У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5

на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2019 року у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уфа Російської Федерації, відбуває покарання у Казанківській ВК № 93,

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2019 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Засуджений ОСОБА_5 вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.03.2017 р. ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 17.07.2017 р. ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Невідбутий строк покарання ОСОБА_5 становить 1 рік 11 місяців 11 днів.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області із заявою про застосування відносно нього умовно - достроково звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на те, що процес перевиховання (виправлення) засудженого ОСОБА_5 не відбувся. Також послався на те, до ОСОБА_5 раніше було застосовано умовно-дострокові звільнення від відбування покарання, але він після звільнення на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини, в тому числі тяжкі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому. Приймаючи рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Висновок суду першої інстанції про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2013 р. ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, 26.11.2015 р. звільнився умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 19 днів.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.03.2017 р. ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 17.07.2017 р. ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 21.11.2017 р. вирок змінено, за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Крім того, вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.01.2018 р. ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27.03.2019 р. ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.11.2016 р. до 15.02.2018 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 16.11.2016 р., закінчення строку 17.10.2020 р.

На даний час ОСОБА_5 відбув 3/4 призначеного йому покарання.

Як видно з матеріалів судового провадження та особової справи, ОСОБА_5 за період відбування покарання характеризується позитивно, під час відбування покарання залучався до праці, має 2 заохочення за добросовісне відношення до праці з благоустрою місць позбавлення волі та зразкову поведінку. Разом із тим, на нього накладено 2 стягнення (одне погашено, інше знято) за зберігання заборонених предметів, а відповідно до ст. 133 КВК України зберігання заборонених предметів є злісним порушенням встановленого порядку відбування покарання.

Ці відомості вказують на те, що незалежно від наявності позитивних змін, які відбуваються із засудженим ОСОБА_5 за останній час, процес його перевиховання (виправлення) не відбувся. При цьому, факт відсутності дисциплінарних стягнень у певному періоді не свідчить про виправлення ОСОБА_5 .

Також, судом першої інстанції правильно враховано, що до ОСОБА_5 раніше було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, але він після такого звільнення на шлях виправлення не ставав та продовжував вчиняти злочини, в тому числі тяжкі.

Такі відомості негативно характеризують ОСОБА_5 та з урахуванням інших відомостей про особу ОСОБА_5 вказують на неможливість його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За такого, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2019 року у відношенні засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3