В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.09.2019 Справа №607/18840/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003494 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м.Сколе Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 08 червня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців і покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 05 грудня 2018 року о 14 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував в м.Тернополі по вул.П.Мстислава 1, біля кіоску «Квіти для вас», виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він тоді ж і там же, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть поміченими сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав 25 квіток «Маргаритка», вартістю 35 грн. кожна, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 875 грн.

Крім цього, 02 січня 2019 року о 18 год. 40 хв. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував в м.Тернополі по вул.Живова 9, біля кіоску «W60П» під назвою «1000 дрібничок», виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він тоді ж і там же, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть поміченими сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав викрав 2 ящики новорічних іграшок, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1625 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

22 березня 2019 року між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника, укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України за встановлених у обвинувальних актах обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушеннях.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, у тому числі, злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України, які, згідно ст.12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КК та КПК України.

Виходячи з викладеного, з у рахуванням пояснень сторін щодо порядку виконання вироків, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 22 березня 2019 року між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника, угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Крім цього, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати за проведену у кримінальному провадженні судову товарознавчу експертизу №6.1-59/19 від 18 січня 2019 року в сумі 858 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме 2 комп`ютерних диски, що знаходяться у ньому слід залишити там же.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 22 березня 2019 року між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника, угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом складання покарань до покарання за цим вироком повністю приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 червня 2018 року та остаточно ОСОБА_3 вважати засудженим за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців і покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України та до 3 400 (три тисячі чотириста) грн. штрафу в дохід держави, які, згідно ч.3 ст.72 КК України, виконувати самостійно.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати за проведену у кримінальному провадженні судову товарознавчу експертизу №6.1-59/19 від 18 січня 2019 року в сумі 858 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме 2 комп`ютерних диски, що знаходяться у ньому залишити там же.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1