Дата документу 13.09.2019 Справа № 554/37/19
У Х В А Л А
іменем України

13 вересня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 , скасування повідомлення про підозру, зобов`язання прокурора вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0000002,-

В С Т А Н О В И В :

30 серпня 2019 року захисник підозрюваного звернувся до суду із вищевказаною скаргою в порядку п.10. ч.1 ст.303 КПК України, в якій просив скасувати повідомлення про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.371, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000002 від 05.12.2018 року; зобов`язати слідчих та процесуальних прокурорів у кримінальному провадженні №0000002 від 05.12.2018 року вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про повідомлення про підозру ОСОБА_3 , та відповідно правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється особа.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що в матеріалах указаного кримінального провадження знаходиться повідомлення про підозру від 25.06.2019 року. Вважає, що вказане повідомлення про підозру підлягає скасуванню з огляду на таке. Основним предметом доказування у кримінальному провадженні по суті є «завідомість» незаконного затримання, тобто обізнаність слідчого, що він затримує особу за відсутності передбачених законом підстав, іншу людину або порушує порядок затримання особи. В даному випадку ОСОБА_3 підозрюється в тому, що ним як слідчим затримано ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України за відсутності очевидця, який безпосередньо після вчинення злочину вказує на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Однак, на думку особи яка подала скаргу, в матеріалах кримінального провадження є протокол допиту як свідка голови громадської організації «Контроль діяльності перевізників» ОСОБА_8 , яким надано покази як очевидцем злочину та в ході допиту ним вказується на осіб, в тому числі на ОСОБА_7 , як на особу, якими вчиняються злочини. Крім того, клопотання адвоката про допит свідка ОСОБА_8 слідчим не було задоволено, тим самим відмовлено в отриманні доказів, що свідчать про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_3 . Зазначає, що за такої позиції слідства та за відсутності показів ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000002, яке розслідується понад вісім місяців, повідомлення про підозру ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження, та на цій підставі просив задовольнити вимоги поданої скарги.

02 вересня 2019 року адвокатом ОСОБА_4 до суду подано письмові зміни до скарги, та згідно з остаточною редакцією вимог просив скасувати повідомлення про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.371, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000002 від 05.12.2018 року; зобов`язати процесуального прокурора або старшого групи процесуальних прокурорів у кримінальному провадженні №0000002 від 05.12.2018 року винести постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_3 з підстав, передбачених ч.1 ст.284 КПК України та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.5-6).

10 вересня 2019 року прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 заявлено відвід слідчому судді від розгляду даної скарги, про що подано до суду відповідну заяву (а.с.17-19).

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10.09.2019 року в задоволенні заяви прокурора про відвід слідчого судді відмовлено (а.с.32-35).

У судовому засіданні ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, з урахуванням змін до скарги від 02.09.2019 року, надавши відповідні пояснення, просили скаргу задовольнити в повному обсязі.

Слідчий у судовому засіданні зі скаргою не погодився, зазначивши, що підозра є обґрунтованою, вручена у належний спосіб з дотримання вимог КПК України, а також ґрунтується на достатніх доказах, зібраних під час досудового розслідування, оцінку яким з точки зору їх належності та допустимості має надати суд під час розгляду по суті. З наведених підстав, просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні підтримав пояснення слідчого, заперечував проти вимог скарги, просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Так, згідно з п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Судом установлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000002 від 05.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.371, ч.1 ст.366 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 25.06.2019 року слідчим другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.371 та ч.1 ст.366 КК України. Вищезазначене повідомлення про підозру погоджено прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 (а.с.127-135).

Із поданої скарги вбачається, що підставою для скасування повідомлення про підозру заявник зазначає те, що підозра ґрунтується на недостатніх та недостовірних доказах, та за відсутності показів свідка ОСОБА_8 вказане повідомлення про підозру не знайшло свого підтвердження протягом досудового розслідування.

Питання допустимості доказів належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).

Статтею 94 КПК України закріплені положення щодо оцінки доказів, у тому числі судом, зокрема, кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин». Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Обставини, на які посилається сторона захисту у скарзі, а саме необхідність аналізу питань, які стосуються предмету доказування у кримінальному провадженні, зокрема, «завідомо» незаконного затримання слідчим особи без передбачених законом підстав, надання оцінки протоколам допитів свідків у їх взаємному зв`язку з відсутністю у матеріалах вагомих, на думку адвоката, доказів, а саме пояснень допитаного як свідка ОСОБА_8 , що в свою чергу, може свідчити про відсутність у сторони обвинувачення доказів, які підтверджують наявність складу злочину у діях ОСОБА_3 , не можуть бути підставами для скасування підозри у розумінні п.10. ч.1 ст.303 КПК України, а отже, вказане виходить за межі повноважень слідчого судді.

За таких обставин, аналіз вищезазначених норм закону, а також обставин справи у їх сукупності дає підстави стверджувати, що доводи сторони захисту про відсутність достатніх доказів причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення не є предметом розгляду слідчого судді, оскільки повинні перевірятись при розгляді обвинувального акту в суді, у зв`язку з чим відсутні законні підстави для задоволення вимог скарги в цій частині.

Крім того, захисник адвокат ОСОБА_4 у скарзі просить зобов`язати прокурора прийняти процесуальне рішення у кримінальному провадженні відповідно до ч.1 ст.284 КПК України (а.с.5-6).

Вказана вимога скарги також не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

При цьому, необхідно зауважити, що особа, яка подала скаргу, просить зобов`язати прокурора прийняти конкретне процесуальне рішення - закрити кримінальне провадження з підстав, передбачених ч.1 ст.284 КПК України. Проте слідчий суддя не може підміняти і фактично приймати рішення, котрі віднесені до компетенції прокурора, який є самостійним у прийнятті таких рішень. А відтак, вказані у скарзі вимоги не можуть бути предметом розгляду слідчого судді.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши наявні матеріали з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, а також докази у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 220, 221, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 , скасування повідомлення про підозру, зобов`язання прокурора вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0000002.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1