Справа №463/5425/19
Провадження №1-кс/463/3091/19
У Х В А Л А

27 серпня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скарги ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потрепілим, -

ВСТАНОВИВ:

від адвоката ОСОБА_3 23 липня 2019 року і ОСОБА_4 25 липня 2019 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова надійшли скарги на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000570 від 13 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. Просять скасувати вказану постанову та зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові визнати ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та вчинити відносно нього дії відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, а саме вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права потерпілого.

Скарги мотивують тим, що вважають ОСОБА_4 потерпілим з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 зазнав моральної шкоди, яку оцінює в суму 500 000 гривень, про що було вказано в заяві про вчинення кримінального правопорушення. В оскаржуваній постанові слідчим не наведено очевидних і достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 не заподіяно шкоду. Вважають постанову необґрунтованою та винесеною небезсторонньою службовою особою.

Ухвалою від 25 липня 2019 року скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були об`єднанні в одне провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 подані скарги підтримав з мотивів викладених в них, просив скарги задовольнити.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце проведення такого не з`явився, про причини неявки не повідомив. Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_5 25 липня 2019 року подав заперечення на скарги, відповідно до якого в задоволені таких просив відмовити, оскільки кримінальне провадження було закрито постановою від 11 липня 2019 року.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.
З матеріалів скарги вбачається, що постановою від 11 липня 2019 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000570 було закрито.
Вказана постанова ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2019 року була скасована .
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Постановою від 5 липня 2019 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 відмовив у визнанні потерпілим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000570 від 13 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий вважає правом органу досудового розслідування визнання особи потерпілою, а не обов`язком. Крім того, зазначає, що не надано доказів спричинення ОСОБА_4 шкоди, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання вказаної особи потерпілим.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.

З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим не надано оцінки обставинам викладеним в заяві про вчинення кримінального правопорушення щодо можливого заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди.

А тому вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.

Крім того, у відповідності до положень п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо шкоди немайнового характеру. Виходячи з цих вимог необхідним засобом доказування заподіяння моральної шкоди може бути висновок експерта.

Оскільки ОСОБА_4 на даний час не є стороною кримінального провадження, він та його адвокат позбавлені можливості самостійно звертатися до слідчого судді із клопотанням про проведення судово-психологічного дослідження, а відтак сама лише відсутність такого дослідження не може бути підставою для відмови у визнанні особи потерпілим.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого від 5 липня 2019 року слід скасувати.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Беручи до уваги положення даної норми, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі слід зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові повторного розглянути питання щодо визнання ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000570 від 13 червня 2019 року, оскільки на момент розгляду скарги в слідчого судді відсутні будь-які дані, що вказане кримінальне провадження закрито, у зв`язку з чим скарга підлягає до задоволення частково.

Керуючись вимогами ст.ст. 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скарги ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_3 на постанову від 5 липня 2019 року слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000570 від 13 червня 2019 року, за ч. 3 ст. 382 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 5 липня 2019 року, якою відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000570 від 13 червня 2019 року.

Зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові повторно розглянути питання щодо визнання ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000570 від 13 червня 2019 року

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1