печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

08.07.2019 прокурор у провадженні прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0003008 від 30.11.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

У даному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 здійснено 29.12.2017 у кримінальному провадженні № 0003536 від 18.11.2016.

13.03.2018 з кримінального провадження № 0003536 від 18.11.2016 виділено в окреме провадження за № 0000563 від 13.03.2018 матеріали досудового розслідування у тому числі щодо ОСОБА_6

24.05.2018 кримінальне провадження № 0000563 від 13.03.2018 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000521 від 18.06.2014.

У подальшому з матеріалів кримінального провадження № 0000521 від 18.06.2014 виділено матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, в тому числі за підозрою ОСОБА_6 , передбачених ч. 1 ст. 255; ч.4ст. 28,ч. 3 ст. 209 КК України, в окреме провадження за № 0003008 від 30.11.2018.
Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , займаючи посади заступника Голови ДПС (у подальшому Голови ДПС, Міністра доходів і зборів) України, у складі створеної та очоленої Президентом України ОСОБА_8 злочинної організації, будучи службовою особою, зловживаючи владою та службовим становищем, діючи у порушення вимог Конституції України, Податкового кодексу України, постанов Кабінету міністрів України, нормативно-правових документів Міністерства фінансів України, ДПА, ДПС України, Міндоходів України та інших органів державної влади з метою одержання неправомірної вигоди для себе та членів злочинної організації, у період з липня 2011 року по лютий 2014 року організував та реалізував за участі службових осіб ДПА (ДПС, Міндоходів) України та інших осіб членів злочинної організації незаконну схему з мінімізації податкових зобов`язань шляхом безпідставного декларування «програмними» підприємствами «податковими ямами» податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 51 961 728 371 грн., що призвело до незаконного використання податкового кредиту на вказану суму суб`єктами господарювання реального сектору економіки України для зменшення податкових зобов`язань та, відповідно, втрат доходів Державного бюджету України від ненадходження податку на додану вартість на суму 43 831 041 078 грн. та від ненадходження податку на прибуток підприємств на суму 52 090 912 748 грн., а усього державі від ненадходження податків спричинено збитки на загальну суму 95 921 953 826 грн., що є тяжкими наслідками.

При цьому, ОСОБА_7 , займаючи посади заступника Голови ДПС (у подальшому Голови ДПС, Міністра доходів і зборів) України, у складі створеної та очоленої Президентом України ОСОБА_8 злочинної організації, будучи службовою особою, зловживаючи владою та службовим становищем, діючи у порушення вимог Конституції України, Податкового кодексу України, постанов Кабінету міністрів України, нормативно-правових документів Міністерства фінансів України, ДПА, ДПС України, Міндоходів України та інших органів державної влади з метою одержання неправомірної вигоди для себе та членів злочинної організації, у період з липня 2011 року по лютий 2014 року організував та реалізував за участі службових осіб ДПА (ДПС, Міндоходів) України та інших осіб - членів злочинної організації незаконну схему з мінімізації податкових зобов`язань шляхом безпідставного декларування «програмними» підприємствами - «податковими ямами» податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 56 204 045 146 грн., що призвело до незаконного використання податкового кредиту на вказану суму суб`єктами господарювання реального сектору економіки України для зменшення податкових зобов`язань та, відповідно, втрат доходів Державного бюджету України від ненадходження податку на додану вартість на суму 47 589 580 540 грн. та від ненадходження податку на прибуток підприємств на суму 56 780 908 576 грн., а усього державі від ненадходження податків спричинено збитки на загальну суму 104 370 489 116 грн., що є тяжкими наслідками.

При цьому, ОСОБА_7 , будучи державним службовцем, отримавши готівкою у період з липня 2011 року по лютий 2014 року включно за участь у злочинній організації та у вчинюваному у її складі тяжкому злочині проти держави невстановлену в ході досудового слідства частину грошових коштів, одержаних внаслідок перерахування підприємствами реального сектору економіки та подальшого зняття готівкою з рахунків у банківських установах програмних підприємств «податкових ям» грошових коштів в сумі 262 986 246 468 грн., усвідомлюючи неможливість їх безпосереднього використання внаслідок завідомої невідповідності розміру отриманих доходів, здійснив їх легалізацію наступним чином.

Так, ОСОБА_7 , починаючи з липня 2011 року, більш точної дати під час проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, для досягнення своєї злочинної мети щодо створення, координування та подальшої безперешкодної діяльності (функціонування) злочинної організації, діючи в особистих корисливих інтересах, залучив як учасників злочинної організації в тому числі осіб, в тому числі ОСОБА_6 , котрі приймали участь у функціонуванні злочинної організації, зацікавивши останніх вигідністю та прибутковістю такої протиправної діяльності для кожного з них.

На ОСОБА_6 як члена злочинної організації та наближеної до ОСОБА_7 особи, серед іншого покладалося наступне: реєстрація у якості кінцевого бенефіціара компаній нерезидентів України, в тому числі виступити у якості кінцевого розпорядника банківських рахунків, відкритих в банківських установах закордонних країн; забезпечення внесення готівкових грошових коштів, отриманих від ОСОБА_7 на розрахункові рахунки банківських установ закордонних країн та подальший їх розподіл згідно заздалегідь погодженого плану; забезпечення створення видимої легальності реєстрації підприємств на території інших країн та подальших банківських переказів; у разі необхідності залучення для участі в злочинній організації інших осіб (для сприяння вчинення злочинною організацією окремих злочинів);у разі виклику до правоохоронних органів з приводу діяльності зареєстрованих підприємств безумовно дотримуватись вказівок ОСОБА_7 та інших членів злочинної організації щодо поведінки та відповідей на питання, з метою недопущення розкриття злочинної діяльності.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразились в участі в злочинній організації з метою вчинення особливо тяжкого злочину, а також у злочинах, вчинюваних такою організацією, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255 КК України.

