції України від надання показів відмовився. Зазначив, що щиро розкаюється, просить його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, також просив залишити без розгляду його цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України при вищезазначених обставинах.
Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість, мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, що є небезпечне в момент заподіяння, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а тому дії обвинуваченого кваліфіковано органом досудового розслідування вірно.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психічного захворювання не знаходиться, та враховуючи, особу обвинуваченого, зокрема, що такий за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні двох малолітніх дітей та колишню дружину та матір, яка є пенсіонером, тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 121 КК України.
Водночас, з врахуванням думки прокурора та потерпілого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Крім цього, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 в порядку ст. 76 КК України обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди - слід залишити без розгляду.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 367-371, 373-376 КПК України, ст. 75, 76, ч. 1 ст. 121 КК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років .
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку - 20 червня 2019 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1