Ухвала

Іменем України
26 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 296/7/12

провадження № 51-485 км 17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
особи, яка подала касаційну скаргу ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року відмовлено ОСОБА_6 у поновленні строку на касаційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2008 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року.
Вказану постанову місцевого суду ОСОБА_6 оскаржив у апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року без зміни.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, при цьому просить поновити йому строк на касаційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2008 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року. Зазначає, що суди не навели обґрунтованих мотивів на спростування його доводів щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, чим порушено його гарантоване право, передбачене ст. 55 Конституції України, на касаційне оскарження судових рішень.
Позиції інших учасників судового провадження
Заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_6 не надходило.
У судовому засіданні ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу, прокурор заперечував щодо її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Мотиви суду
Як убачається з матеріалів провадження, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2008 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову в. о. прокурора Житомирської області від 22 червня 2008 року про порушення кримінальної справи за ознаками в діях ОСОБА_6 складу злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2008 року без зміни.
На вказані постанову місцевого суду та ухвалу апеляційного суду ОСОБА_6 подав касаційну скаргу.
Постановою Верховного Суду України від 02 лютого 2010 року відмовлено ОСОБА_6 у витребуванні матеріалів справи, оскільки у касаційній скарзі останнім ставилось питання про скасування судових рішень, які у розумінні ч. 2 ст. 383 КПК України 1960 року не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03 липня 2014 року вказаний вирок змінено та звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
ОСОБА_6 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням, датованим 29 березня 2017 року, у якому ставив питання про відновлення йому строку на касаційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2008 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року.
У своєму клопотанні ОСОБА_6 зазначив, що строк на касаційне оскарження він пропустив у зв`язку з відмовою Верховного Суду України витребувати матеріали справи за його касаційною скаргою на вказані судові рішення.
Згідно з ч. 4 ст. 386 КПК України 1960 року строк на касаційне оскарження може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених ст. 353 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 353 КПК України 1960 року у разі пропуску строку на оскарження судового рішення з поважних причин особи, які мають право на подання скарги, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, про відновлення пропущеного строку.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суди мають перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про відновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження, місцевий суд вказав, що ОСОБА_6 у клопотанні не зазначив поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження. Суд дійшов висновку, що за таких обставин він позбавлений можливості оцінити поважність причин, за яких було пропущено процесуальний строк, та вирішити питання про його відновлення.
Крім того, апеляційний суд, залишаючи без зміни постанову місцевого суду, вказав, що ОСОБА_6 у скарзі не навів вагомих доводів, за яких він був обмежений скористатись своїм правом та оскаржити судові рішення у визначений законом строк.
При цьому апеляційний суд зазначив, що скарги на постанову прокурора про порушення кримінальної справи суд приймає до розгляду протягом усього часу перебування справи у провадженні органу дізнання, слідчого, прокурора до моменту закінчення досудового слідства.
Враховуючи, що за наслідками розгляду кримінальної справи, порушеної за постановою в. о. прокурора Житомирської області від 22 червня 2008 року, ОСОБА_6 засуджено та судові рішення щодо нього набрали законної сили, а тому, на переконання апеляційного суду, місцевим судом обґрунтовано відмовлено ОСОБА_6 у відновлені строку на касаційне оскарження судових рішень.
З такими висновками судів погоджується і колегія суддів, оскільки як з тексту клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, так і апеляційної скарги не вбачається, з яких саме причин ОСОБА_6 пропустив відповідний строк, та звернувся з клопотанням до суду через значний проміжок часу (понад 8 років). При цьому поважних причин пропуску такого строку ОСОБА_6 не наводить і в касаційній скарзі.
На переконання колегії суддів, постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року і ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року є законними та обґрунтованими, та відповідають вимогам процесуального закону.
З урахуванням наведеного, доводи касаційної скарги про порушення права ОСОБА_6 на касаційне оскарження судових рішень не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його касаційної скарги.
Крім того, за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_6 просить, окрім іншого, поновити йому строк на касаційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2008 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року.
Колегія суддів звертає увагу, що відновлення строку на оскарження судових рішень не є компетенцією суду касаційної інстанції. Згідно ст. 353 КПК України 1960 року таке питання вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу.
Керуючисьстаттями 394-396 КПК України 1960 року, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3