ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/953/19
Категорія п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
ч.3 ст.289 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має не закінчену вищу освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.4 ст.187 КК України 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за п.6 ч.2 ст.115 КК України 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.3 ст.289 КК України 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання 17 квітня 2015 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17 квітня 2015 року по день набрання законної сили вироком суду у відповідності з вимогами ч.5 ст.72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 14330 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 500000 грн., всього 514330 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення: судової автотоварознавчої експертизи №121/15 від 06.06.2015 в розмірі 613,80 грн., судової експертизи технічного стану транспортного засобу №250/15 від 15.05.2015 в розмірі 736,56 грн., судової експертизи дослідження транспортних засобів та документів що їх супроводжують №36 від 02.06.2015 в розмірі 613,08 грн., судової експертизи документів №168 від 03.07.2015 в розмірі 5539,80 грн., судової молекулярно-генетичної експертизи №413 від 21.08.2015 в розмірі 2954,56 грн., судової товарознавчої експертизи №2265 від 01.10.2015 в розмірі 306,90 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 16 квітня 2015 року, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне збагачення, вирішив заволодіти майном знайомої йому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі автомобілем «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні останньої та належить ОСОБА_12 , з яким ОСОБА_11 проживала однією сім`єю, але не перебувала у шлюбі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_11 , ОСОБА_7 16 квітня 2015 року, приблизно об 11-00 годині, під час спілкування зі своїми знайомими підшукав особу, яка бажає купити автомобіль марки «Mazda 3» ОСОБА_13 .

У подальшому, ОСОБА_7 , 16 квітня 2015 року, приблизно об 11 годині 20 хвилин, домовився з ОСОБА_13 про продаж автомобіля марки «Mazda 3», не повідомивши про фактичне походження вказаного транспортного засобу.

Запланувавши вчинення злочину відносно ОСОБА_11 на вечірній час, 16 квітня 2015 року, ОСОБА_7 , попередньо домовившись з останньою про зустріч та достовірно знаючи, що ОСОБА_11 приїде на місце зустрічі на автомобілі марки «Mazda 3», 16 квітня 2015 року приблизно о 19 годині 25 хвилин, зустрів ОСОБА_11 в районі проспекту Металургів у м. Запоріжжі.

16 квітня 2015 року, приблизно о 21 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 достовірно знаючи про наявність у ОСОБА_11 грошових коштів, перебуваючи за кермом автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_11 , поїхав з останньою на острів Хортиця у м. Запоріжжі, а саме на ділянку місцевості, яка розташована біля лісосмуги по вул. Таганській у м. Запоріжжі, поблизу дитячого оздоровчого табору ПАТ «Запоріжтрансформатор» «Чайка».

Перебуваючи у вищезазначеному місці, зокрема, на ділянці місцевості, яка розташована у лісосмузі, ліворуч від проїжджої частини вул. Таганської у м. Запоріжжі, на відстані 5 метрів від перехрестя з автодорогою, що прямує до дитячого оздоровчого табору ПАТ «Запоріжтрансформатор» «Чайка», за межами салону автомобіля марки «Mazda 3», на якому він разом з ОСОБА_11 приїхав до вказаного місця, 16 квітня 2015 року, приблизно о 21 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, здійснив напад на ОСОБА_11 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я останньої, наніс рукояткою наявного у нього при собі пневматичного газобалонного пістолета, виготовленого по типу пістолета «ПМ» ОСОБА_11 множинні удари по голові та обличчю, спричинивши потерпілій, згідно з висновком судової медичної експертизи №1332 від 25.05.2015, внутрішньочерепну травму дифузний крововилив під м`якими оболонками головного мозку, забій на базальній поверхні скроневої долі правої півкулі, яка кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я потерпілої у момент заподіяння, а також багато осколкові перелами кісток та хрящів носу, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також удари в область тулубу та верхніх кінцівок ОСОБА_11 , у наслідок яких утворилася закрита травма грудної клітки локальний перелам грудини, який проходить через третє межребір`я, конструкціонні перелами 2 5 ребер праворуч, по середньоключичній лінії, 2 -3 ребер праворуч під задньопідмишечній лінії, що кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я потерпілої у момент заподіяння, локальний перелом лопатки з крововиливом у м`які тканини, який має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості та садна і крововиливи на верхніх кінцівках, крововилив у нижній третині левового стегна, крововилив у м`які тканини в проекції 2 -3 грудних хребців, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

16 квітня 2015 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості, яка розташована у лісосмузі, ліворуч від проїжджої частини вул. Таганської у м. Запоріжжі, на відстані 5 метрів від перехрестя з автодорогою, що прямує до дитячого оздоровчого табору ПАТ «Запоріжтрансформатор» «Чайка», під час розбійного нападу на ОСОБА_11 , з метою заволодіння майном останньої, тобто з корисливих мотивів, вирішив вбити потерпілу та за допомогою невстановленого у ході досудового розслідування тупого предмету (петлі), здавив органи її шиї, у результаті чого, через ускладнення механічною асфіксією, згідно з висновком судової медичної експертизи №1332 від 25.05.2015, настала смерть потерпілої на місці злочину, тим самим ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно вбив ОСОБА_11 .

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу, проник до салону вказаного автомобіля, де заволодів грошовими коштами потерпілої у сумі 70 доларів США, які еквівалентні 1524 гривень 60 копійок, згідно з курсом валюти, встановленим НБУ на день вчиненого злочину та мобільним телефоном «Lenovo» моделі А390t, вартістю, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №2265 від 01.10.2015, 1084 гривень 68 копійок, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2609 гривні 28 копійок.

Потім ОСОБА_7 , 16 квітня 2015 року, приблизно о 21 годині 45 хвилин, діючи згідно з розробленим ним планом в частині незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи у салоні автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований та належить ОСОБА_12 , з яким ОСОБА_11 проживала однією сім`єю, але не перебувала у шлюбі, привів у дію двигун автомобіля та керуючи вказаним автомобілем, під`їхав до заздалегідь обумовленого з ОСОБА_13 місця - будинку АДРЕСА_2 , де продав автомобіль марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , тим самим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом вартістю, згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №121/15 від 06.06.2015, 195193,87 гривень, спричинивши ОСОБА_12 велику матеріальну шкоду на суму понад двісті п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що його вина не встановлена та не доведена, всі докази надані стороною обвинувачення є побічними та нічим не підтверджуються, а лише суперечать один одному, жодна із експертиз не дають сто відсотків, а лише не виключають вірогідність.

Вирок суду ґрунтується на показах свідків ОСОБА_14 , неповнолітнього ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які є неправдивими, оскільки є суперечливим та не підтверджені жодними доказами.

Обшук у ОСОБА_14 проводився незаконно, а речі, які вилучені являються недопустимим доказом. Вилучена чорна шкіряна куртка та кросівки не належать обвинуваченому.

Експертизи, які призначались слідчим є незаконними, оскільки слідчий при призначенні не повідомив ні обвинуваченого, ні його захисника. Про проведення експертиз обвинуваченому стало відомо вже після ознайомлення з матеріалами справи.

Під час судового розгляду не були допитані свідки затримання обвинуваченого 17.04.2015, які б підтвердили відсутність будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі та руках обвинуваченого до моменту затримання.

Зазначає, що дійсно, ті покази, які він надавав під час судового розгляду суперечать показам, наданих під час досудового розслідування.

Крім того, обвинувачений вказує на те, що йому неналежним чином суд роз`яснив його права, в тому числі право на суд присяжних.

Судом під час всього періоду розгляду кримінального провадження неодноразово продовжувався строк тримання під вартою, який на думку обвинуваченого належними чином не обґрунтовано, судом не вручались копії рішень з цього питання.

На підставі викладеного просить скасувати вирок суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , зазначає, що судове слідство було одностороннім і вирок постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, також має місце невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апелянт вважає, що доводи сторони обвинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. Всі докази, вказані у вироку в якості його обґрунтування судом, є побічними, більше того, суперечать один одному. Допитані свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 пояснили, що ввечері 16.04.2015 на одязі обвинуваченого вони не бачили слідів крові, ці покази підтвердили також і батьки обвинуваченого. Згідно висновку експерта №1376 від 18.04.2015 встановлено, що гематоми на пальцях рук у ОСОБА_7 можуть відповідати давності утворення 4-х та більше діб на момент освідування. Таким чином, на думку апелянта, слідує висновок, що садна на пальцях правої руки утворились за два дні до подій 16.04.2015 і не можуть бути пов`язаними з убивством Натолочної. Захисник звертає увагу, що кров, виявлена під час проведення експертних досліджень на рукоятці пістолету, під нігтями та на долонях Натолочної, не належать ОСОБА_20 , її походження від останнього виключається, вказане беззаперечно доводить, що 16.04.2015 ОСОБА_20 не отримував тілесних ушкоджень та нікому тілесні ушкодження не наносив. Також матеріали справи не містять жодного доказу наявності у обвинуваченого 16.04.2015 зброї та будь-якого предмета, яким би можна було утворити петлю. Вказане свідчить про неповноту слідства, про побічність доказів, про недоведеність стороною обвинувачення причетності ОСОБА_20 до скоєного злочину. Єдиним доказом, яким суд оперував, обґрунтовуючи причетність ОСОБА_20 до інкримінованого злочину, є чорна шкіряна куртка та пара кросівок, вилучені в ході обшуку 17.04.2015 в квартирі ОСОБА_19 , які не належать обвинуваченому, жодних доказів, які б свідчили про протилежне не надано.

Крім того, зважаючи на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України, не є доведеною і в цій частині вирок є незаконним та необґрунтованим, а тому цивільний позов задоволено безпідставно.

