ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/349/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 711/1002/19 Категорія: ч.2 ст. 125 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого потерпілої захисника представника потерпілогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0007387 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 липня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Великі Канівці, Чорнобаївського району, Черкаської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, маючий на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу розміром 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 16.10.2018, близько 13 год. , знаходячись у тамбурі поблизу квартир №№ 339, АДРЕСА_2 на вул. Козацькій, 5, у м. Черкаси, під час конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс своїй сусідці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження за наступних обставин. Так, у вказаному місці та час, ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_8 один удар правою рукою в грудну клітку спереду, від удару вона подалась назад та вдарилась тім`яною ділянкою голови об дверцята щитової. Після чого ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в обличчя з правого боку - в область верхньої губи. Потім ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в обличчя з лівого боку - в область лівої щоки. В подальшому ОСОБА_7 умисно наніс потерпілій один удар правою рукою зверху-вниз в тім`яну ділянку голови. Та , в той час коли потерпіла намагалась заступитись за свою матір ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка вийшла з квартири та зробила зауваження ОСОБА_7 , та виставила свою праву руку зігнуту в ліктьовому суглобі, закриваючи матір, ОСОБА_7 умисно наніс потерпілій один удар правою рукою по її правій руці - в праве плече. Та, продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_8 близько двох ударів руками в область правого та лівого стегна.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забою з садном м`яких тканин тім`яної ділянки голови, забою з набряком лівої щоки, садна верхньої губи та крововиливів обох стегон, які згідно з висновком експерта від 22.01.2019 № 02-01/80 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; травми голови зі струсом головного мозку, які відповідно до вказаного вище висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Не погоджуючись з вироком суду, потерпіла ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просила вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання через його м`якість та невідповідність особі обвинуваченого, та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 року обмеження волі, в решті - вирок суду залишити без змін.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 призначено покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого, оскільки останній систематично вчиняє протиправні дії по відношенню до неї. За декілька місяців до постановлення вироку ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП , за погрозу у фізичній розправі по відношенню до неї. Обвинувачений вину не визнав, в матеріалах провадження відсутні дані , які б свідчили про пом`якшуючі покарання обставини, ні матеріальної, ні моральної шкоди не відшкодував, та навіть не вибачився перед нею.
В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просив вирок суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 2 років позбавлення волі , на підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що судом в повній мірі не враховано обставини при яких обвинуваченим вчинено злочинні дії, а саме : те, що кримінальне правопорушення вчинено чоловіком відносно жінки. Крім того, ОСОБА_7 на прохання свідка ОСОБА_12 особи похилого віку, не зупинився, а продовжив наносити потерпілій тілесні ушкодження.
В змінах до апеляційної скарги від 27.09.2019 прокурор просив вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.07.2019 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала змінену апеляційну скаргу прокурора та частково підтримала апеляційну скаргу потерпілої; думку потерпілої ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_10 в підтримку поданої потерпілою апеляційної скарги та зміненої апеляційної скарги прокурора; думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілої та зміненої апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої та змінена апеляційна скарга прокурора не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та правильності кваліфікації його дій ніким з учасників судового провадження не оспорюється, тому колегією суддів не перевіряється.

Доводи прокурора та потерпілої ОСОБА_8 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції занадто м`якого покарання та необхідності призначення йому покарання у виді обмеження волі - колегія суддів вважає необгрунтованими.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, за відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн..
Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 працює на ТРЦ «Любава» інженером, не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2002 та 2011 року народження, одружений, має сталі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання.
На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів і не є несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене районним судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої та зміненої апеляційної скарги прокурора щодо призначення обвинуваченому більш сурового покарання.

Доводи потерпілої ОСОБА_8 та прокурора про неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 даних про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.. 173 КУпАП, невизнання ним вини, а також позиції потерпілої про призначення більш суворого покарання, на думку колегії суддів не є підставами для скасування вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.07.2019 та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, оскільки призначене покарання ОСОБА_7 у виді штрафу є необхідним та достатнім для досягнення мети покарання.

Також, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено підстав, передбачених ч. 1 ст. 420 КПК України, для скасування вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.07.2019 та ухвалення нового вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його скасування - відсутні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 липня 2019 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 та змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді