справа №176/1218/19
провадження №1-в/176/235/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2

за участю учасників кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , представника Жовтоводської ВК № 26 за довіреністю ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, справу за спільним поданням Жовтоводської виправної колонії №26 та спостережної комісії при виконавчому комітеті Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, не судимого, засудженого: 13.02.2009 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі 13 років, за ухвалою Жовтоводського міського суду від 29.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 16.10.2008 року по 02.03.2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджений 13.02.2009 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі 13 років.
Початок строку відбування покарання 16.10.2008 року, кінець строку відбування 31.05.2021 року.
З подання та характеристики на засудженого витікає, що ОСОБА_5 на виробництві установи не працевлаштований, задіяний в господарській обслузі установи, за час відбуття покарання характеризується позитивно, має 7 заохочень та мав 5 стягнень, які погашені за сплином часу, своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 належним чином повідомлений прое день, час та місце розгялу справи в судове засідання не з`явився. До початку судового розгляду подав письмове клопотання, згідно якого подання підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі.
Заслухав представника Жовтоводської ВК №26, який підтримав подання, виходячи з поведінки засудженого, підтвердив наявність накладених стягнень, однак зауважив, що засуджений працював на котельні та приймав участь в благоустрої колонії і своїм відношенням довів своє виправлення, думку прокурора, який заперечував на задоволенні подання, оскільки недостатні підстави, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави подання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання.

При цьому звернув увагу, що головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

Пленум Верховного Суду України також звернув увагу на те, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи та інше.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_5 знаходиться з 05.11.2008 року, з цього часу утримувався в Дніпропетровському СІ, характеризувався посередньо, заохочень не мав, стягнень не мав. До праці не залучався.

З 22.03.2009 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

З цього часу відбування покарання, а саме за період з 2012 по 2016 рік включно характеризується незмінно вкрай негативно, має 5 стягнень за різноманітні порушення, 2 з яких суворі у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора за відмову від прибирання та 1 місяць ПКТ за зберігання заборонених речей. Також має 7 заохочень.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 більшу половину строку відбування покарання вперто не бажав ставати на шлях виправлення, що підтверджується неодноразовим накладенням стягнень у вигляді оголошення доган, поміщення до дисциплінарного ізолятору та до приміщення камерного типу, та його особистими поясненнями за даними фактами порушень Правил внутрішнього розпорядку.

Суд враховує, що за останню меншу половину строку відбування покарання у засудженого відбулися позитивні прояви в поведінці, вони заслуговують на увагу. Але беручи до уваги та співставляючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише останній менш тривалий період відбування покарання, не можливо встановити однозначну стабільну позитивну поведінку засудженого, яка підтверджує, що він докорінно змінився.

Згідно передуючих характеристик, що маються в особовій справі від 18.05.2015 року, від 06.07.2016 року, від 29.09.2016 року, 03.02.2017 року, від 21.07.2017 року, від 12.04.2018 року (ч. 2 ос. спр. арк.67, 74, 97, 102, 107, 114 ) засуджений ОСОБА_5 за весь передуючий час перебування в установі як особистість характеризувався переважно посередньо, періодично був працевлаштований на виробництві установи, однак до праці відносився не відповідально за що на останнього були накладені стягнення за сон на робочому місці (арк. спр. 35 т. 1 ч .2), тобто виконував не якісно та без бажання виконувати ці роботи, до виконання робіт на виробництві установи із погодинною оплатою праці взагалі ніколи не залучався, та норм виробітку ніколи не мав, що підтверджується довідкою про відношення до праці (а.с.11). Та лише згідно останніх характеристик за минулий рік поведінка засудженого змінилася на позитивну, тобто протягом останнього незначного періоду часу відносно до усього періоду відбування покарання.

Суд зазначає, що відомості, які наведені в поданні щодо засудженого про те, що протягом усього часу відбування покарання останній характеризувався добре, ці відомості спростовуються усіма попередніми вищезазначеними характеристиками, які містяться в матеріалах особової справи засудженого де зазначено, що характеризувався або задовільно або посередньо та останній неодноразово був поуршником режиму утримання.

Суд оцінюює у сукупності наявність 5 стягнень, які були накладені та застосовані до ОСОБА_5 в період з 2012 до 2016 року, 2 з яких є суворими у вигляді поміщення на 6 діб до ДІЗО за відмову від прибирання та на 1 місяць до приміщення камерного типу за зберігання заборонених речей, останній менш тривалий період строку відбування покарання заохочувався 7 раз протягом останніх двох років, останнє заохочення було застосоване за місяць до звернення, що в сукупності не доводить сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказує та не підтверджує обставини, що ОСОБА_5 на теперішній час змінився,, а тим більше виправився.

Таким чином, суд враховує та приходить до висновку, що наявність семи заохочень протягом останніх двох років, при наявності попередніх 5 стягнень за 5 років, його переважне посереднє пасивне відношення до праці, не утворює підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 як такому який став на шлях виправлення, так як фактично за більш тривалий період відбування покарання мав наявні систематичні стягнення, що свідчить про його не бажання ставати на шлях виправлення.
Крім того, за цей час розглядався на адміністративних комісіях установи стосовно застосування ст. 101 КВК України 18.05.2015 року, 06.07.2016 року, 16.07.2017 року, 11.10.2018 року відмовлено, що не стає на шлях виправлення, розглядався стосовно застосування ст. 82 КК України 03.02.2017 року, 12.04.2018 року відмовлено такому який не став на шлях виправлення.
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, суд не приходить до висновку про однозначну поведінку засудженого, яка б свідчила про його виправлення та вважає, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від покарання є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні спільного подання державної установи Жовтоводської виправної колонії в Дніпропетровській області (№ 26) та спостережної комісії при виконавчому комітеті Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду, шляхом її подачі через даний міський суд. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя: