Справа № 635/7789/19
Провадження №1-в/635/744/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше судимого: 19.12.2007р. Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.ст. 104, 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 13.02.2009 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 03.07.2012 умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 3 місяця 18 днів; 07.03. 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України; 19.11.2018р. Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07.03.2018р. до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 06.02.2019р. вирок змінено, вважати засудженим за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання даного покарання та покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07.03.2018р. до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі.
про умовно-дострокове звільнення
ВСТАНОВИВ:
До Харківського районного суду Харківської області звернувся засуджений ОСОБА_4 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого.

Засуджений ОСОБА_4 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» у судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви з проханням розглядати заяву у їх відсутність.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши надані суду матеріали, приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 19.11.2018 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Красногвардійського районним судом м. Дніпропетровська від 07.03.2018 року до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 06.02.2019 року вирок змінено, вважати засудженим за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання даного покарання та покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2018 року до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Початок строку: 06.07.2017 року Кінець строку: 06.09.2020 року
Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10.07.2017 року.
З 10.07.2017 року тримався в державній установі «СІЗО міста Дніпропетровська (.V® 4)», де характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 11.03.2019 року тримався в державній установі «Харківській слідчий ізолятор (№ 27)» де характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, заохочень та стягнень не мав.
З 02.04.2019 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».
До промислової зони установи працевлаштований у цех №2 на дільницю виготовлення крісла, до виконання робіт ставиться з відповідальністю та сумлінно.
За час відбування покарання характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався двічі.
У взаємовідносинах з інтими засудженими не конфліктний, в цілому товариський, підтримує дружні відносини з засудженими позитивної спрямованості.
Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.
Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд.
Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.
Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для самостійного їх виконання.
Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до ст. 127 КВК України приймає активну учать у роботі самодіяльних організацій.
Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «професія», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю.
Відповідно до статей 110, 112, 113 КВК України соціально-корисні зв`язки з матір`ю та батьком підтримує шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. Стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення засудженого.
Має солідарний позов за вироком суду на користь держави пов`язаних із залученням експертів у розмірі 3066 грн.32 коп. На даний час за виконавчими листами відшкодовано позов на суму 2027 грн. З ініціативи засудженого достроково погашено позов на суму 1272 грн.
Питання щодо можливого застосування зміни умов тримання відповідно до ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 24.04.2019 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні даних статей, як особі яка не стає на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування зміни умов тримання відповідно до ст. 82 КК України було розглянуто 24.04.2019 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні даних статей, як особі яка не стала на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст, 81 КК України було розглянуто 21.08.2019 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, як особі, що написала заяву про відмову.
Засуджений ОСОБА_4 на профілактичних обліках установи не перебуває.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджених сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.
Згідно Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за час відбуття покарання має лише два заохочення, до праці ставиться посередньо, підтвердження сумлінної поведінки суду не надано, комісією установи було відмовлено у застосуванні до засудженого ст.ст. 82, 100, 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення, суд вважає, що зміст вищезазначених матеріалів не є цілком переконливим для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська та відносно засудженого ОСОБА_4 не можливо застосувати положення ст. 81 КК України.

З огляду наведеного, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є необґрунтованим та передчасним, а тому, у його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
В клопотанні ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів зі дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1