Номер провадження: 11-сс/813/1650/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
слідчого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 подані в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2019 р., якою відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотанням слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України в Одеській області ОСОБА_12 та відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України продовжений строк тримання під вартою до 19.11.2019 р.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав в ухвалі, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який карається лише позбавленням волі на строк до дев`яти років з конфіскацією майна, підозрюваний офіційно не працевлаштований, тому є ризики того, що він може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших співучасників злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, залишилися, про що свідчать дані про особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення та те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, слідчі дії проведені не в повному обсязі. Закінчити розслідування даного провадження у зазначені строки у органу досудового слідства не виявилось за можливе через особливу складність провадження.
З огляду на що, слідчий суддя вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і необхідність продовження строку відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 зазначила, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з таких підстав: органом досудового розслідування не доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині; слідчий суддя не взяв до уваги, що матеріалами провадження не доведено існування ризиків, заявлених слідчим та прокурором; прокурор в судовому засіданні не довів неможливість застосування відносно ОСОБА_8 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі нехтуючи його станом здоров`я. Посилаючись на такі доводи, захисник ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси скасувати.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 зазначив, що також вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що грубо порушує Конституційні права та свободи людини, з таких підстав: підозра, пред`явлена ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки відсутні кваліфікуючі ознаки злочину, а саме корисливий мотив; відсутній ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_8 свою вину у інкримінованому злочині не визнає і зацікавлений всіма законними засобами довести свою невинуватість, а тому не має наміру переховуватися від правосуддя; слідчим суддею не повною мірою досліджено особу підозрюваного, не враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, мешкає із своєю родиною, має волонтерські заохочування за патріотичну громадянську позицію, що свідчить про його позитивну характеристику та відсутність його суспільної небезпеки; слідчим суддею не взято до уваги низку важких захворювань у підозрюваного, у зв`язку з якими він є інвалідом ІІІ групи та неможливістю отримувати будь-яке лікування в умовах Слідчого ізолятору; слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 24.07.2019 року о 21 годині 40 хвилин, тобто до встановленого часу вчинення кримінального правопорушення 25.07.2019 року о 05 годині 00 хвилин, як то зазначено у повідомлені про підозру; слідчий суддя, грубо порушуючи вимоги ч. 1 ст. 197 КПК України, Конституційне право на свободу, перевищуючи свої повноваження, визначив строк тримання під вартою з 19.09.2019 року до 19.11.2019 року, що становить 62 дні. Посилаючись на такі доводи, захисник ОСОБА_13 просить ухвалу слідчого судді від 19.09.2019 р. скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з таких підстав: підозра ОСОБА_8 не підтверджена належними та допустимими доказами та ґрунтується не на достовірно встановлених фактах, а на припущеннях; органом досудового розслідування не вірно кваліфіковані дії ОСОБА_8 ; ув`язненому ОСОБА_8 з урахуванням в нього хвороб в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» або закладах МОЗ України не надається необхідна медична допомога, існує загроза його життю, адже стан здоров`я значно погіршився. Посилаючись на такі доводи, захисник ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_9 , ОСОБА_11 підтримали доводи, викладені в апеляційних скаргах та просили їх задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_7 заперечував проти вимог апеляційних скарг захисників та просив відмовити в їх задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 25.07.2019 р. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (а.с.16-22), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 років.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в тому, що він, ОСОБА_14 та інші невстановлені особи, організували перевезення осіб через закриті та непідконтрольні пункти пропуску Державного кордону України на лінії Державного кордону України (в районі Луганської області) з Російською Федерацією, та в подальшому ОСОБА_8 , 24.07.2019 за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, керуючись корисливим мотивом, сформував групу громадян України, які прямували з м. Одеса до м. Луганськ, за вищевказаним маршрутом, через непідконтрольний пункт пропуску ДПС України з Російською Федерацією.

Не погоджуючись із доводами захисників про відсутність в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України більш ніж підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, в тому числі: протоколом обшуку від 24.07.2019 проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено записники, зі списками пасажирів, які прямували з м. Одеси до м. Луганськ, через непідконтрольні ДПС України пункти пропуску, протоколом огляду записника вилученого під час проведення 24.07.2019 обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 15.05.2019, який повідомив, що 08.04.2019 замовив в ОСОБА_8 квиток на 10.04.2019 сполученням м. Одеса Луганськ та 10.04.2019 попрямував з м. Одеси до м. Луганськ, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 14.05.2019, який повідомив, що ОСОБА_8 є одним із організаторів незаконного переправлення осіб через державний кордон України через закритий пункт пропуску «Ізварине».

На підставі зазначеного, апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту та вважає, що надані органом досудового розслідування докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження повністю доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в ухвалі, досліджено в достатній мірі, щоб прийти до такого переконання, тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Зважаючи на що, доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_10 щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_8 також не містять обґрунтування, оскільки під час досудового розслідування слідчий, прокурор можуть зміни підозру, в тому числі перекваліфікувати дії підозрюваного з огляду на здобуті докази.

Щодо доводі захисника ОСОБА_13 з приводу затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України раніше, ніж був встановлений час вчинення злочину, а саме факту незаконного переміщення через державний кордон України, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 , органом досудового розслідування підозрюється в такому переміщенні шляхом керівництва діями безпосередніх виконавців, сприянню порадами та вказівками, наданням засобів, що в свою чергу не позбавляє виключає факту затримання такої особи вже при наявності організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Більш того, вказане питання щодо кваліфікації дій підозрюваного та обставин затримання не є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді щодо вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В свою чергу, відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.
Окрім того, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про повідомлення про підозру може бути оскаржене підозрюваним в окремому порядку після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, однак матеріали провадження не містять таких відомостей, а також захисниками суді апеляційної інстанції не надано жодних підтверджень на використання свого права на захист відповідно до вище вказаної норми КПК України, що свідчить про те, що на момент розгляду апеляційної скарги обґрунтованість, пред`явленої ОСОБА_17 підозри знайшла своє підтвердження як під час застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, так і під час продовження дії такого запобіжного заходу.

При цьому, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як зазначалось вище, слідчий суддя при вирішенні вказаного питання має з`ясувати обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного саме такого запобіжного заходу та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що слідчим суддею і було здійснено з перевіркою наявності обставин, зазначених у ст. 184 КПК України, а прокурором долучено до клопотання докази, якими він обґрунтовує свої доводи, які знайшли своє відображення в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, а також клопотання слідчого, до теперішнього часу продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших співучасників злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З таким твердженням погоджується і колегія суддів та вважає, що слідчий суддя обґрунтував, а слідчий довів зазначені обставини з огляду на те, що станом на теперішній час залишилося здійснити розсекречення матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, після надходження яких є необхідність у проведенні додаткових допитів свідків, підозрюваного, призначенні відповідних судових експертиз, інших слідчих та процесуальних дій, здійснити відкриття матеріалів іншій стороні та скласти обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Окрім того, злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 9 років, що може бути одним із факторів, які можуть підтверджувати наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Більш того, будучи достеменно обізнаним про маршрути незаконного переміщення через державний кордон України, має реальну можливість щодо власного використання таких маршрутів з метою переховування в іншій державі.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Приймаючи до уваги те, що на даний час проводиться досудове розслідування та підозрюваному ОСОБА_8 відомі свідки, які надали свідчення, що можуть його викривати, а також зважаючи на те, що суд, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, апеляційний суд вважає, що продовжує існувати ризик впливу на свідків, з метою зміни ними своїх показів та подальшого уникнення кримінальної відповідальності.

Тому доводи захисників з приводу відсутності ризиків, заявлених органом досудового розслідування, що продовжують існувати на момент вирішення питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду скарг, оскільки в повній мірі досліджені як слідчим суддею, так і апеляційним судом.

