Справа № 359/843/19
Провадження № 1-кп/359/248/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«18» липня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борисполі Київської області з повною технічною фіксацією. кримінальне провадження по обвинувальному акту за №0002362 від 17.11.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гора Бориспільського району київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершений. У зв`язку з оголошенням перерви у судовому засіданні, судом поставлено на обговорення питання про доцільність подальшого утримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 вважав необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, звертає увагу на тяжкість обвинувачення та особу обвинуваченого, який не працює, зловживає спиртними напоями, а такому, перебуваючи на волі може вчинити новий злочин.

Захисник ОСОБА_4 не погоджується з думкою прокурора, просить змінити його підзахисному запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, дати можливість навести в будинку лад. Також зазначає, що, як йому відомо, потерпілий не проживає в будинку по АДРЕСА_2 , а тому ризики вчинення нового злочину відсутні. Також просить зважити на стан здоров`я його підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника, пояснив, що , перебуваючи під вартою схуд на 11 кг, у нього виникли проблеми із серцем, в той час як злочину він не вчиняв.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази щодо наявності ризиків та підстав для продовження або зміни раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд вважає необхідним врахувати та зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд не може не враховувати той факт, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, максимальне покарання за який становить 10 років позбавлення волі. На підтвердження пред`явленого обвинувачення органом досудового розслідування зібрано докази, які є предметом судового розгляду.

З урахуванням встановлених ризиків, під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розглянути дану справу до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є неможливим, оскільки суд не завершив з об`єктивних причин дослідження письмових доказів.

Даючи оцінку наявним в матеріалах кримінального провадження доказам, та встановленим судом фактичним обставинам справи, суд приходить до висновку, що обсяг встановлених при обранні запобіжного заходу ризиків частково зменшився у зв`язку з тим, що суд завершив допит потерпілого та свідків сторони обвинувачення, а тому вплив обвинуваченого на їх свідчення мало ймовірний.

Водночас продовжують існувати інші ризики.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 не визнає свою вину в інкримінованому йому особливо тяжкому злочині, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та засобів для існування, а також іншого житла, окрім як по АДРЕСА_1 , де згідно з показами потерпілого він також проживає. Докази того, що потерпілий змінив місце проживання у суду відсутні.

Наведене з великою долею вірогідності свідчить про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, буде переховуватись від суду, а також, не маючи засобів для існування, маючи негативні стосунки із сином, який є онуком постраждалої та визнаний потерпілим у даному кримінальному провадження, може вчинити новий злочин на ґрунті неприязних стосунків із сином.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що запобігання наведених ризиків становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні правопорядку та відправлення кримінального судочинства, і що цей інтерес має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості та виправдовує продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам, оскільки відсутні особи, які могли поручитися за поведінку обвинуваченого, а також відсутня можливість забезпечення знаходження обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом: потерпілий у даному кримінальному проваджені, зареєстрований та проживає в одному з обвинуваченим будинку, і саме знаходження потерпілого і обвинуваченого під одним дахом створюють додаткові ризики щодо вчинення обвинуваченим нового злочину.

Дані про те, що ОСОБА_5 не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора в матеріалах кримінального провадження відсутні. Стороною захисту при розгляді питання про доцільність подальшого утримання обвинуваченого під вартою таких доказів надано не було.

Суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 (справа № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, - 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 24:00 години 15 вересня 2019 року включно.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду, для обвинуваченого та захисника з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6 -Лесів