На підставі викладеного просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати. В задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 , зазначає, що вирок суду є необґрунтованим, при його постановленні судом першої інстанції мало місце неправильне застосування норм кримінального закону, що спричинило невідповідність висновків суду фактичним обставинам та порушення кримінального процесуального закону, а тому вирок підлягає скасуванню. В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що під час досудового слідства та судового слідства не здобуто жодних переконливих доказів, які б підтверджували вину в пред`явленому ОСОБА_7 обвинуваченні, і оцінка яких була б позбавлена обґрунтованих сумнівів щодо доведеності у вчиненні кримінального правопорушення. Апелянт вважає, що жодним належним, припустимим, чи будь-яким доказом не встановлено, що обвинувачений мав намір вчинити заволодіння транспортним засобом, розбій та більш того умисне вбивство. Вважає, що відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_7 злочину, оскільки у останнього не було мотиву на його вчинення. На думку захисника, обвинувачення ґрунтується на доказах, отриманих в тому числі з порушенням права підозрюваного, а також припущеннях, які повідомлені свідком ОСОБА_21 , потерпілим ОСОБА_10 та не конкретизованих висновках. Вказує, що усі покази ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування є неналежними доказами, що не знайшли свого підтвердження в суді, а тому вважає, що такі свідчення не можуть бути базою обвинувального вироку. Вважає, що суд не мав юридичної підстави для покладення в основу обвинувального вироку проведений слідчий експеримент, оскільки він проводився на підставі показів свідків, та зі слів обвинуваченого, від яких останній відмовився.

На підставі викладеного просить скасувати вирок та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів та кваліфікацію його дій, вважає вирок суду першої необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції вимоги ст.ст. 50, 65 КК України виконані не у повному обсязі. Судом в повній мірі не враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Також прокурор вважає, що судом не в достатній мірі враховано ставлення обвинуваченого до скоєного, зокрема, останній не визнав свою вину у вчиненні злочинів, щиро не розкаявся, наполягав на своїй непричетності до їх вчинення та зазначав про наклеп на нього зі сторони свідків. Завдану шкоду не відшкодував, вибачення у потерпілих не попросив, належних висновків не зробив. Вважає, що судом формально враховано дані, які характеризують особу обвинуваченого. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання не встановлено. На думку прокурора, активна позиція обвинуваченого свідчить тільки про його бажання уникнути як кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, так і відповідного суворого покарання за вчинене. При призначенні покарання судом жодним чином не зазначено в мотивувальній частині вироку, з яких саме підстав суд дійшов висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна буде достатнім для його виправлення. Апелянт вважає, що призначене покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання внаслідок м`якості за розміром. Судом не надано належної уваги позиції потерпілих, які наполягали на призначенні покарання саме у виді довічного позбавлення волі. Прокурор вважає, що покарання саме у виді довічного позбавлення волі відповідатиме вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображатиме співмірність злочинів та кари, тільки таке покарання, на думку апелянта, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України та призначити покарання: за ч.4 ст.187 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за п.6 ч.2 ст.115 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч.3 ст.289 КК України 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим остаточно призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. В іншій частині вирок залишити без змін.

На апеляційні скарги обвинуваченого і його захисників прокурором подано заперечення. На переконання прокурора суд першої інстанції обґрунтовано вірно дав оцінку наявним доказам і обґрунтовано критично поставився до версії засудженого ОСОБА_7 . Вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого і його захисників задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції в частині висновків щодо доведеності вини ОСОБА_7 слід залишити без змін.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора і потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і захисників натомість підтримали доводи апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого, його захисників і прокурора задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях не визнав. Зі змісту його пояснень випливало, що він не вчиняв вбивства ОСОБА_11 , що на острові залишив останню з чоловіком на ім`я ОСОБА_22 . Автомобіль було продано з ініціативи ОСОБА_11 , оскільки та заборгувала йому ( ОСОБА_7 ) чотири тисячі доларів.

Разом з тим, суд вивчивши і дослідивши показання потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_13 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , малолітнього свідка ОСОБА_15 , і документи у кримінальному провадження, перевіривши кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, і оцінивши їх в сукупності з точки зору достатності, взаємозв`язку та всебічності, дійшов висновку про доведеність вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду і вважає, що суд обґрунтовано критично поставився до версії обвинуваченого і правильно розцінив її як намір останнього уникнути покарання.

Натомість висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 , викладені у вироку, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні наданих доказів, їх ретельному аналізі та належній оцінці, а тому є такими, що відповідають фактичним обставинам провадження і не можуть бути визнані неправильними.

Вина ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих злочинів підтверджується у повному обсязі дослідженими під час судових засідань прямими так і побічними доказами, документами і показаннями свідків. При цьому будь-які підстави для обмовляння свідками (які є його товаришами) обвинуваченого не встановлені. Не встановлено також підстав для визнання якогось з наданих документів неналежним чи недопустимим доказом.

Протоколом огляду місця події, де на ділянці місцевості, у тому числі було виявлено та вилучено фрагмент полімерної рукоятки пістолету з РБК у вигляді мазків, слідами розламів та об`єктами, схожими на волосся.

