н/п 1-кп/953/1047/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі суду:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 00003582 від 05.08.2019 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, з середньою освітою, раніше судимого 06.09.2018 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України на 1 рік, зареєстрованого: АДРЕСА_1

з кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова на розгляді перебуває дана кримінальна справа відносно ОСОБА_5 з кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.10.2019 року.

В порядку вимог ст. 331 КПК України прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, в якому зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину проти власності. Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого та тяжкість покарання, просить продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Обвинувачений та його захисник вважали, що клопотання прокурора є необґрунтованим, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні даного питання про продовження та зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину проти власності, за що передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, ті обставини, що злочин інкриміновано обвинуваченому в період іспитового строку, відсутність даних про працевлаштування або наявність даних про приватне підприємство. Відомості, на які посилається захист щодо особливих обставин станом на теперішній час суду не представлено під час даного судового засідання.

Суд враховує, що своїм рішенням суд повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (рішення по справі «Ілійков проти Болгарії»).

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейського суду з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Суд зазначає, що тримання особи під вартою є виправданим, якщо конкретні обставини дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими обставинами є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, можливість ухилитися від явки до суду та вчинити інший злочин.

При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про особу обвинуваченого.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись обвинуваченого від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; відсутність постійного місця роботи та заробітків, суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовжує строк обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на наступні 60 днів з визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу суд відхиляє, оскільки воно є необґрунтованим та поданим без належного обґрунтування і доводів на підтвердження клопотання.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі №3-208/2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін у вигляді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 22 листопада 2019 року.

Визначити ОСОБА_5 суму застави у розмірі 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять ) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (Отримувач коштів ТУ ДСА України у Харківській області, Банк отримувача ДКС України Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249 Код банку отримувача ( МФО) 820172 Рахунок отримувача 6674 Призначення платежу Застава, справа № _обвинувачений _(прізв., ініціали) платник _(прізв., ініціали) - до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1)прибувати до суду за першою вимогою; 2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

В задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1