Окрім того, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він своїми вищевказаними протиправними діями, вчинив легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом внаслідок вчинення фінансових операції, правочинів з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування незаконного походження таких коштів, володіння ними, прав на такі кошти, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуття, володіння, використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, в особливо великому розмірі, вчинене злочинною організацією, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних злочинів є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів його вини.

Так, його вина підтверджується протоколами оглядів фінансових документів, реєстраційних справ, договорів та іншими доказами в їх сукупності, які також підтверджують та доводять факт вчинення злочинів, зокрема: протоколами огляду матеріалів Держфінмоніторингу щодо діяльності юридичних осіб, які увійшли до так званої групи "ЮНІСОН", а також офшорних компаній нерезидентів України на території Республіки Кіпр, Ліхтенштейну та Британських Віргінських Островів; протоколами огляду реєстраційних справ вищевказаних юридичних осіб; даними органів ДФС України щодо доходів підозрюваного; відповідями правоохоронних органів на доручення; протоколами огляду речей та документів, вилучених під час обшуків проведених за місцями проживання та реєстрації членів злочинної організації та юридичних осіб , які увійшли до так званої групи "ЮНІСОН"; протоколами допитів.

Обґрунтованість підозри підтверджується також іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.

У провадженні встановлені ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного проти вимог клопотання заперечував, посилаючись на те, що воно є необґрунтованим та безпідставним, оскільки, прокурором не доведено наявність обов`язкових підстав, передбачених п.6 ст.193 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 не перебуває в міжнародному розшуку на день звернення з клопотанням, не набув процесуального статусу підозрюваного у спосіб, передбачений КПК України, а ризики. Зазначені у клопотання не підтверджуються жодними доказами, що виключає обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Заперечуючи проти доводів сторони захисту прокурор вказав, що на дату складання повідомлення ОСОБА_6 про підозру - була відома лише адреса ОСОБА_6 за місцем реєстрації та проживання в Україні. На доводи захисту щодо неоголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук прокурор зазначив, що міжнародний розшук каналами Інтерполу здійснюється через НЦБ Інтерполу України, який є структурним підрозділом НП України, на підставі запиту правоохоронного органу та винесеної у відповідності до статті 281 КПК України постанови слідчого або прокурора про оголошення у розшук підозрюваного. Така постанова слідчого або прокурора про оголошення розшуку підозрюваного і є достатнім підтвердженням оголошення підозрюваного у міжнародний розшук саме каналами Інтерполу. Крім того, згідно рішення комісії з контролю файлів Інтерполу, ухваленого на дев`яносто дев`ятій сесії (27 лютого-03 березня 2017 року), запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрою з метою приводу не є ордером на арешт у розумінні ст. 83.2 (b,іі) Правил Організації. Вжитими заходами достовірне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не встановлено. З огляду на викладене, здійснення міжнародного розшуку ОСОБА_6 каналами Інтерполу можливе лише за умови отримання ухвали слідчого судді про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, прокурор вважав, що доведеним є факт оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у міжнародний розшук, фактичне здійснення такого розшуку каналами Інтерполу та безпосередньо слідчим і прокурором в рамках міжнародно-правового співробітництва буде можливим лише за умови отримання ухвали про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 5 ст. 280 КПК України, після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Крім того, саме на слідчого і прокурора, які звертаються до слідчого судді з клопотанням, покладається обов`язок доведення факту перебування підозрюваного у міжнародному розшуку, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).

Стосовно доводів сторони обвинувачення, що постанова прокурора про оголошення особи у міжнародний розшук є достатньою для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук, слідчий суддя зазначає таке.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, встановлених цією статтею Конвенції, та відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до законодавчих норм, рішення про оголошення особи у міжнародний розшук на підставі запиту НЦБ Інтерполу в Україні приймає лише Генеральний секретаріат Інтерполу або Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни (розділ 4 Інструкції «Про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів», затвердженої Наказом N 3/1/2/5/2/2 від 09.01.97).

Як вбачається зі змісту цієї Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Таким чином, міжнародний розшук - це комплекс розшукових інформаційних довідкових та інших заходів, що здійснюються НЦБ Інтерполу на території держав-учасниць МОКП- Інтерпол відповідно до норм міждержавного права, а також відповідно до норм чинного законодавства України з метою отримання інформації про місцезнаходження, виявлення, арешту і видачі (екстрадиції) осіб, які переховуються від слідства, суду.

Поряд з цим, як вбачається з листа Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, ОСОБА_6 каналами Інтерполу не розшукується та в обліках секретаріату Інтерполу не значиться, що фактично не заперечується та підтверджується стороною обвинувачення.

Відповідно до наданої в матеріалах клопотання постанови прокурора про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук вбачається, що орган досудового розслідування навіть не звертався з відповідним клопотанням до НЦБ України і планує звернутись лише за наявності ухвали про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Щодо наявності в матеріалах клопотання вказаної вище постанови прокурора про оголошення міжнародного розшуку ОСОБА_6 , вказана постанова не зверталась до виконання, відсутні дані про фактичне здійснення будь-яких розшукових заходів за постановою прокурора, а тому, з урахуванням положень Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, а також рішення 99 сесії (27 лютого 3 березня 2017 року) Комісії з контролю файлів Інтерполу, відсутні підстави стверджувати, що фактично ОСОБА_6 на час розгляду даного клопотання перебуває у міжнародному розшуку.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, оскільки стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_6 оголошений в міжнародний розшук, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 42, 135, 136, 176, 177, 178, 183, 184, ч.6 ст.193, 205, 276-279, 309, 532, 534, 566 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1