Згідно з висновками проведених експертиз, вказаний об`єкт є рукояткою та фрагментом основи рукоятки пневматичного газобалонного пістолета, виготовленого по типу пістолета «ПМ», на фрагменті пластмасової накладки пістолета знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_11 , ймовірність спричинення ран на голові останньої частинами наданого фрагменту пістолетної рукоятки не виключається.

Згідно з висновком судової медичної експертизи, смерть ОСОБА_11 наступила між 17-25 16.04.2015 та 05-25 17.04.2015 - саме в цей проміжок часу ОСОБА_7 двічі перебував на о. Хортиця, що підтверджується моніторингом абонентських з`єднань, які діяли у місці вчинення злочину та аналізом вхідних/вихідних дзвінків з номеру телефону ОСОБА_7 .

У ході досудового розслідування, ОСОБА_39 від 17.04.2015 добровільно видано для долучення до матеріалів провадження грошові кошти у сумі 13 000 грн., які йому передав ОСОБА_7 17.04.2015, двоє кросівок та шкіряну куртку чорного кольору, які залишив у нього ОСОБА_7 .

Зазначені предмети вилучені, зокрема вилучено куртку чорного кольору, з матеріалу схожого на шкіру, кросівки 44 та 40 розмірів.

Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи №413 від 21.08.2015, генетичні ознаки слідів крові на куртці, на правому туфлі (кросівку) співпадають між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 .

Оглядом ноутбука, вилученого під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 встановлена соціальна сторінка «Вконтакте», на якій мітиться фото ОСОБА_7 в шкіряній куртці чорного кольору (яка була вилучена у ОСОБА_35 ).

Свідок ОСОБА_23 впізнав куртку, в яку був одягнений ОСОБА_7 , коли останній 16.04.2015 приблизно о 22-15 приїхав до ОСОБА_40 за місцем проживання передягтися, а саме ту куртку, на якій генетичні ознаки слідів крові співпадають між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_41 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка перебувала у нього 16.04.2015 вдома та яка залишила свої речі, у тому числі куртку чорного кольору, яку було вилучено.

Вищезазначені факти підтверджують факт належності вказаної куртки ОСОБА_7 .

Висновками судово-імунологічної експертизи, на вилучених у ОСОБА_35 куртці, краватці та на туфлі (кросівку) виявлено кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_11 . Від ОСОБА_7 виключається.

Висновками молекулярно-генетичної експертизи вилучених у ОСОБА_35 куртки та кросівок, які залишив у нього ОСОБА_7 встановлено, що генетичні ознаки слідів крові на куртці, на правому туфлі (кросівку) співпадають між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 .

Вказані матеріали (протоколи оглядів, впізнання, висновки) долучені до кримінального провадження та досліджені в суді.

Згідно з протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 08.10.2015, під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження жодних зауважень та доповнень від ОСОБА_7 чи його захисників не зазначено, будь-яких клопотань не заявлено.

Згідно з вказаним протоколом, ознайомлено та оглянуто речові докази, у тому числі кросівки 44 та 40 розмірів і шкіряну куртку чорного кольору, які були вилучені у Чуприни та які залишив у нього ОСОБА_7 .

Під час ознайомлення з вказаними об`єктами, ОСОБА_7 підтвердив, що кросівки 40 розміру належать йому, куртка схожа на ту, яка була у його користуванні.

Вказаний протокол підписав ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_42 і ОСОБА_43 .

Під час досудового розслідування, ані у ході судового розгляду кримінального провадження будь-яких клопотань з вказаних питань від ОСОБА_7 чи його захисників не надходило.

У ході досудового розслідування встановлено місцезнаходження та вилучено у свідка ОСОБА_28 телефон ОСОБА_11 білого кольору «Леново», який у неї перебував на час вчинення злочину.

Як пояснила ОСОБА_44 , вказаний телефон вона придбала на ринку вул. Анголенко, продавець вставляв для перевірки сімкартку, зарядний пристрій був новий.

Чуприна також зазначив, що ОСОБА_7 пропонував йому купити телефон білого кольору «Леново» тоді, коли вони перебували 17.04.2015 (на наступний день після вчинення злочинів) на ОСОБА_45 та ОСОБА_7 здійснював обмін доларів, отриманих за продаж автомобіля «Мазда 3», на гривні.

Також, оглядом диску, вилученого в ТОВ «Астеліт», щодо вхідних та вихідних дзвінків з мобільного телефону ОСОБА_11 встановлено, що телефон ОСОБА_11 працював наступного дня після вбивства 17.04.2015 на протязі 1 хвилини (м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 32).

Вказані докази у своїй сукупності беззаперечно, поза розумним сумнівом доводять факт вчинення ОСОБА_7 злочинів, які йому інкримінуються.

