Справа № 199/7199/19
В И Р О К
іменем України
11 вересня 2019 року м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
Головуючий суддя ОСОБА_1
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001203, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 13 жовтня 2016 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 12 грудня 2017 року за відбуванням строку покарання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 12 липня 2019 року близько 22:00 год. разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , знайомою ОСОБА_7 та малознайомим чоловіком на ім`я ОСОБА_8 перебував на кухні за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де вказані особи спільно розпивали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв ОСОБА_5 помітив у потерпілої ОСОБА_7 належний останній мобільний телефон марки «Redmi Note 5А», сірого кольору, вартістю 2659,65 грн., який потерпіла поклала до своєї сумки чорного кольору. В цей час ОСОБА_5 визначив вищевказаний мобільний телефон як предмет свого злочинного посягання і у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення зазначеного чужого майна.

Далі, 12 липня 2019 року, приблизно о 23:55 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за своїм місцем мешкання за вищевказаною адресою, реалізовуючи зазначений злочинний умисел, діючи умисно, повторно, таємно, із корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що ОСОБА_7 відсутня та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв з сумки останньої телефон «Redmi Note 5А», сірого кольору, який належить ОСОБА_7 та поклав його до лівої кишені одягнених на ньому штанів.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 одразу після цього залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки у розмірі 2659,65 грн.

ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав в повному обсязі свою винність у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, та показав, що 12 липня 2019 року до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов малознайомий йому хлопець на ім`я ОСОБА_8 з незнайомою йому дівчиною, якою пізніше виявилася ОСОБА_9 . Останні в кухні вночі розпивали алкогольні напої і він побачив у потерпілої мобільний телефон, який остання поклала до своєї сумки. Не може пояснити свій вчинок, але цей телефон він вирішив вкрасти. Скористався тим, що потерпіла не звертала увагу на свою сумку, витягнув з неї мобільний телефон, пішов з дому і здав його до ломбарду за 300 грн. Отримані гроші витратив на власні потреби. З вартістю викраденого майна згоден. У вчиненому розкаюється.
Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

У відповідності до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13 липня 2019 року, ОСОБА_7 просить органи поліції вжити заходи до малознайомої особи на ім`я ОСОБА_10 , котра в період часу з 12 на 13 липня 2019 року здійснила крадіжку її мобільного телефону марки «Redmi Note 5А», по вул. Мінусінська, б. 259.

До заяви потерпілою були додані платіжні документи на підтвердження придбання мобільного телефону та фотокопія його упаковки.

З протоколу огляду місця події вбачається, що під час проведення слідчим поліції 08 серпня 2019 року в період часу з 17:30 год. до 17:40 год. з письмового дозволу ОСОБА_6 огляду встановлено, що місцем події є житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, згідно протоколу огляду місця події, 13 липня 2019 року слідчий поліції оглянув добровільний наданий свідком ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , мобільний телефон «Redmi Note 5А», який зі слів останнього йому, як приймальнику ломбарду «Курчатова, 10» за 300 грн. заклав близько 03:00 год. 13 липня 2019 року невідомий йому чоловік.

Зазначений мобільний телефон постановою слідчого від 14 липня 2019 року визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 .

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09 серпня 2019 року, свідок ОСОБА_11 за фотознімком впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 13 липня 2019 року заклала до ломбарду мобільний телефон «Redmi Note 5А».

Під час слідчого експерименту 29 серпня 2019 року ОСОБА_5 показав механізм заволодіння ним майном ОСОБА_7 .

Вартість майна, що було предметом злочинних посягань, доведена висновком судової товарознавчої експертизи № 3447-19 від 30 липня 2019 року, за яким ринкова вартість мобільного телефону «Redmi Note 5А» на момент вчинення кримінального правопорушення становить 2659,65 грн.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, є умисним, закінченим, корисливим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, вартість майна, що було предметом злочинних посягань та його значимість для потерпілої, той факт, що викрадене майно повернуте потерпілій, хоча і не в порядку добровільного відшкодування шкоди обвинуваченим, відомості про особу обвинуваченого.

Останній є особою, раніше неодноразово судомою за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, після відбування покарання за які на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, має постійне місце проживання, де характеризується негативно, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Посилання ОСОБА_5 на те, що він утримує малолітню дитину, судом відхиляється, оскільки відповідними доказами не підтверджене, а згідно вимог ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування ... обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
З цих же підстав суд не вбачає підстав для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, або звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки відсутність позитивних змін у поведінці засудженого в поєднанні з його негативною характеристикою, усталеним способом життя та обсягом вчинених кримінально-караних діянь свідчать про суспільну небезпечність ОСОБА_5 і виключають можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд враховує, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 липня 2019 року ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України засуджено до 2 років позбавлення волі. Зазначений вирок був оскаржений ОСОБА_5 і на цей час не набрав законної сили.
Верховним Судом у постанові від 26 жовтня 2018 року (справа № 639/9081/15-к, провадження № 51-1850км18) була сформульована наступна правова позиція:
Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Конституцією України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст. 62).
Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Згідно з вимогами ст. 88 ч. 1 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
Таким чином, до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою. Це, зокрема, означає, що суди не мають права призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України при наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини у рішенні в справі «Аллене де Рібемон проти Франції».
Оскільки вирок суду від 30 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 до цього часу не набрав законної сили, підстави для призначення ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів в порядку ч. 4 ст. 70 КК України на цей час відсутні, а подальше питання про застосування покарання при наявності кількох вироків підлягає вирішенню в порядку, передбаченому п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обраховувати з часу приведення вирку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 314 (триста чотирнадцять) гривень.

Речовий доказ - мобільний телефон «Redmi Note 5А», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити останній.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.
Головуючий:

11.09.2019