Справа180/1921/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2019 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 5.07.2019 за № 0000342, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2019 року приблизно о 17 год. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. 9-го Січня в м. Марганці, виконуючи поворот наліво, здійснив виїзд на вул. Гідності в напрямку вул.Кленової.

Під час руху, здійснюючи виїзд із вул. 9-го січня на вул. Гідності в м.Марганці, ОСОБА_3 , проявляючи недбалість, не маючи жодних перешкод технічного характеру для безпечного забезпечення руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та до її змін, не надав перевагу у русі мотоциклу «Musstang MT110-2», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , з пасажиром ОСОБА_8 , який рухався по проїзній частині вул. Гідності, в напрямку від вул. Кленової до вул. 9-го Січня, у результаті чого допустив зіткнення переднім габаритом автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 з правою стороною мотоцикла «Musstang MT110-2», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Своїми необережними діями водій автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, та порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 додатка № 1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен надати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Невиконання ОСОБА_3 вимог дорожнього знаку Правил дорожнього руху України призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/914 від 19.09.2019 року в даній дорожній обстановці водій мотоцикла «Musstang MT110-2», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 повинен був діяти згідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.

При заданих вихідних даних водій мотоцикла «Musstang MT110-2», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2101» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою мотоцикла до місця зіткнення.

У даній дорожній обстановці дії водія мотоцикла «Musstang MT110-2», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка № 1 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 встановлювалася виконанням ним вимог п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка № 1 Правил дорожнього руху України, та для чого не було яких- небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати.

У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка № 1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки на межі між нижньою та середньою третинами зі зміщенням уламків, рубець, який є наслідком колишньої рани (характер рани в наданій медичній документації не описаний) на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, які (в даному випадку розглядаються в сукупності) відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (строк зростання кісткової тканини більше як 21 день), на підставі п.2.2.2, п.2.2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Обвинувачений ОСОБА_3 по суті пред`явленого обвинувачення визнав себе винним в повному обсязі, суду показав, що рухався на автомобілі ВАЗ 2101, під`їхавши до перехрестя вул..9 січня та вул.Гідності, зупинився, впевнився, що зліва нема транспортних засобів, дочекавшись поки проїде автобус праворуч, почав рух та відчув удар. Вийшов з автомобіля хотів надати допомогу, але під`їхав автомобіль з якого вийшли два чоловіка, які викликали швидку допомогу та поліцію. За кермом мопеду був чоловік, жінка -пасажир. Щиро розкаюється. Фактичні обставини справи не оспорює та не бажає досліджувати їх в повному обсязі, просить розглянути справу згідно до ч.3 ст.349 КПК України. Позовні вимоги ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди визнає частково в сумі 5000 гривень, в частині стягнення матеріальної шкоди не визнає в повному обсязі. Просив врахувати, що всі витрати по лікуванню він відшкодував, в зв`язку з чим отримав кредит, який на теперішній час сплачує, пенсіонер, отримує невелику пенсію.

Представник потерпілої ОСОБА_6 вказав, що відомо, що вина водіїв в ДТП взаємна, але не визначено ступінь вини кожного водія, потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, незважаючи на те, що є пенсіонером вона працювала, в зв`язку з ДТП вимушена лікуватись, звертатись до лікарів, відчуває фізичний біль. Стан здоров`я не покращився.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка не проводилася.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно ст.66 КК України є повне визнання вини, його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжує відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого у судовому засіданні не встановлено.

При призначені покарання ОСОБА_3 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості.

ОСОБА_3 одружений, пенсіонер, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеженні волі із застосуванням ст. 75 , 76 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Штраф не застосовується, оскільки обвинувачений отримує пенсію в невеликому розмірі, інших доходів немає, сплачує кредит.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Питання про долю речових доказів вирішується за правилами ст. 100 КПК України.

На підставі ст.126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, які були витрачені на проведення експертизи.

По справі потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1672 грн.13 коп. та моральної шкоди 50000 грн., які спричинені їй злочином, при розгляді якого суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.4 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

На підтвердження позовних вимог потерпілою надано виписку з історії хвороби № 3073 за період з 5 липня 2019 року по 20 липня 2019 року та чеки з аптеки на придбання ліків за вересень 2019 року, тобто датами під час яких вона не перебувала на лікарняному та дати зазначені набагато пізніше після закінчення нею лікування. Після 20 липня 2019 року їй не призначалось амбулаторне лікування і не прописувались вказані ліки та не рекомендувались, і будь - яких медичних документів після стаціонарного лікування з цього приводу не надано.

У відповідності до вимог ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди відноситься до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає, що в цій частині необхідно відмовити за необґрунтованістю позовних вимог.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені злочину, в результаті якого потерпілій завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості.

З огляду на фактичні обставини справи та матеріали провадження, вбачається причинний звязок між заподіяною потерпілій моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.

Суд приходить до висновку, що позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, так як моральна шкода виражається у перенесених потерпілою емоційних, фізичних, психічних стражданнях, які вона зазнала як під час скоєння злочину та, які призвели до порушення звичайного способу життя .

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого суд приймає до уваги зазначені у висновку судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/914 від 19.09.2019 року дані про наявність вини й водія мотоциклу ОСОБА_7 , а також те, що потерпіла проходила курс стаціонарного лікування. Але враховуючи принципи розумності та справедливості суд дійшов висновку стягнути дану моральну шкоду в сумі 15 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним та призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1256 грн. 08 коп. на проведення судової експертизи № 11/10.1/914.

Речові докази по справі:

Автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , мотоцикл «Musstang MT110-2», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_7 , які зберігаються на території Марганецького ВП повернути власникам.

Зняти арешт з автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 липня 2019 року.

Зняти арешт з мотоциклу «Musstang MT110-2», реєстраційний номер НОМЕР_3 , накладений ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 липня 2019 року.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку подано не було, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються прокурору, обвинуваченому, захиснику, представнику потерпілої.

Суддя: ОСОБА_1