Справа №:1-77/2001
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2019 р. Дніпровський районний суду м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про дострокове зняття з нього судимості за вироком Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2001 року,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_4 з клопотанням про дострокове зняття з нього судимості за вироком Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2001 року, мотивуючи тим, що з часу його звільнення від покарання 23.02.2012 року, сплило більше половину строку погашення судимості, та на нього розповсюджується дії положень ст. 89, ч.3 ст. 90 та ч.3 ст. 91 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор просив відмовити в задоволенні цього клопотання, мотивуючи тим, що відсутні, передбачені законом підстави його задоволення.

Оголосивши клопотання, вислухавши думку ОСОБА_4 та прокурора, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог п. 9 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за особливо тяжкі злочини, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 90 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 був засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2001 року, зі змінами внесеними ухвалою колегії суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 06 грудня 2001 року, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.п. «ж», «і» ст. 93 КК України (1960 року), ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 357 КК України (2001 року), на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2012 року, ОСОБА_4 був умовно-достроково звільнений на невідбутий строк покарання у виді 3 роки 8 місяців обмеження волі.

Згідно довідки про звільнення, 23 травня 2012 року ОСОБА_4 був звільнений з Домницького виправного центру № 135.

Однак, в клопотанні та матеріалах кримінального провадження відсутні відповідні відомості на підтвердження виконання вироку в частині додаткового покарання у виді конфіскації майна, що позбавляє можливості встановити початок відліку строків, передбачених ст. 89 КК України.

Крім того, відсутні дані інформаційного центру МВС на підтвердження наявності або відсутності вчинення ОСОБА_4 будь-яких кримінальних правопорушень з часу звільнення з виправного центру до дня розгляду клопотання в суді.

Крім того, відсутні належні дані про його працевлаштування за цей період часу.

Суду була надана характеристика з місця проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 . Однак, як повідомив останній в судовому засіданні, він більше двох років проживає за іншою адресою.

Аналізуючи вищенаведене у сукупності та, керуючись ст. 369-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про дострокове зняття з нього судимості за вироком Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2001 року, зі змінами внесеними ухвалою колегії суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 06 грудня 2001 року, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.п. «ж», «і» ст. 93 КК України (1960 року), ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 357 КК України (2001 року), яким його було засуджено на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1