Ухвала
29 жовтня2019 року

м. Київ
справа № 490/2076/19

провадження № 51-5364ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2019 року та ухвалу Миколаївськогоапеляційного суду від 15 жовтня2019 року,

встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , покликаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 жовтня2019 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст.427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п.4 ч.2, ч. 5 цієї статті.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Згідно вимог ч.1 ст.438 КПК, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст.414 КПК).
Отже, покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при її винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не зазначає яких саме істотних порушень допустилися суди, розглядаючи його скаргу та не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень, і чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали суду першої та апеляційної інстанцій, згідно з ч.1 ст.438 КПК.
Крім цього, в порушення вимог ч.5 ст.427 КПК, ОСОБА_4 до касаційної скарги копії судових рішень, які оскаржуються не додав.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст.427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч.1 ст.429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року, залишити без руху та надати йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3