Справа № 742/1273/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/711/19
Категорія - ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000249 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, працює вантажником в КП «Послуга», раніше судимий 26.05.2017 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; ухвалою цього ж суду від 06.11.2017 року покарання у вигляді штрафу було замінено на громадські роботи строком 50 годин,

засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 22 лютого 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у виді тримання під вартою.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 22 лютого 2018 року, близько 15 години, на АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , дістав з кишені власної куртки розкладний ніж та, взявши його в праву руку, завдав один удар вказаним ножем в життєво важливий орган - ліву частину шиї ОСОБА_11 , після чого відразу ж наніс ще один удар ножем у ліву бічну частину грудної клітки останнього, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї та проникаючої колото-різаної рани лівої половини грудної клітки з лівостороннім пневмотораксом, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №118 від 03.04.2018 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 було доставлено до Прилуцької ЦМЛ для надання невідкладної медичної допомоги.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи і доведеність своєї вини, просив змінити вирок місцевого суду, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, призначивши максимально м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування скарги зазначив, що не мав наміру позбавляти життя потерпілого, а хотів лише завдати йому тілесних ушкоджень за образливі слова у бік його дружини та доньки. Вказав на відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів вчинення ним саме замаху на вбивство ОСОБА_11 .

Захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду та перекваліфікувати дії його підзахисного з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, призначивши максимально м`яке покарання, із застосуванням ст.69 КК України. Послався на відсутність доказів, що ОСОБА_8 мав намір позбавити життя ОСОБА_11 . Жодних неприязних відносин між ними не було, вони давно товаришували. Зазначив, що поза увагою суду залишилось, що обвинувачений особа молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні тяжко хвору матір та малолітню дитину, мати якої позбавлена батьківських прав.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просив змінити вирок місцевого суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та визнати обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 рецидив злочину. Зазначив, що останній був засуджений 26.05.2017 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн. Ухвалою цього ж суду від 06.11.2017 року покарання у виді штрафу замінено на громадські роботи строком 50 годин. Тобто, на час вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину, він мав незняту та непогашену судимість за вчинення іншого злочину.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту та просили їх задовольнити, а скаргу прокурора залишити без задоволення; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ст.412 КПК України, істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

За змістом ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Проте, вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, з обвинувального акту від 18 квітня 2018 року слідує, що ОСОБА_8 своїми діями, які виразились у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , особою, яка з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України (т.1, а.к.п.4).

Крім того, у мотивувальній частині вироку, суд, після дослідження доказів, дійшов висновку, що ОСОБА_8 учинив саме закінчений замах на умисне вбивство.

Також у вироку, при викладенні фактичних обставин, суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, особою, яка з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Тобто, при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, місцевий суд фактично описав вчинення ОСОБА_8 незакінченого замаху на вбивство, в той час як обвинувачення останньому пред`явлено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Відтак, у порушення вимог ст.374 КПК України, місцевим судом у мотивувальній частині вироку допущені істотні суперечності при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Отже, враховуючи, що місцевим судом при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційні скарги сторони захисту та прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок - скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Тому доводи апеляційних скарг сторони захисту та прокурора підлягають ретельній перевірці судом першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04 січня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4