ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 710/1317/16-к Провадження №11-кп/821/123/19 Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 , українку,

громадянку України, з середньою освітою, одружену, пенсіонерку, маючу на утриманні

сина інваліда, раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Калістру- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку

с.Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, зареєстровану за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючу по

АДРЕСА_2 , українку, громадянку України, з вищою освітою,

одружену, непрацюючу, маючу на утриманні неповнолітню дитину, раніше не

судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави, в особі Шполянської центральної районної лікарні імені братів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , у сумі 3171 (три тисячі сто сімдесят одна) гривня 00 копійок, залишено без задоволення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено частково. Вирішено стягнути в рівних частинах з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, що складе по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок з кожної.

В іншій частині позовних вимог, відмовлено,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що 01.09.2016 року, близько 19.15 години, перебуваючи неподалік ставу «Гусятник» в с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла численні удари руками, ногами в обличчя та по тулубу ОСОБА_12 . Своїми діями ОСОБА_7 заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді синців обох губ із крововиливами їх слизової оболонки та розриви її поверхні, травматичної епіляції (виривання) волосся в тім`яній області голови справа, синців повік обох очей, правої щоки, шиї, правого плеча, бічної поверхні грудної клітки зліва, лівого плечового суглобу, що, згідно висновку судово-медичного експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушень (злочин), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, вироком ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за те, що 01.09.2016 року, близько 19.15 години, перебуваючи неподалік ставу «Гусятник» в с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_12 , схопила останню за волосся та умисно нанесла один удар рукою в обличчя, чим заподіяла тілесне ушкодження, згідно висновку судово-медичного експерта № 05-6-01/390 від 01.11.2016 року у вигляді травматичної епіляції (виривання) волосся в тім`яній частині голови справа, синець правої щоки, що згідно висновку судово-медичного експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, відносяться до категорії легких, що спричини короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, кваліфікуючою ознакою, якого є умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розліт здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Калістру- ОСОБА_9 просить скасувати вирок стосовно неї та виправдати за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, мотивуючи тим, що в судовому засіданні суду першої інстанції її вина не доведена, характеристика є виключно позитивною. Звертає увагу, що вона не працює, доглядає малолітню дитину, не судима. Вважає, що прокурором не надано беззаперечних доказів того, що вона наносила потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження.

ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить частково змінити вирок суду, зменшити розмір штрафу з 1700 гривень до 850 гривень та відмовити потерпілій ОСОБА_12 у задоволенні цивільного позову по відшкодуванню моральної шкоди.

Обвинувачена ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву про слухання справи без її участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України вірно.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України вірно.

Висновок суду щодо доведеності вини у нанесенні обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_12 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на доказах, які судом досліджені всебічно, повно і об`єктивно та якім надана відповідна правова оцінка.
Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, судом досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_8 на те, що органом досудового розслідування не надано беззаперечних доказів того, що вона наносила потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження, а тому вина її недоведена, є безпідставними, які не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Так, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд обґрунтовано послався на покази потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила, що 01.09.2016 року, близько 18.40 - 18.45 годин, вона на автомобілі їхала додому повз подвір`я ОСОБА_7 . З двору останньої вибігло 4 чи 5 собак, яких вона обминала і одну зачепила. Подивившись у дзеркало заднього виду, вона нічого не побачила і поїхала додому, де, по приїзду, залишила автомобіль у дворі, та пішла до доньки, яка пасла корову на березі біля ставка. Через 10 хв. до неї подзвонив чоловік та сказав, що приїхала ОСОБА_7 , кричить і він нічого не може зрозуміти. Вона сказала чоловіку, що мабуть собаку ОСОБА_7 збила. Через 2-3 хв. до пасовища під`їхав автомобіль, з якого вийшла ОСОБА_7 і почала ображати її нецензурними словами. В автомобілі знаходились ОСОБА_7 , її син ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Коли вони з ОСОБА_7 були на невеликій відстані одна від одної, остання нанесла їй удар кулаком в обличчя. Потім ОСОБА_7 зірвала з неї платок і, ОСОБА_8 , яка підбігла до них, вирвала у неї жмут волосся з правої частини голови. ОСОБА_7 продовжувала її бити по голові та обличчю. Калістру- ОСОБА_9 також била по голові. ОСОБА_7 вдарила під ліве вухо, в область губ, а Калістру- ОСОБА_9 вдарила за вухом. Потім її вдарили у правий бік, від чого вона впала на коліна і нахилилася. Потім вона відчула зі сторони грудної клітки удари, чим били - не знає. Потім все затихло. Коли вона піднялася, то ні автомобіля, ні її доньки, ні ОСОБА_17 , яка теж там знаходилась, не було. Вона зателефонувала до чоловіка, який пішов їй назустріч. Потім подзвонила голові села і викликала поліцію.

