ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/622/16-к Номер провадження 11-кп/814/825/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лубни, Полтавської області, громадянина України, не працюючого, судимого, з середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого: вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 травня 2016 року за ч.2 ст.309, ч.2 ст. 311 КК України з призначенням покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

задоволено подання старшого інспектора Лубенського міськрайонного відділу Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 травня 2016 року.
Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що в період іспитового строку засуджений ОСОБА_7 в цілому виконав покладені на нього вироком суду обов`язки. Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_7 характеризується посередньо, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень на транспорті, два рази не прибув на реєстрацію до Лубенського МВ без поважних причин. На сьогоднішній день відсутній обвинувальний вирок відносно засудженого ОСОБА_7 , яким його було б визнано винуватим у вчиненні злочинів в період іспитового строку, а тому дійшов висновку про задоволення подання.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені подання про звільнення від відбування покарання.

Посилається на те, що під час іспитового строку ОСОБА_7 неодноразово порушував обов`язки, покладені судом, не з`являвся на реєстрацію, тричі притягувався до адміністративної відповідальності. Окрім того, в суді розглядається обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ст..309, 310 КК України, при цьому злочини вчинені в період іспитового строку.

Отже, вважає, що підстав для застосування ч.1 ст.78 КК України та звільнення від призначеного покарання ОСОБА_7 немає.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 травня 2016р. за ч.2 ст.309, ч.2 ст.311, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Висновки міського суду про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з підстав виконання засудженим покладених на нього судом обов`язків та відсутністю обвинувального вироку відносно нього, яким би його було визнано винуватим у вчиненні злочину у період іспитового строку є помилковим з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Вказана норма узгоджується і з приписами ч.2 ст.165 КВК України.
Із роз`яснень викладених в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не винесення обвинувального вироку, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання.
Вказані обставини не суперечать вимогам ст. 62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за новий злочин, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України, як про це зазначається в ч. 3 ст. 78 цього Кодексу.
Як встановлено в ході апеляційного розгляду, ОСОБА_7 14.07.2018 вчинив, в період іспитового строку, новий злочин, передбачений ч.2 ст.309 та ч.2 ст.310 КК України, про що 27.07.2018 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. 30.07.2018 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні скерований до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Отже, враховуючи вчинення ОСОБА_7 нових злочинів саме в період іспитового строку, застосування ч.1 ст.78 КК України є неможливим, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів дійшла висновку про наявність достатніх правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нової ухвали про відмову у задоволенні подання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 травня 2016р.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2019 року скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання Лубенського міськрайонного відділу Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 травня 2016р., у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4