Справа № 442/3701/19
Провадження № 1-кс/442/1806/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулася до суду в межах кримінального провадження №0002830 від 20.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки BMW моделі 535D XDRIVE GT реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2011 року випуску, який належить ОСОБА_5 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ; мотоцикл марки Musstang 125 сс ALPHA LUX моделі МТ125-2В, без реєстраційних номерних знаків, рама НОМЕР_3 , 2014року випуску, який належить ОСОБА_6 , прож.: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування клопотання покликається на те, що 20.12.2015 орієнтовно о 19 год 00 хв на автодорозі Нижанковичі-Стрий, ділянка дороги між м.Дрогобич та м. Стрий, неподалік повороту на с. Гаї Нижні Дрогобицького району, автомобіль марки «BMW535D XDRIVE GT» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 зіткнувся з мотоциклом «Musstang» під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований в лікарню.
20.12.2015 СВ Дрогобицького ВП ГУНГТ у Львівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002830 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 20 грудня 2015 року було оглянуто та вилучено автомобіль марки BMW моделі 535D XDRIVE GT реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2011 року випуску, який належить ОСОБА_5 , зареєстрована: АДРЕСА_1 та мотоцикл марки Musstang 125 сс ALPHA LUX моделі МТ125-2В, без реєстраційних номерних знаків, рама НОМЕР_3 , 2014 випуску, який належить ОСОБА_6 , прож.: АДРЕСА_2 .
Також під час огляду транспортних засобів на автомобілі BMW 535D XDRIVE GT та мотоциклі Musstang 125 сс ALPHA LUX, виявлено пошкодження, що свідчать про їх причетність до дорожньо-транспортної пригоди.
Слідчий наголошує у своєму клопотанні, що у разі зволікання з накладенням арешту на дані транспортні засоби вони можуть бути втрачені, що може перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування по кримінальному провадженні при тому, що подія мала місце ще в грудні 2015.
Слідчий у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд такого у його відсутності, клопотання підтримує повністю, просить таке задоволити.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України регламентовано, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку:
Встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 20.12.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002830 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.12.2015 орієнтовно о 19 год 00 хв на автодорозі Нижанковичі-Стрий, ділянка дороги між м.Дрогобич та м. Стрий, неподалік повороту на с. Гаї Нижні Дрогобицького району, водій автомобіля «BMW535D XDRIVE GT» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 зіткнувся з мотоциклом «Musstang» під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований в лікарню.
Під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 20 грудня 2015 було оглянуто та вилучено вище вказані транспортні засоби.
Вказуючи на необхідність накладення арешту на вище вказані транспортні засоби ,слідчий повідомляє, що у разі зволікання з накладенням арешту на дані транспортні засоби вони можуть бути втрачені, що може перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування по кримінальному провадженні, при тому, що подія за участю вказаних транспортних засобів мала місце ще 20.12.2015. Одночасно до клопотання слідчий додав лист, написаний ним же на ім`я директора МКП «Транс-екіпаж»( стоянка тимчасового утримання автомобілів) про повернення ОСОБА_8 вилученого автомобіль марки BMW535D XDRIVE GT» р.н. НОМЕР_1 за минуванням потреби, датований 09.02.2016 та лист про повернення ОСОБА_6 мотоцикла від 21.12.2015 №2830.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про яке йдеться в клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого подано клопотання.
Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
В п.1ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення,слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Нормами ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів,що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
У клопотанні не зазначено про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст.170 КПК України, який вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
У клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, а також розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.
Також, слідчий суддя враховує той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого слідчий просить накласти арешт на вищевказані транспортні засоби, розпочато ще 20.12.2015, такі ТЗ були приєднані до матеріалів справи як речові докази, отже слідчий мав достатньо часу для проведення всіх необхідних заходів, експертиз тощо. Також слідчий суддя бере до уваги лист самого слідчого про повернення автомобіля марки BMW власнику за минуванням потреби датований 09.02.2016, та те, що на даний час в рамках кримінального провадження нікому не оголошено про підозру у вчиненні злочину. Автомобіль марки BMW, який повернуто власнику на сьогодні вже може належати іншій особі чи не містити на собі ознак ДТП, оскільки підтверджень щодо обов`язку власника про не вчинення тих чи інших дій не надано.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи, що застосування заходу забезпечення у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу, що свідчить про те, що зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагають визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту, приймаючи до уваги, що досудове розслідування, фактично проводиться тривалий час, у якому жодній особі не оголошено підозру у вчиненні злочину, з метою забезпечення законних прав власників транспортних засобів на належне їм майном, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна через його недоведеність.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174,372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1