Згідно показів свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що вона є сільським головою с Соболівка, Шполянського району, Черкаської області. Самої події вона не бачила 01.09.2016 року до неї передзвонив чоловік ОСОБА_12 та сказав, що останню побили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . На її запитання чого вони її побили, останній відповів, що ОСОБА_12 наїхала на їхню собаку. Потім вона порекомендувала їм подзвонити у поліцію, але ОСОБА_12 попросила її це зробити. Вона зателефонувала у поліцію, розказала ситуацію. Вона бачила у ОСОБА_12 припухлості на тілі, також, був вирваний жмут волосся з голови ОСОБА_12 ;

Згідно показів свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що знає потерпілу і обвинувачену. Ближче до осені, під вечір, на пасовищі біля ставка у с Соболівка він пас корів. Там ще знаходились дочка ОСОБА_12 - ОСОБА_20 та ОСОБА_17 . На пасовище прийшла ОСОБА_12 та стала розмовляти з ОСОБА_17 . Через деякий час під`їхав легковий автомобіль, з якого вийшла ОСОБА_7 і почала бити ОСОБА_21 Била руками по обличчю, за коси тягала. Потім вийшла з автомобіля ОСОБА_8 і почали вони вже вдвох бити ОСОБА_12 . В автомобілі були ще люди, зокрема ОСОБА_16 . ОСОБА_12 не могла дати здачі, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 її били та не давали розігнутись. Били більше 5-ти хвилин, удари наносили руками і ногами. Піл час бійки, дочка ОСОБА_12 злякалась та побігла до батька, а ОСОБА_17 хотіла розборонити їх, але ОСОБА_7 пригрозила ОСОБА_17 , щоб та не втручалась. Він знаходився метрів за 20 від бійки;

Показами свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що 01.09.2016 року, близько 19.00 години, вона пасла корів. На пасовище прийшла ОСОБА_12 та розповідала, шо їхала по дорозі, вискочило п`ятеро собак, то не знає чи заділа кого. Під`їхав автомобіль з якого вийшли ОСОБА_7 та її дочка ОСОБА_8 . ОСОБА_12 підійшла до них. Вона відволіклась, а потім побачила, як ОСОБА_7 тримала ОСОБА_12 за волосся. Що ОСОБА_7 говорила ОСОБА_12 , вона не чула. ОСОБА_7 скинула хустку з ОСОБА_12 та постійно тримала її за волосся, намагаючись нагнути. Вона злякалась, а дочка ОСОБА_12 почала плакати. Вона підійшла до ОСОБА_7 попросила, щоб та перестала це робити, бо дочка ОСОБА_20 плаче. Вона знову звернулась до ОСОБА_7 , щоб та перестала таке вчиняти, на що остання попросила не заважити. Потім ОСОБА_20 побігла додому, а вона теж пішла додому. Під час побиття, біля автомобіля ОСОБА_7 стояли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які також казали їй не вмішуватись. Перед тим, як автомобіль ОСОБА_7 приїхав на пасовище, у ОСОБА_12 ніяких тілесних ушкоджень не було.

Показами неповнолітнього свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що 01.09.2016 року вона пасла худобу біля ставу. Там були ще ОСОБА_17 та ОСОБА_19 . Потім на допомогу прийшла її мати - ОСОБА_12 . До матері на мобільний телефон зателефонував батько та сказав, що до двору приїхали Калістру і вони щось хочуть з нею вияснити. Через кілька хвилин, приїхав автомобіль темно-зеленого кольору і з нього вийшла ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Мати пішла їм назустріч. Потім ОСОБА_7 вдарила кулаком матір у обличчя, стягнула з її голови платок і, схопивши її за волосся, почала тягнути вниз. Потім ОСОБА_8 вдарила матір. Коли ОСОБА_7 тягла матір вниз, - та впала на коліна і вони вдвох натягнути їй на голову халат та ще її нанесли декілька ударів. ОСОБА_7 висловлювалась нецензурною лайкою в сторону матері. Під час бійки, ОСОБА_17 знаходилась біля них, а ОСОБА_19 - далі, на горбку. Потім вона побігла додому шукати батька. Коли знайшла, то повідомила, що б`ють маму, а сама пішла до хати.

Згідно показів свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що 01.09.2016 року, близько 19.00 години, він вдома порався по господарству, коли до двору під`їхав автомобіль ВАЗ-21010, сірого кольору, з якого вийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У авто були ще ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . ОСОБА_7 зайшла у двір, почала кричати, що його дружина ОСОБА_12 збила їхню собаку. Він зателефонував дружині і вона сказала, що знаходиться з дочкою на пасовищі та дійсно збила собаку. Дізнавшись, де його дружина, ОСОБА_7 поїхала туди. Через деякий час він вийшов з двору і пішов до дружини, але почув, що біжить донька, плаче, сказала, що матір б`ють. Прибігши туди, побачив дружину, вона була побита, синці під очима, синці на бедрах, на нозі, вирвані коси. Дружина сказала, що вони побили її та поїхали іншою стороною. Він сказав, щоб викликала поліцію. Дружина зателефонувала голові сільської ради. Він зателефонував сестрі дружини, яка приїхала та відвезла дружину у лікарню. Потім близько, 22.00 години, приїхали працівники поліції і вони давали покази. На другий чи третій день дружина поїхала у лікарню, бо в неї паморочилася голова, її поклали на лікування.

