Справа № 202/1367/19
УХВАЛА
Іменем України

05 листопада 2019 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000452 від 14.05.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000452 від 14.05.2015 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України.
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна.
В своєму клопотанні слідчий, з метою збереження речового доказу, просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення №46, 47, 48, 49 за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною її відчуження. Розглянути дане клопотання за власників вказаного майна, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Слідчий у судове засідання не прибула, в матеріалах клопотання наявна заява, відповідно до якої слідчий просить розглянути клопотання без її участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на розпорядження майном може бути застосована лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 17 жовтня 2019 року, нежитлові приміщення №46, 47, 48, 49 за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000452.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є законним, обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, підлягає задоволенню та з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на нежитлові приміщення №46, 47, 48, 49 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки їх визнано речовими доказами і такий захід забезпечення кримінального провадження необхідний для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000452 від 14.05.2015 року - задовольнити.
Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження майном, на нежитлові приміщення №№ 46, 47, 48, 49, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1