Доводи захисника ОСОБА_13 щодо неврахування слідчим суддею в повній мірі обставин, що характеризують особу підозрюваного, частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, але наявність позитивної характеристики за місцем мешкання, постійного місця роботи та проживання, жодним чином не впливають на обставини інкримінованого йому злочину та не можуть бути такими, що мають вагомий вплив на прийняття як таких, що можуть виправдати такі дії підозрюваного. Посилання на волонтерські заохочення за патріотичну громадянську позицію з огляду на обставини злочину взагалі нівелюються, оскільки суперечать один одному.

Окрім того, інкримінований ОСОБА_8 злочин, пов`язаний саме із подіями, які відбуваються на сході нашої держави та останній, підозрюється в одержані від таких обставин матеріальної вигоди, що також жодним чином не можливо вважати патріотичною громадянською позицією.

З приводу наявності захворювань у підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд зазначає, що слідчим суддею вказане питання також досліджене під час розгляду клопотання слідчого та адміністрацію ДУ «Одеській слідчий ізолятор» зобов`язано надати підозрюваному ОСОБА_8 необхідну медичну допомогу з огляду на наявні у нього хвороби, організувати та забезпечити проходження підозрюваним ОСОБА_8 необхідного медичного обстеження.

В свою чергу, долучені захисником ОСОБА_9 до своєї апеляційної скарги документи щодо наявності низки хвороб у ОСОБА_8 датовані 2018 роком, та жоден з ним не є підтвердженням того, що стан підозрюваного погіршився, або є таким, що не дозволяє утримувати останнього під вартою. А відповідно до відповіді Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області від 09.09.2019 р., ОСОБА_8 за медичною допомогою не звертався, скарг на стан здоров`я не висловлював, стан здоров`я задовільний.

Інших даних того, що підозрюваний ОСОБА_8 потребує нагального лікування, яке не може бути надане йому в умовах слідчого ізолятору або закладів МОЗ України, жодним із захисників не доведені наявними доказами.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість продовження відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Отже, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам та обґрунтовані підстави для продовження такого запобіжного заходу.
Разом із тим, загалом обґрунтовано продовживши відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не дотримався вимог кримінального процесуального закону та при прийнятті рішення щодо встановлення строку дії запобіжного заходу припустився помилки та прийняв рішення, яке суперечить нормам кримінального процесуального закону, з приводу чого доводи захисника ОСОБА_13 знайшли своє підтвердження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Проте, як вбачається із резолютивної частини оскаржуваної ухвали (а.с.156), слідчий суддя продовжив ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, зазначивши, що строк дії ухвали обчислюється з моменту оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 19.09.2019 року.
Разом з тим, ч.ч. 3, 4 ст. 115 КПК України передбачають, що при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку, а при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця.
При цьому, згідно з ч. 5 вищевказаної ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
Таким чином, слідчий суддя допустився помилки, обчислюючи продовжений строк тримання під вартою не в днях, а в місяцях, з огляду на що строк дії такої ухвали становить до 17.11.2019 р. включно, та, як наслідок, слідчий суддя допустив істотне порушення вищенаведених вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування зазначеного рішення та постановлення нової ухвали.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Положення ч. 1 ст. 412 КПК України встановлює, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , скасування ухвали слідчого судді, як постановленої із істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, оскільки слідчий суддя допустив помилку, пов`язану із неправильним обчисленням строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, наявність ризиків, які не перестали існувати, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 199, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду Одеської області від 19.09.2019 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави строком до 19.11.2019 р. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_12 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України на 60 днів, тобто до 17.11.2019 року включно, в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Зобов`язати адміністрацію та уповноважених осіб ДУ «Одеській слідчий ізолятор» надати підозрюваному ОСОБА_8 необхідну медичну допомогу з огляду на наявні у підозрюваного ОСОБА_8 хвороби.
Зобов`язати адміністрацію та уповноважених осіб ДУ «Одеській слідчий ізолятор» організувати та забезпечити проходження підозрюваним ОСОБА_8 необхідного медичного обстеження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3