Також, вина ОСОБА_7 підтверджується:

- висновком судово-імунологічної експертизи №1021 від 14.05.2015, згідно з яким в слідах на марлевих тампонах зі змивами з кистей рук ОСОБА_7 знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_7 , при наявності у нього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею. Домішка крові від ОСОБА_11 не виключається

- висновком судово-медичної експертизи №1376 від 20.04.2015, у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: «кровоподтек с отеком мягких тканей в области спинки носа, кровоподтеки у основания левой ушной раковины, в области правой ушной раковины, в левой окологлазничной области, ссадины в области левого лучезапястного сустава, в области левой кисти, в области правой кисти, гематомы в области первого и второго пальцев правой кисти легкие телесные повреждения, образовались от действия тупым предметом, давность образования не противоречит сроку, указанному в обстоятельствах дела

- показаннями ОСОБА_23 - коли зайшли додому ОСОБА_23 побачив у ОСОБА_7 кров на правом плечі куртки, руки були в крові та пошкоджені. ОСОБА_7 переодягнувся в речі ОСОБА_23 джинси коричневого кольору та кофту сірого кольору, та прохав постирати його речі сині джинси та футболку. Запитував чи чиста в нього куртка. Прав у ОСОБА_40 речі.

- показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_46 які зазначили, що саме ОСОБА_7 шукав продавця на авто Мазда під розборку, що власниця жінка, що вона проти продажу авто, може заявити в угон, зазначали, що руки у ОСОБА_7 були пошкодженні та в крові, розповідав про бійку з власником авто, перевдягався у ОСОБА_40 та прав у нього речі, потім прав речі вдома у ОСОБА_19 , ні про якого ОСОБА_22 не згадував.

- показаннями свідка ОСОБА_15 (син ОСОБА_11 ), який пояснив обставини передачі грошових коштів у коробочці у сумі 70 доларів США 16.04.2015, приблизно о 20:10 годині своїй матері ОСОБА_11 , яка під час передачі грошових коштів, перебувала у салоні автомобіля, яким завжди керувала, на передньому пасажирському сидінні, при цьому була у стривоженому стані та плакала. За кермом автомобіля, перебував, хлопець, якого він впізнав, як ОСОБА_7

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що ОСОБА_47 дзвонила йому 16.04.2015 з питанням щодо місцезнаходження наявних у родині грошових коштів. Також потерпілим було зазначено, що ОСОБА_11 не мала наміру продавати автомобіль ОСОБА_48 .

Доводи ОСОБА_7 з приводу надання, ОСОБА_11 в борг грошових коштів, у зв`язку з поверненням яких вона хотіла продати автомобіль Мазда, жодним доказом (розписка, договір позики тощо) окрім його показань і показань свідка ОСОБА_33 (про що останньому відомо зі слів саме ОСОБА_7 ), вказане не підтверджується, тоді як спростовуються наступним.

Показання ОСОБА_7 з цього приводу суперечать дослідженим матеріалам та показанням свідків, яким підтверджено відсутність у ОСОБА_7 коштів для надання їх у борг.

ОСОБА_7 офіційно не працював. Показаннями матері ОСОБА_7 , яка засвідчила про наявність у сина боргових зобов`язань перед банківськими установами.

Згідно з протоколом огляду від 25.07.2015 ноутбука, вилученого під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 . Оглянуто соціальну сторінку «Вконтакте», в якій наявне повідомлення від « ОСОБА_49 », в якому останній запитує у ОСОБА_7 «И что 2х месяцев не хватило чтоб подсобрать и наконец-то закріть со мной вопрос?»;

Свідок ОСОБА_50 показав, що ОСОБА_7 брав у нього кошти, 700+200 доларів, останні 200 дуже довго віддавав, у зв`язку з тим, що не брав слухавку постійно писав в Інтернеті щодо боргу.

Свідок ОСОБА_23 пояснював, що ОСОБА_7 позичав 200 грн. і не віддав.

Свідок ОСОБА_41 пояснював що ОСОБА_7 взяв в борг 25 тис. грн., які не повертав.

Свідок ОСОБА_26 пояснювала, що дзвонили з банка питали щодо ОСОБА_7 .

З показань потерпілого ОСОБА_12 випливало, що підстав ані для позичання грошей у сумі про яку вказував обвинувачений, ані для продажу автомобіля у ОСОБА_11 не було.

Також, вина ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих злочинів підтверджується проведеним слідчим експериментом за участю ОСОБА_14 , надані у ході якого показання та дані, відповідають дослідженим матеріалам кримінального провадження та показанням інших свідків.

Під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 та його допиту у судовому засіданні, останній на запитання надавав суперечливі дані щодо обставин, що мали місце 16.04.2015 та 17.04.2015. У тому числі щодо наявності у ОСОБА_11 боргу перед ним, підстав руху саме на острів Хортиця, щодо наявності третьої особи, яка мала намір купити авто - ОСОБА_22 , зокрема не зміг зазначити обставини бійки на о. Хортиця, відсутності даних щодо ОСОБА_22 , згідно моніторингу відсутні будь-які дані щодо дзвінків на номер останнього, відсутності конкретних даних щодо нанесення ударів ОСОБА_51 , щодо підстав залишення ОСОБА_11 на острові Хортиця та неповідомлення до органів поліції у зв`язку з бійкою за словами ОСОБА_7 . Натолочної з ОСОБА_22 , щодо обставин продажу авто, щодо намагання додзвонитися на номер ОСОБА_22 та ОСОБА_11 після продажу авто - тобто зазначені ОСОБА_7 обставини суперечать матеріалам кримінального провадження, у тому числі показам свідків, даним проведених моніторингів мобільних операторів, що діяли в місці вчинення злочину, аналізом вх./вих. дзвінків за номерами телефонів ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та свідків.

