ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3020/19 Справа № 188/913/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,
за участю

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 03 жовтня 2019 року включно.
Суд врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, вчинив умисний тяжкий злочин в період іспитового строку, на шлях виправлення не став, не працює, засуджений Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області 21.06.2018 року до двох років одного місяця позбавлення волі, в зв`язку з чим існують ризики продовжувати злочинну діяльність та вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Суд першої інстанції виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, чим перешкоджати здійсненню провадження у справі, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей, які мають значення для судового слідства, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
До того ж, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не сплинули, оскільки, перебуваючи під домашнім арештом обвинувачений може переховуватись від суду або вчиняти нові кримінальні правопорушення, також будучи засудженим 16.01.2018 року до обмеження волі з іспитовим строком вже двічі притягався до кримінальної відповідальності, за одне з яких 21.06.2018 року також був засуджений до позбавлення волі на строк два роки один місяць.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, з можливістю виходу на роботу, оскільки в нього на утриманні знаходяться батьки інваліди. При цьому обвинувачений вважає, що пред`явлене йому обвинувачення не відповідає дійсності.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Захисник також підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Вирішуючи питання щодо можливості оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд зважає на те, що 13 червня 2019 року Конституційний суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, тому дана ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Судом першої інстанції встановлена необхідність уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, чим перешкоджати здійсненню провадження у справі, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей, які мають значення для судового слідства, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому апеляційний суд зважає на те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, вчинив умисний тяжкий злочин в період іспитового строку, на шлях виправлення не став, не працює, засуджений Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області 21.06.2018 року до двох років одного місяця позбавлення волі, в зв`язку з чим існують ризики продовжувати злочинну діяльність та вчиняти нові кримінальні правопорушення, тому суд обґрунтовано зазначив про недостатність застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для попередження заявлених ризиків, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи обвинуваченого про відсутність доказів в пред`явленому обвинуваченні є передчасними, оскільки, на момент звернення апеляційної скарги, питання про доведеність або недоведеність обвинувачення має вирішуватися в нарадчій кімнаті з винесенням остаточного рішення по справі в суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4