Справа № 199/7168/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001413 від 16.08.2019 відносно ОСОБА_4 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 заявив про самовідвід по кримінальному провадженню № 0001413 від 16.08.2019 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України.

Суддею в заяві зазначено, що відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 03.09.2019 головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_3 . Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики. Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді. У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, серед іншого, і коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді. В той же час суддя ОСОБА_3 відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 75 КПК України, на підставі ст. 80 КПК України, заявив про самовідвід, оскільки відповідно до постанови від 08.05.2019, ним, як суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська по справі про адміністративне правопорушення № 199/3719/19 (провадження № 3/199/1472/19) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні 09.04.2019 року приблизно о 22-30 годині у АДРЕСА_1 домашнього насильства по відношенню до свого батька ОСОБА_7 , тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та йому накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 гривень.

В той же час, відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, а саме: у вчиненні, в тому числі, 09.04.2019 року приблизно о 22-30 годині у АДРЕСА_1 домашнього насильства по відношенню до свого батька ОСОБА_7 , який є потерпілим у даному кримінальному провадженні.

При цьому, безпосередньо в обвинувальному акті при описі слідчим об`єктивної сторони складу злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , здійснено посилання на справу про адміністративне правопорушення №199/3719/19 у відношенні ОСОБА_4 з детальним описом суті та наслідків розгляду суддею цієї справи.

На думку судді за змістом узагальнення, здійсненого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ, «Про практику здійснення апеляційним судом процесуального повноваження щодо призначення нового розгляду в суді першої інстанції», підставою для визнання судді необ`єктивним і небезстороннім може стати його думка стосовно обвинувачення, висловлена ще до розгляду кримінального провадження. Такий висновок відповідає правовим позиціям, висловленим у рішеннях ЄСПЛ, який констатує в аналогічних випадках порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, суддя ОСОБА_3 вбачає, що її самовідвід є обґрунтованим та, в разі його задоволення, у стороннього спостерігача будуть виключені сумніви в неупередженості її, як судді.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_5 , яка відповідно до змісту обвинувального акта, входить до групи прокурорів в даному кримінальному провадженні, просили задовольнити заяву про самовідвід судді.
Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 надав заяви, в якої просив розглянути заяву судді про самовідвід без його участі.
Відповідно до вимог ст. 81 КПК України неявка особи, яка заявляє самовідвід, а також осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, не перешкоджає розгляду питання про самовідвід судді, а тому заява про самовідвід розглянута за відсутності не з`явившихся учасників судового провадження.
Вивчивши заяву судді ОСОБА_3 дослідивши копію постанови судді по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.173-2 КУпАП та зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, вислухавши думку прокурора, приходжу до наступного висновку.
Правову основу, яка визначає конкретні підстави для відводу судді в межах кримінального провадження, визначають вимоги ст.ст. 75, 76 КПК України.
Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 відповідно до протоколу про автоматизований розподіл судових справ між суддями від 03.09.2019 отримав до свого провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001413 від 16.08.2019 відносно ОСОБА_4 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.
В той же час суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 08.05.2019 розглянув справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_4 та своєю постановою визнав останнього винним у вчинені адміністративного правопорушення домашнього насильства 09.04.2019 року приблизно о 22-30 годині у АДРЕСА_1 по відношенню до свого батька ОСОБА_7 та наклав на ОСОБА_4 адміністративне стягнення.
У свою чергу кримінальне провадження № 0001413 від 16.08.2019 стосується у тому числі і подій, які відбулись 09.04.2019 року приблизно о 22-30 годині у АДРЕСА_1 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_7 , який є потерпілим у даному кримінальному провадженні, оцінку чому вже дано під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
У зв`язку з викладеним слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях констатував в аналогічних випадках порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Зокрема, в п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (наприклад, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (наприклад, рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У п. 71 цього рішення ЄСПЛ зазначає, що ухвалою від 17.08.2000 року суддя Б. повернув кримінальну справу стосовно ОСОБА_8 на додаткове розслідування, висловивши думку, що зазначені вище підсудні і заявники вдалися до вимагання і цей факт не був розслідуваний правоохоронними органами. Такі формулювання в його ухвалі як, наприклад: «оскільки в їх діях вбачається співучасть в скоєнні більш тяжкого злочину вимагання», могли викликати обґрунтовані побоювання, що у судді Б. уже сформувалася думка про вину заявників і що це може позначитися на його безсторонності в разі повторного направлення йому матеріалів цієї справи для розгляду. Отже, на думку ЄСПЛ, побоювання заявників щодо небезсторонності судді Б. можна вважати об`єктивно обґрунтованими. Крім того, розглядаючи апеляції заявників, суди вищих рівнів проігнорували їхні доводи з цього приводу.
Таким чином, є всі підстави, передбачені п. 4) ч. 1 ст. 75 КПК України, для задоволення заявленого самовідводу судді ОСОБА_3 з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду, оскільки подальший розгляд цього кримінального провадження в даному складі суду буде викликати сумнів у неупередженості судді як з боку учасників судового провадження, так і з боку сторонніх спостерігачів, адже думка, висловлена суддею ще до розгляду кримінального провадження стосовно обвинувачення, але в іншому виді судового провадження, може стати підставою для визнання судді необ`єктивною і небезсторонньою.
Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 110, 369, 371, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід при розгляді кримінального провадження № 0001413 від 16.08.2019 відносно ОСОБА_4 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, задовольнити.
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1