Вина ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах підтверджується також, протоколом огляду номерів абонентів, що діяли у місці вчинення злочину.

Встановлено, що абонентський номер, який належить ОСОБА_7 , фіксувався на острові Хортиця саме в час вчинення злочину та в час, коли разом з ОСОБА_21 обвинувачений повертався на місце злочину.

Жодного дзвінка у вказаний проміжок часу ОСОБА_7 не було здійснено на номер ОСОБА_52 або якогось ОСОБА_22 .

Перебуваючи на о. Хортиця, у проміжок часу з 21-16 до 21-37 наявні лише дзвінки ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , що також підтверджує намір ОСОБА_7 заволодіти автомобілем та продати його.

Аналіз інформації яка зафіксована у протоколі огляду дисків, вилучених в ПрАТ «МТС Україна», щодо вхідних та вихідних дзвінків, з прив`язкою до базових станцій з мобільних телефонів ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 , зі схемою (картою) маршруту руху ОСОБА_7 , свідчить що ОСОБА_7 16.04.2015 до зустрічі з ОСОБА_11 (тобто до 19-22) ОСОБА_7 мав 14 з`єднань з ОСОБА_16 , 3 з`єднання з ОСОБА_55 , 31 з`єднання з ОСОБА_56 .

Після зустрічі з ОСОБА_11 мав 8 з`єднань з ОСОБА_16 , 14 з ОСОБА_57 , 9 з`єднань з ОСОБА_58 .

Вказане підтверджує намір ОСОБА_20 заволодіти автомобілем та продати його.

Цим же протоколом також підтверджено перебування ОСОБА_7 з 21:16:02 до 21:40:41 години 16.04.2015, в зоні покриття базових станцій, розташованих на о. Хортиця в місті Запоріжжя: наукове містечко № 52 та 3-тя котельня тобто в місці вчинення злочинів. Після, з 21:47:03 до 21:47:53 години 16.04.2015, місцеперебування ОСОБА_7 змінювалось, відповідно до чого, абонентський номер ОСОБА_7 починає фіксуватися базовою станцією, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Починаючи з 21:50:37 години 16.04.2015, до 22:10:30 години 16.04.2015, ОСОБА_7 знаходиться в зоні покриття базових станцій, розташованих за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , радіус яких, охоплює собою місце мешкання ОСОБА_13 , якому й продав ОСОБА_7 авто Мазда.

Після перебування в зоні покриття базової станції, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, б-р. Гвардійський, 114, неподалік від місця мешкання ОСОБА_13 , ОСОБА_7 направляється в зону покриття базової станції, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 153, неподалік від місця мешкання ОСОБА_23 , де перебуває з 22:10:30 до 22:50 години 16.04.2015. Тобто перебуває приблизно 40 хвилин тобто час, за який можливо випрати свої речі, як зазначав в показаннях ОСОБА_17 та проти чого заперечував ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_7 взагалі було зазначено, що він перебував у ОСОБА_17 лише 5-10 хвилин.

Від зони покриття базової станції, розташованої за адресою місто Запоріжжя, пр. Леніна, 153, що неподалік від місця мешкання ОСОБА_23 , де ОСОБА_7 перебуває о 23:21:00 годині 16.04.2015, останній направляється до о. Хортиця в місті Запоріжжя, де починає перебувати в зоні покриття базової станції, розташованої за адресою місто Запоріжжя, о. Хортиця (3-я котельня), де знаходиться у проміжок часу з 23:35:01 16.04.2015 року до 00:16:54 17.04.2015 року, тобто понад 40 хвилин, що підтверджує показання ОСОБА_19 та суперечить показанням ОСОБА_20 .

Вина ОСОБА_7 також підтверджується інформацією про вхідні та вихідні смс- повідомлення, дзвінки, з прив`язкою до базових станцій, абонентських номерів, які належать ОСОБА_7 , свідкам ОСОБА_13 , ОСОБА_23 .

Так, аналізуючи з`єднання за 16.04.2015, встановлено наявність дзвінків з 10.11 до 12-57 між ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_59 та ОСОБА_20 тобто вказане підтверджує показання свідків щодо наміру ОСОБА_20 продати авто та розшуку покупця на нього.

Далі, на протязі вказаного дня, щогодинну здійснюються абонентські з`єднання ОСОБА_46 з абонентськими номерами, які належать ОСОБА_7 та ОСОБА_23 . Що підтверджує показання свідків про те, що саме ОСОБА_20 мав намір продати авто та щодо наявності обставин, які заважали йому в оговорену годину підігнати автомобіль ОСОБА_18 для його продажу, тобто вчинення ОСОБА_20 у цей час інкримінованих йому злочинів.