Згідно показів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які пояснили, що вони разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на автомобілі їздили до ОСОБА_12 , щоб дізнатися як так сталося, що вона збила їхнього собаку.

Крім того, вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

*даними висновку експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, згідно з яким ОСОБА_12 спричинені ушкодження: а) синці обох губ із крововиливами їх слизової оболонки розривами її поверхні, травматична епіляція (виривання) волосся в тім`яній області голови справа, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткотривале розлад здоров`я; б) синці повік обох очей, правої щоки, шиї, правого плеча, бічної поверхні грудної клітки зліва, лівого плечового суглобу, які відносяться до категорії легких;

*даними протоколу слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_12 ви 21.09.2016 року, під час якого остання показала та розказала як обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нанесли їй тілесні ушкодження;

*даними протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 від 21.09.2016 року, під час якого остання показала та розказала як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_12 ;

даними висновку експерта № 05-6-10/390 від 01.11.2016 року, згідно з яким тілесні ушкодження, які малися у ОСОБА_12 , не могли бути спричинені за механізмом утворення, який ОСОБА_17 повідомила під час проведення за її участю слідчого експерименту від 21.09.2016 року. Серед тілесних ушкоджень, які малися у ОСОБА_12 з тим механізмом спричинення, який ОСОБА_17 повідомила під час проведення за її участю слідчого експерименту від 21.09.2016 року, могло виникнути ушкодження, яке зазначено в підпункті «А» пункту 1-4 Підсумкової частини Висновку експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, саме: травматична епіляція (виривання волосся) в тім`яній області голови справа; також могло виникнути одне із наступних ушкоджень: або синці обох губ із крововиливами їх слизової оболонки та розривами її поверхні - зазначено в підпункті «А» пункту 1-4 Підсумкової частини Висновку експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, або одне із ушкоджень, яке зазначене у підпункті «Б» пункту 1-4 Підсумкової частини Висновку експерта № 05-6-01/334 від 02.09.2016 року, а саме: синці повік обох очей, правої щоки;

- даними висновку експерта № 05-6-10/389 від 01.11.2016 року, згідно з яким не виключається, що тілесні ушкодження, які малися у ОСОБА_12 , могли бути спричинені за механізмом утворення, який вона повідомила під час проведення за її участю слідчого експерименту від 21.09.2016 року.

Сукупність досліджених доказів по справі підтверджують винуватість ОСОБА_8 у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 , тому доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про її непричетність є безпідставними, які спростовуються вищенаведеними доказами.

Невизнання вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, колегія суддів розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
Колегія суддів вважає, що справа стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розглянута об`єктивно, повно і всебічно, із зазначенням часу, місця та способом нанесення останніми тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , досліджені всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення та суд вжив всіх необхідних заходів до перевірки всіх доказів по справі та в межах своїх прав та обов`зків, дав цим доказам оцінку з урахуванням вимог ст.94 КПК України.
Стосовно апеляційних вимог ОСОБА_7 щодо зменшення розміру штрафу з 1700 гривень до 850 гривень та відмовити потерпілій ОСОБА_12 у задоволенні цивільного позову по відшкодуванню моральної шкоди, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, які не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Санкція ч.2 ст.125 КК України передбачає штраф від п`ятидесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста пятидесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

При призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог статей 65, 66, 67 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винних, обставин кримінального правопорушення, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для їх виправлення та запобігання вчинення нових злочинів, на підставі вимог кримінального закону призначив покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, а саме штраф у розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Задовольняючи частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 стягнувши 5000 тисяч гривень в рівних частинах з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( по 2500 гривень з кожної) у відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає таке рішення обґрунтованим. Фізичний біль потерпілої, яка була вимушена лікуватись, душевні та моральні переживаннях, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд першої інстанції вірно визначив саме таку суму розміру компенсації за моральну шкоду, що відповідає розміру моральних страждань.

Відповідно до роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами і доповненнями «Про виконання судами України законодавства і ППВСУ з питань судового розгляду справ і постановлення вироку», необхідно мотивувати у вироку вирішення цивільного позову в кримінальній справі, керуючись відповідними нормами ЦПК України, роз`ясненнями ПВСУ №3 від 31.03.1989 року.

Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги КПК України та Пленуму Верховного Суду України при постановлені вироку в частині розв`язання цивільного позову виконані.

Згідно ст.404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2019 року, а тому апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя - підпис
Судді підписи

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2