ПОСТАНОВА
13 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 1-20/2011
провадження № 51-4546 ск19
Суддя Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Слов`яносербського районного суду Луганської області від 30 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 05 листопада 2013 року,
встановив:
Вироком Слов`яносербського районного суду Луганської області від 30 липня 2013 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 364, частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з правоохоронною діяльністю, строком на 2 роки, з конфіскацією частини особисто йому належного майна.
Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 05 листопада 2013 року вирок першої інстанції щодо ОСОБА_2 залишено без змін.
У касаційній скарзі та доданих до неї заявах засуджений ОСОБА_2 не погоджується із зазначеними судовими рішеннями та вимагає: поновити йому строк на оскарження, визнавши причини його пропуску поважними, у зв`язку з чим розглянути його заяви про застосування статті 6 та 13 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод; вирок Слов`яносербського районного суду Луганської області від 30 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 05 листопада 2013 року скасувати, а справу закрити; вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, згідно з частиною 1 статті 395 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК 1960 року).
Перевіривши доводи засудженого ОСОБА_2 , Суд дійшов висновку, що його клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження слід залишити без розгляду з наступних підстав.
Ухвалою Касаційного кримінального суду від 01 жовтня 2019 року аналогічне клопотання засудженого ОСОБА_2 про відновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень вже було залишено без розгляду та відмовлено у витребовуванні кримінальної справи щодо нього.
01 листопада 2019 року до Касаційного кримінального суду від ОСОБА_2 знову надійшла касаційна скарга на ті ж самі судові рішення з аналогічним обґрунтуванням їх оскарження та клопотанням про відновлення строку на їх касаційне оскарження.
Суд знову наголошує, що згідно з частиною 4 статті 386 КПК 1960 року, у разі подачі скарги з пропуском встановленого частинами першою і другою цієї статті строку, він може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 КПК 1960 року, судом, який постановив вирок.
Вирок щодо засудженого ОСОБА_2 було винесено Слов`яносербським судом Луганської області. Розпорядженням голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 29/0/3814 від 12 вересня 2014 року змінено територіальну підсудність кримінальних проваджень, підсудних Слов`яносербському районному суду Луганської області, на Марківський районний суд Луганської області.
Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна подати через Марківський районний суд Луганської області разом з касаційною скаргою окреме клопотання, адресоване Марківському районному суду Луганської області, про поновлення строків на касаційне оскарження, оскільки тільки цей суд уповноважений вирішити дане питання.
Системний аналіз норм КПК 1960 року дозволяє Суду зробити висновок щодо неможливості розгляду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень без наявності відповідного судового рішення Марківського районного суду Луганської області. Так, згідно з положеннями статті 353 КПК 1960 року та вищевказаним розпорядженням голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 29/0/38 14 від 12 вересня 2014 року, клопотання про відновлення строку повинно бути розглянуто у судовому засіданні Марківським районним судом Луганської області, за результатами розгляду якого суд повинен винести судове рішення, яким він відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні.
Відповідно до частини 4 статті 386 КПК 1960 року, справа не витребовується, якщо скарга не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Так, керуючись статтею 353, частиною 2 статті 388, частиною 4 статті 386 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, Суд
постановив:
Клопотання засудженого ОСОБА_2 про відновлення строку на касаційне оскарження залишити без розгляду.
Відмовити у витребовуванні кримінальної справи за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок Слов`яносербського районного суду Луганської області від 30 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 05 листопада 2013 року.
Постанова Суду остаточна, оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1