Справа № 466/1625/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0000256 від 23.01.2019 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимого, останній раз:

вироком Личаківського районного суду м.Львова від 30.07.2019 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 22 січня 2019 року, приблизно о 12 годині 18 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, діючи протиправно, повторно, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є непомітними для інших осіб, перебуваючи у приміщенні відділення банку ТВБВ 10013/0327 АТ«Ощадбанк», який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 354, через незачинені двері, проник у службове приміщення у якому працівники банку зберігали свої особисті речі, доступ до якого обмежений для сторонніх осіб, звідки таємно викрав із сумки ОСОБА_5 гаманець рожевого кольору, вартістю 400 грн., із грошовими коштами в розмірі 750 грн., інші речі, які не становлять для потерпілої жодної матеріальної цінності; із сумки ОСОБА_6 гаманець коричневого кольору, вартістю 400 грн., із грошовими коштами в розмірі 1500 грн., 150 доларів США, що згідно із офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України станом на 22.01.2019 становить 4185 грн., інші речі, які не становлять для потерпілої жодної матеріальної цінності; із сумки ОСОБА_7 гаманець темно-бордового кольору, вартістю 600 грн., із грошовими коштами в розмірі 120 грн., інші речі, які не становлять для потерпілої жодної матеріальної цінності; із сумки ОСОБА_8 гаманець оранжевого кольору, вартістю 200 грн., із грошовими коштами в розмірі 750 грн., 1 долар США, що згідно із офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України станом на 22.01.2019 становить 27,9 грн., інші речі, які не становлять для потерпілої жодної матеріальної цінності, після чого ОСОБА_4 покинув місце події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1050 грн., ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6085 грн., ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 720 грн., ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 977,9 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю та пояснив, що він дійсно 22.01.2019 року приблизно о 12 годині 18 хвилин, перебуваючи у приміщенні відділення банку ТВБВ 10013/0327 АТ«Ощадбанк», через незачинені двері, проник у службове приміщення у якому працівники банку зберігали свої особисті речі, та таємно викрав із сумки потерпілої ОСОБА_5 її особисті речі; із сумки ОСОБА_6 викрав гаманець із грошовими коштами; із сумки ОСОБА_7 гаманець із грошовими коштами; із сумки ОСОБА_8 також викрав гаманець із грошовими коштами. Даними речами та грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати. Цивільні позови потерпілих визнав.

Потерпіла ОСОБА_7 просила суд розглянути справу у її відсутність, матеріальних претензій до обвинуваченого немає. (а.с.56).

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 просили розглянути справу у їх відсутності, та задовольнити їх цивільні позови(а.с.53-55).

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід вірно кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше приміщення.

При обранні виду та строку покарання обвинуваченому суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до статті 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи наслідки та обставини вчиненого ним злочину.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004"Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочини у виді позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Личаківського районного суду м.Львова від 30.07.2019, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, на підставі ст. 127 КПК України, вирішуючи питання щодо відшкодування потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 6 085 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.; потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 1050 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.; потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 977,09 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд виходить з наступного.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , мають право на відшкодування шкоди, оскільки судом встановлено, що їм в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як слідує з роз`яснюючих положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року (з наступними змінами), вчасності, враховується стан здоров`я потерпілого, характер та тривалість страждань, наслідки тілесних ушкоджень, суттєвість вимушених змін у його життєвих та виробничих відносинах та інше. При цьому необхідно виходити з основ розумності, зваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки потерпілими не представлено жодних доказів щодо заподіяння їм моральної шкоди, передбаченої ч.3 ст. 23 ЦК України.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає розумним та справедливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь:

- потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1050 грн.;

- потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 6 085 грн.;

- потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 977,09 грн.

Речовий доказ CD диск залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000256 від 23.01.2019..

Керуючись ст. ст. 127, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Личаківського районного суду м.Львова від 30.07.2019, призначити остаточне покарання у виді 3(трьох) років 3(трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк покарання, відбуту частину покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 30.07.2019 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_5 кошти в розмірі 1050 (одна тисяча п`ятдесят гривень) гривень за заподіяну злочином матеріальну шкоду. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 кошти в розмірі 6085 (шість тисяч вісімдесят п`ять гривень) за заподіяну злочином матеріальну шкоду. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_8 кошти в розмірі 977,09 (дев`ятсот сімдесят сім гривень дев`ять копійок) за заподіяну злочином матеріальну шкоду. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Речовий доказ CD диск залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000256 від 23.01.2019 .

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, засудженим у той же строк,але з часу отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1