ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3153/19 Справа № 216/2655/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000138 від 21 січня 2019 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Цією ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 14 листопада 2019 року включно.
Суд врахував те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 8 років, а також особу обвинуваченого, а саме, останній в силу ст. 89 КК України є не судимою особою, має постійне місця реєстрації та проживання у м. Кривому Розі, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню доньку.
Крім того, суд взяв до уваги той факт, що станом на 18.09.2019 року судом не розпочато судовий розгляд даного кримінального провадження, не допитано потерпілого, свідків, не встановлено порядок розгляду даного провадження.
Вказане свідчить про наявність ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, а саме, на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується та імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому. Крім того, судом враховується тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого і продовження раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали суду, постановлену з істотним порушенням вимог КПК України. Зазначає про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 , що суд не пересвідчився в обставинах справи, на які посилалася сторона захисту, формально перерахував протоколи допиту потерпілого та свідків, які взагалі весь час вказували на іншу особу, а не на підозрюваного. Крім того, у вступній частині ухвали вказано прокурора ОСОБА_8 , а в резолютивній частині задоволено клопотання прокурора ОСОБА_10 , що суперечить одне одному за своїм змістом. Обвинувачений перебуває під вартою вже 6 місяців, а слухання справи триває. Вважає, що відсутні докази про наявність ризиків. Зазначає, що ОСОБА_6 сам після подій двічі приходив до слідчого та зазначав, що саме він спричинив ОСОБА_9 вогнепальне поранення з пістолету, який належав потерпілому, потім він самостійно за викликом слідчого в телефонному режимі з`являвся для проведення слідчих дій та розповідав про події. Також вказує на міцність соціальних зв`язків підозрюваного, має на утриманні дружину та малолітню дитину, тривалий час знаходився в зоні АТО, є учасником бойових дій згідно з посвідченням. Крім того, підозрюваний відшкодував потерпілому 4500 грн. на лікування та суду надані медичні документи, що підтверджують необхідність проведення медичного втручання.
Позиції учасників судового провадження.
Від захисника ОСОБА_5 на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить розглянути апеляційну скаргу без його участі. Апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги захисника, просив її задовольнити.
Прокурор та потерпілий в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , просили ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Вирішуючи питання щодо можливості оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд зважає на те, що 13 червня 2019 року Конституційний суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, тому дана ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Судом першої інстанції встановлена наявність продовження існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Також суд оцінив суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 та імовірну можливість продовження останнім протиправної поведінки у подальшому. Судом була врахована тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу, на даному етапі проведення судового розгляду, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Посилання захисника на те, що судом не було враховано наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, дружини та малолітньою дитини, які перебувають на його утриманні, є безпідставним, оскільки такі ствердження спростовуються змістом оскаржуваної ухвали, де судом враховані вказані захисником обставини в сукупності з іншими.
Щодо посилання захисником на характеризуючи ознаки обвинуваченого, а саме його перебування і участь в зоні АТО та часткового відшкодування потерпілому 4500 гривень, то вказані обставини, на думку колегії суддів, не є достатньо переконливими для спростування висновку суду першої інстанції щодо необхідності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів, вважає об`єктивним, законним і переконливим врахування судом першої інстанції суспільного інтересу та суворість передбаченого покарання, як суттєвого елементу при оцінюванні ризиків переховування або вчинення іншого злочину обвинуваченим, та у зв`язку з продовженням судового розгляду кримінального провадження ймовірності впливу на потерпілого, свідків.
Тому, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення визначених ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, окрім як продовження тримання його під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Інші доводи захисника про невинуватість обвинуваченого в пред`явленому йому обвинуваченні є передчасними, оскільки, на момент звернення апеляційної скарги, питання про доведеність або недоведеність обвинувачення має вирішуватися судом першої інстанції при ухваленні остаточного рішення по справі.
Щодо зауважень в апеляції про зазначення у вступній частині ухвали прізвища прокурора ОСОБА_8 , а в її резолютивній частині, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_11 , то колегія суддів констатує, що це є явною технічною помилкою, тобто опискою, яка не є обставиною що могла чи перешкодила ухваленню законного та обґрунтованого рішення. Окрім того, колегія суддів зважає на те, що за положеннями ст. 379 КПК України, суд який допустив описку за заявою, у тому числі заінтересованої сторони, може її виправити.
З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , не встановлено. Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 з наведених в ній мотивів слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4