ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст.ст. 181, 193 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2019 року, якою застосовано щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці та покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Слідчим відділом Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003881 від 14.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , 13 липня 2019 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин перебуваючи на території літнього майданчика піцерії «Престо», яка розташована за адресою: м. Черкаси, вул. О. Дашкевича, 19, помітили раніше невідомих їм ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке виразилося в ігноруванні встановлених в суспільстві загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки, з особливою зухвалістю, безпідставно, без будь-яких на те причин, нанесли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 численних ударів руками та ногами в область голови та тулуба, спричинивши останнім тілесні ушкодження.

07.08.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

14.08.2018 року старший слідчий Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2019 року застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 14 жовтня 2019 року включно та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвала обґрунтована тим, що ризики, на які посилався у клопотанні слідчий та вказував у судовому засіданні прокурор, є доведеними, а тому застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з обмеженням залишати житлове приміщення цілодобово та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, буде достатнім та виправданим заходом для забезпечення запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.08.2019 року та постановити нову ухвалу про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у період з 22 години вечора до 06 години ранку.

В апеляційній скарзі вказує, що про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України ОСОБА_7 було повідомлено 07.08.2019 року, а 14.08.2019 року він був викликаний на допит, куди з`явився та був допитаний.

Захисник звертає увагу, що з 07.08.2019 року по 14.08.2019 року щодо ОСОБА_7 не було застосовано запобіжний захід, однак, він протягом цього часу не переховувався від органів досудового розслідування, не змінив свого місця проживання, не вчиняв тиску на потерпілого та свідків, тому, на думку захисника, ОСОБА_7 своєю поведінкою спростував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Апелянт зазначає, що просив слідчого суддю врахувати, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, повинен займатися активною діяльністю з метою заробітку коштів, у зв`язку з чим просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, однак, слідчий суддя не взяв ці доводи до уваги.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги з наведених у ній підстав, міркування прокурора про відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 , вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 ч. 1 зазначеної вище статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обгрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 .

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України є домашній арешт, який, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Колегія суддів враховує, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, та погоджується із висновком слідчого судді про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Посилання захисника на те, що з моменту оголошення ОСОБА_7 про підозру і до застосування щодо нього запобіжного заходу підозрюваний не переховувався від органів досудового розслідування, не спростовують наявність такого ризику під час проведення досудового розслідування.

Слідчим суддею також вірно визначено, що існує ризик впливу ОСОБА_7 на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання захисника на офіційне працевлаштування ОСОБА_7 не спростовують наявних ризиків, оскільки з наданої копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_7 прийнятий на роботу в ПП «Облагрохім-2000» 15.08.2019 року, тобто після застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, і це єдиний запис про місце роботи ОСОБА_7 , що свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, з урахуванням обґрунтованої підозри, особи підозрюваного та наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вірно визначив, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти зазначеним вище ризикам.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 376, 404, 405, п. 1 ч. 3 ст. 407, ст.ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2019 року, якою застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці та покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді