Справа № 530/1308/19
Номер провадження 1-кп/530/120/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" листопада 2019 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Зіньків Полтавської області кримінальне провадження № 0000367 від 11.09.2019 року, відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 уродження с. Карпилівка, Охтирського району, Сумської області, мешканця: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий, не одружений, раніше не судимий, у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В період 15-20 серпня 2019 року, біля 9 години ранку, (встановити точної дати в ході проведення досудового розслідування не представилось можливим), ОСОБА_4 , маючи єдиний умисел на придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, перебуваючи біля річки Ташань в м. Зіньків, Зіньківського району, Полтавської області, виявив дикоростучу рослину коноплі, після чого, зірвав виявлену ним рослину коноплі, незаконно придбавши її таким чином, та шляхом подальшого висушування та подрібнення виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який зберігав в семи паперових згортках в залі житлового будинку та у приміщенні гаражного типу за місцем власного проживання в АДРЕСА_1 . 24.09.2019 року під час проведення санкціонованого обшуку господарства за місцем проживання ОСОБА_4 , працівниками Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області в кімнаті зали житлового будинку виявлено шість паперових згортків з подрібненою та висушеною речовиною зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №1609 від 26.09.2019 року має ботанічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 15,194 г..
В ході проведення подальшого обшуку в приміщенні гаражу під дахом на дерев`яному бруску було виявлено паперовий згорток із подрібненою висушеною речовиною зеленого кольору рослинного походження, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №1609 від 26.09.2019 року має ботанічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,913 г., яку ОСОБА_4 зберігав для власного вживання, без мети збуту.
Загальна маса вилучених в ході санкціонованого обшуку у ОСОБА_4 наркотичних засобів становить 16,107г.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив дії, які виразились у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 ч.1 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.
Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даних кримінальних правопорушень, судом перш за все враховано вимоги ст.ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст.ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.
Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.
Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.
Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час розгляду справи в суді, ОСОБА_4 , показав, що 15-20 серпня 2019 р., біля 9 год ранку, перебуваючи біля річки Ташань,виявив одну рослину коноплі, висушив, переніс до себе додому та подрібнив. Періодично вживав сам. Свою вину визнає повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження показів свідків і інших доказів стосовно фактичних обставин справи, зібраних в ході дізнання та досудового слідства, так як вони правильно усвідомлюються обвинуваченим та іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються.
Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого, ОСОБА_4 , а також дослідив матеріали, які характеризують ОСОБА_4 ..Докази по справі не досліджувалися, в зв`язку з тим, що суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_4 , кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.91 КПК України, однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається, зокрема, на прокурора.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 , достатнє і необхідне для його виправлення і недопущення вподальшому скоєння ним злочинів, суд враховує, що він свою вину визнає повністю, активно сприяв розкриттю злочину, його майновий стан, і вважає ці обставини, такими що пом`якшують покарання.

Згідно зі ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , не виявлено.

Статттею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно з положеннями ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 10.12.2004 року, №8 від 12.06.2009 року, №11 від 06.11.2009 року, того, що ОСОБА_4 , скоїв злочин передбачений ст.. 309 ч 1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, який відноситься до середньої тяжкості злочину; обставин вчиненого злочину, суспільної небезпеки скоєного злочину, обставин справи та наслідків, а також особи ОСОБА_4 , суд вважає, що виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому доцільно обрати йому покарання, передбачене чинним законодавством. Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
Згідно медичних довідок ОСОБА_4 , - практично здоровий.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі: наркотичний засіб - канабіс загальною масою в перерахунку на суху речовину 16,107 г. передано на зберігання до камери зберігання наркотичних засобів при Зіньківському ВП Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи 942 грн. 60 копійок (т.2 а.с.43).

Процесуальні витрати на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368 - 371,373-376, 380 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п"ятдесят)гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази по справі: наркотичний засіб - канабіс загальною масою в перерахунку на суху речовину 16,107 г., якийпередано на зберігання до камери зберігання наркотичних засобів при Зіньківському ПВ Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області - знищити.

Стягти з ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 уродження с. Карпилівка, Охтрирського району, Сумської області, проживаючого АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за ЄДРПОУ- суду невідомий, на користь держави 942 ( дев"ятсот сорок дві) грн. 60 коп. за проведення судово-хімічної експертизи.

Вирок може бути оскаржений через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1