ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2259/19 Справа № 207/317/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 червня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.9, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 ,я кий діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 до 15 серпня 2019 року.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що продовження тримання обвинувачених під вартою в даному провадженні є виправданим, оскільки ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а тому, враховуючи ризики передбачені п.п 1,3,5, ст. 177 КПК України та відповідно до вимог ст. 183 КПК України, альтернативні запобіжні заходи на цей час є такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_11 то колегія суддів прийшла до висновку, що саме такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є достатнім для запобігання ризиків передбачених вище.
В апеляційній скарзі:
- адвокат просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання захисника ОСОБА_9 щодо можливості зміни ОСОБА_11 запобіжного заходу на домашній арешт
Вважає таке рішення не законним та не обгрунтованим з огляду на наступне.
На думку сторони обвинувачення та суду першої інтаснції, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики щодо переховування обвинуваченого ОСОБА_10 від суду, незаконного впливу на представника потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення нових злочинів.
Вказує, що сукупність зазначених даних, та обставин не доведення прокурором в судовому засіданні будь-яких обставин, які б вказували на наявність реальних або можливих намірів ухилення ОСОБА_10 від суду або реальних намірів вдатися до таких дій, приводить до висновку про безпідставність існування такого ризику. Але суд першої інстанції прислухався до аргументів прокурора.
На думку апелянта ризик втечі обвинуваченого може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.
Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що такий ризик маловірогідний і необхідність в утриманні особи під вартою відсутня (рішення «Панченко проти Росії»).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (рішення ЄСПЛ «Сулаоя проти Естонії»). При цьому, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою (п. 64 рішення ЄСПЛ «Ноймайстер проти Австрії»).
На думку апелянта в судовому засіданні під час розгляду провадження щодо ОСОБА_10 , стороною обвинувачення не було надано достатнього обґрунтування ризику ухилення від останнього від суду з посиланням на конкретні докази його реального існування. Не були надані й докази, які свідчать про намір ОСОБА_10 впливати на інших учасників в справі чи вчиняти нові злочини.

Заслухавши суддю - доповідача, думки обвинуваченого, який підтримав апеляційні вимоги, та просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.9, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК України, .
09.12.2017 року даний факт був внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за № 0001672, правова кваліфікація п.9, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК України.
09.12.2017 року було обрано ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та неодноразово було продовжено, до 15 серпня 2019 року.
Колегія суддів зазначає, що ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону були дотримані у повному обсязі.

Перевіркою встановлено, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевірив законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Адже останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого п.9, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК України.Наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Є обґрунтованими і висновки суду про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для даного кримінального провадження, незаконно впливати на інших осіб, яким ще не повідомлено про підозру та потерпілих у даному кримінальному провадженні, та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_10 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщенням підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Були суду відомі і ті дані, на які є посилання в апеляційній скарзі, та які були враховані при застосуванні запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - безпідставними.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, без змін.

Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 червня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.9, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: