Справа 556/1277/19
Номер провадження 1-кп/556/124/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 смт. Володимирець
Володимирецький районний суд Рівненської області в особі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в залі Володимирецького районного суду кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 27 червня 2019 року за №0000258 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Володимир- Волинський, Волинської області, який до засудження проживав: АДРЕСА_1 , громадянин України;

16.02.2017 засуджений вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч.І ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, відбуває покарання у ДУ «Полоцька виправна колонія №76»;

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 391 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , було вчинено за таких обставин:

ОСОБА_4 , вироком від 16.02.2017 року, Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, частково приєдноно не відбуте покарання за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 25.08.2015 року, відбуваючи покарання у ДУ «Полицька виправна колонія №76», на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, під час відбування покарання у виді позбавлення волі на території установи виконання покарання у с.Іванчі Володимирецького району Рівненської області вчинив новий умисний злочин.

Так, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі з 30.04.2017 року за вчинення тяжкого та середньої тяжкості злочинів, засуджений ОСОБА_4 , допустив 12 порушень вимог режиму відбування покарання, із них чотири рази поміщався до ДІЗО та один раз упродовж року переводився до приміщення камерного типу (на підставі ухвали Володимирецького районного суду від 28.09.2018 року).

27.06.2019 року о 10 год. 44 хв. начальником відділенням СПС №3 колонії старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 відповідно графіку залучення засуджених без оплати праці до робіт з благоустрою установи засудженого ОСОБА_4 викликано до локальної дільниці відділення №3, оскільки в даний час, згідно вищезазначеного графіка в порядку черговості в неробочий час, відповідно до пункту 5 статті 118 Кримінально- виконавчого кодексу України, він повинен залучатись без оплати праці до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених.

В подальшому засудженому ОСОБА_4 присутності начальника оперативного відділу майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , оперуповноваженого оперативного відділу лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_8 , заступника начальника із соціально-виховної та психологічної роботи старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_9 , дано вказівку пофарбувати лавку в локальній дільниці відділення №3, для чого видано фарбу, щітку та засоби індивідуального захисту (рукавиці, респіратор, захисні окуляри).

Однак, всупереч вимог частини 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, неодноразово висловлену законну вимогу начальника відділення СПС №3 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 , який завдяки своєму службовому становищу має право висувати такі вимоги та віддавати розпорядження, засуджений ОСОБА_4 умисно, протиправно, без поважних на те причин, маючи можливість виконати законну вимогу (по стану здоров`я працездатний, забезпечений засобами індивідуального захисту та відповідними матеріалами), відкрито, демонстративно у зухвалій формі проігнорував поставлені перед ним вимоги та відмовився виконувати вказану роботу, а також будь-яку іншу роботу, а на конкретні вимоги про припинення порушень не реагував.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст.336,351 КПК України, допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що дійсно він вчинив вищевказаний злочин, а саме непокору законним вимогам адміністрації виправних установ. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочину не оспорює.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку

Тому суд ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідити характеризуючі документи відносно обвинуваченого.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст.18, ч. 2 ст.95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує

за ст.391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань ним, як особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, так як він за порушення вимог режиму відбування покарання був підданий протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

При обранні міри покарання обвинуваченій суд враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України є рецидив злочину.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, раніше судимий, відбуває покарання у ДУ «Полицька виправна колонія (№76), за місцем відбування покарання характеризується негативно.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст.69,69-1,75 КК України відсутні.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі в межах санкціїст.391 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також для попередження вчинення нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 , на даний час відбуває покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 лютого 2017 року, за яким невідбута частина покарання становить 02 роки 11 місяців 01 день, тому призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків в порядку передбаченому ч. 1ст. 71 КК України, суд вважає, що до покарання призначеного за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 лютого 2017 року.

При цьому строк покарання обвинуваченому слід визначити з дня ухвалення даного вироку.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 лютого 2017 року та остаточно визначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді 3 (три) роки 1 (один) місяць 1 (один) день позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту постановлення вироку, тобто з 06.11.2019 року.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання ДУ «Рівненській слідчий ізолятор» - залишити без змін.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.
Судових витрат по справі не має.
Вирок постановлений в нарадчій кімнаті та виготовлений в одному примірнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.
На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1