Вина ОСОБА_20 підтверджується також показаннями всіх свідків - ОСОБА_35 , ОСОБА_18 , ОСОБА_60 , ОСОБА_17 , ОСОБА_61 та інших, які дають ґрунтовні показання щодо продажу ОСОБА_20 авто, щодо участі у бійці з власником авто, наявність крові на одязі, руках тощо, щодо неодноразового прання речей після бійки, щодо наміру продати на розбірку авто ОСОБА_48 за відсутності згоди власника, щодо пропонування купити телефон, який належав за матеріалам провадження Натолочній тощо.

Доводи ОСОБА_7 , вказані в апеляційній скарзі щодо незаконного проведення, огляду та вилучення речей у ОСОБА_14 , які залишені ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю понятого ОСОБА_62 та перебуванням його в цей час на дні народженні, щодо заперечення сторони обвинувачення про допит ОСОБА_62 у суді, щодо позбавлення судом можливості його допиту у суді є необґрунтованими.

Слідча дія проведена у відповідності до вимог КПК України. При її проведенні були присутні поняті ОСОБА_63 та ОСОБА_64 , про що свідчать їх підписи на відповідному протоколі. А також, вказане підтверджено у ході допиту в суді ОСОБА_65 та ОСОБА_66 .

Однак стороною захисту під час судового розгляду ставилось під сумнів законності проведення вказаної слідчої дії через, що заявлялось клопотання про допит ОСОБА_62 з цього приводу.

Ані у ході досудового розслідування, ані у ході судового розгляду кримінального провадження зі сторони захисту будь-яких клопотань наприклад щодо проведення почеркознавчих експертиз за підписом ОСОБА_62 або інших клопотань з цього приводу щодо допиту наприклад свідків в частині перебування ОСОБА_62 в цей час на дні народженні, не надходило. Крім того, будь-яких клопотань щодо виключення вказаного протоколу у зв`язку із його недостовірністю не надходило.

Судом надсилались повістки про виклик ОСОБА_62 , виносились ухвали про його привід у судові засідання для допиту, постановлення яких підтримувалось стороною обвинувачення, однак, виконати вказані ухвали не надалось за можливе у зв`язку з відсутністю його за місцем мешкання та перебуванням його поза межами міста. Таким чином, твердження обвинуваченого щодо заперечення сторони обвинувачення про допит ОСОБА_62 у суді та щодо позбавлення судом можливості його допиту є безпідставними.

До того ж сторона захисту відмовилась від свого клопотання щодо допиту вказаного понятого у судовому засіданні.

Є надуманими доводи обвинуваченого з приводу визнання незаконними проведенні експертизи, які призначені були слідчим ОСОБА_67 , адже під час досудового розслідування будь-які експертизи слідчим ОСОБА_67 не призначались, постанови про їх призначення ним не виносились.

Про призначення кожної експертизи повідомлялось і ОСОБА_7 , і його захисників, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, відповідними повідомленнями, з якими останні у порядку ст.290 КПК України ознайомлювались (прокурором суду апеляційної інстанції надані копії постанов про призначення експертиз та відповідних повідомлень про їх призначення; копія заяви ОСОБА_7 від 21.04.2015, в якій зазначено, що він відмовляється від давання показань у кримінальному провадженні до закінчення проведення експертиз, що підтверджує обізнаність ОСОБА_7 про їх призначення).

Доводи обвинуваченого з приводу не проведення у ході досудового розслідування допиту свідків, які були присутніми під час затримання ОСОБА_7 , та свідків, які б підтвердили відсутність у нього тілесних ушкоджень до затримання не заслуговують на увагу оскільки ані у ході досудового розслідування, ані у ході судового розгляду кримінального провадження будь-яких клопотань щодо допиту вказаних осіб від ОСОБА_7 та його захисників не надходило.

Крім того, будь-яких скарг на дії правоохоронців, спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 тощо жодного разу не надходило, хоча в рамках досудового розслідування за фактом отримання тілесних ушкодження ОСОБА_7 , останній надавав показання з приводу того, що тілесні ушкодження йому були нанесені працівниками Ленінського РВ ЗМУ. Разом з тим постановою 29.07.2015 кримінальне провадження стосовно співробітників міліції Ленінського РВ ЗМУ ОСОБА_68 , ОСОБА_69 і ОСОБА_30 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Також, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 20.04.2015, у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: «кровоподтек с отеком мягких тканей в области спинки носа, кровоподтеки у основания левой ушной раковины, в области правой ушной раковины, в левой окологлазничной области, ссадины в области левого лучезапястного сустава, в области левой кисти, в области правой кисти, гематомы в области первого и второго пальцев правой кисти легкие телесные повреждения, образовались от действия тупым предметом, давность образования не противоречит сроку, указанному в обстоятельствах дела.
Доводи захисника ОСОБА_8 про отримання тілесних ушкодження на пальцях правої руки ОСОБА_7 до 16.04.201, і посилання в цьому контексті на висновок експерта, не спростовує висновки суду щодо вини ОСОБА_7 , а лише вказують, що саме ці ушкодження ОСОБА_7 (а обвинувачений мав також інші тілесні ушкодження) міг отримати напередодні події, про що, до речі було зазначено, у висновку експерта в розділі «обставини справи» зі слів ОСОБА_7 .

Сам же обвинувачений взагалі зазначав про відсутність у нього тілесних ушкоджень до затримання.

Також є необґрунтованими доводи ОСОБА_7 щодо не роз`яснення можливості реалізаціїправа на суд присяжних адже в матеріалах кримінального провадження наявні письмове роз`яснення про особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних і розписка про отримання підозрюваним ОСОБА_7 письмового роз`яснення про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних. Судом також роз`яснювалось ОСОБА_7 право на суд присяжних, від якого останній відмовився.
Засада змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбачає самостійне обстоювання сторін їх правових позицій, прав,свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Фактично захисником ОСОБА_8 і обвинуваченим виражається незгода з оцінкою доказів, яка була зроблена судом, здебільшого наводяться доводи, які не вказувались стороною захисту при розгляді в провадження в суді першої інстанції і не були предметом розгляду.

Доводи захисника в контексті того, що взуття яке було видано ОСОБА_19 працівникам міліції не належить саме ОСОБА_7 , з огляду на те, що одні з кросівок були 40 розміру, тоді як розмір ноги у Трачука -41, колегія суддів вважає надуманими. Відомість у розмірі не є суттєвою, як наприклад 40 по відношенню до 43. Зібрані ж докази свідчили, що кросівки належали саме обвинуваченому. Відтак при наявності сумнівів у сторони захисту щодо належності цього доказу, саме ця сторона мала ініціювати питання про проведення додаткових експертиз.

Аналогічне можна зазначити і про інші доводи сторони захисту, і щодо відсутності зброї та шнурка у ОСОБА_7 і про неналежність саме йому вилучених у Чуприни речей.

Ані у ході досудового розслідування, ані у ході судового розгляду кримінального провадження будь-яких клопотань щодо проведення експертиз, допиту свідків (окрім ОСОБА_70 , про що вже вказувалось вище) та інших слідчих дій, визнання доказів недостовірними, неналежними та недопустимими від ОСОБА_7 та його захисників не надходило.

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, речовими доказами ОСОБА_7 та його захисниками будь-яких зауважень та доповнень останні не мали, будь-які клопотання не заявляли.

Наведені вище висновки також спростовують доводи зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 на відсутність мотиву і умислу у обвинуваченого щодо вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи вказане колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого і його захисників, як підстави для скасування вироку безпосередньо не впливають на висновки суду по суті провадження, і вказує на прагнення сторони захисту скасувати правильне по суті рішення з формальних підстав. Із суті доводів апелянтів випливає ключовий аргумент, а саме що свідки ОСОБА_41 і ОСОБА_23 показання яких в більшій мірі є ключовими, обмовили ОСОБА_7 , однак при цьому доводи, які давали підстави ставити під сумнів правдивість свідків не наводять. При цьому колегія суддів звертає увагу, що вказані свідки допитувались ще до того, як була отримана інформація, яка стосувалась пересування мобільних телефонів обвинуваченого, загиблої і свідків, а не навпаки, що додатково свідчить про неможливість схиляння свідків до надання неправдивих показань.

На переконання колегії суддів органом досудового розслідування, стороною обвинувачення проведено всі необхідні слідчі (розшукові) дії та отримано докази, які підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів, які досліджено у суді.

Підсумовуючи викладене, вина ОСОБА_7 у вчинені зазначених злочинів у повному обсязі підтверджується дослідженими під час судового розгляду матеріалами кримінального провадження та показаннями свідків.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинені кримінальні правопорушення, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначив його, враховуючи їх тяжкість, відомості про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, про які зазначає прокурор в апеляційній скарзі (тяжкість вчинених злочинів, відсутність розкаяння, не відшкодування збитків і не перепрошення вибачення у потерпілих, думка останніх щодо міри покарання), були враховані судом при призначенні покарання.

Ставлення ОСОБА_7 до вчиненого не може рахуватися обставиною, яка обтяжує покарання, адже це ставлення випливає від його позиції невизнання вини, що є правом обвинуваченого.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини події, особу обвинуваченого, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням позиції потерпілих, не дають підстав для призначення більш суворого виду покарання (довічне позбавлення волі) за вчинення вказаного злочину, адже судом хоча і призначено менш суворий вид покарання позбавлення волі на певний строк, однак при цьому цей вид покарання призначено в максимально можливому розмірі.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Висновки суду на предмет вирішення цивільного позову з огляду на встановлені обставини також є правильними.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуваний вирок є законним, вмотивованим та обґрунтованим, і підстав для його скасування та постановлення виправдувального вироку, за доводами апеляційних скарг обвинуваченого його захисників і прокурора, не вбачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів також не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників адвокатів ОСОБА_8 ОСОБА_9 і прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4