Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2019 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кортеліси Ратнівського району Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді менеджера зовнішньоекономічної діяльності ПП «Транском Альянс», одруженого, на утриманні малолітня дитина,, інваліда ІІІ групи, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.1 п.«г» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_7 звільнено від відбуття призначеного покарання за даним вироком за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування витрат пов`язаних із наданням правової допомоги задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_10 витрати пов`язані із наданням правової допомоги в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування витрат пов`язаних із наданням правової допомоги задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_11 витрати пов`язані із наданням правової допомоги в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування витрат пов`язаних із наданням правової допомоги задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_12 витрати пов`язані із наданням правової допомоги в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про відшкодування витрат пов`язаних із наданням правової допомоги задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_13 витрати пов`язані із наданням правової допомоги в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, Пашук ОСОБА_14 12.07.2017 року, близько 17.00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись перевищуючи максимальну дозволену швидкість руху, неподалік будинку №10 по вул. Карпенка-Карого в напрямку вул. Конякіна, що у м. Луцьку, Волинської області, проявив безпечність, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, в момент виникнення перешкоди пішохода на проїзній частині дороги, якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим порушив вимоги п.п.2.3(б), 12.3, 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України, продовжив рух та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_15 , який переходив проїзну частину дороги поза пішохідним переходом зліва направо відносно руху автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №279 від 01.08.2017 року, отримав наступні тілесні ушкодження: багато-уламковий злам кісток основи та склепіння черепа, розмозження головного мозку, численні садна та рвані рани тіла, крововиливи в корінь брижі, ворота селезінки, жирову клітковину нирок, забій легень, травматичний гемоторакс (кров у грудній порожнині), крововиливи в ділянці коренів легень, злами ребер із крововиливами пристінкової плеври із обох сторін, черезкапсулярний розрив великої долі печінки, гемоперитонеум (кров у черевній порожнині), відкритий перелом правої плечової кістки, закритий перелом правої плечової кістки, закритий злам правої ключиці та закритий злам лівої ключиці, закритий злам обох кісток правої гомілки, закритий злам обох кісток лівої гомілки, закритий злам правої стегнової кістки, закритий розрив лоного зчленування.

Дані тілесні ушкодження, стосовно живих осіб, належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в своєму клінічному перебігу та в даному випадку викликали смерть потерпілого.

Причиною смерті ОСОБА_15 є отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження, а саме: поєднана тупа травма тіла, що супроводжувалась численними зламами кісток скелету із забоями та розривами внутрішніх органів.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_16 вимог п.п.2.3(б), 12.3, 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просять вирок суду в частині вирішення цивільних позовів про відшкодування моральної шкоди потерпілим цивільним позивачам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 змінити, зменшивши суму відшкодування. Вважають, що судом не враховано ступінь вини потерпілого, який переходив проїзну частину дороги поза пішохідним переходом, при цьому перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння. Зазначають, що згідно довідки приватного підприємства Транском Альянс ОСОБА_7 займає посаду менеджера ЗЕД, та його загальна сума доходів у період лютого по листопада 2017 року склала 29461,84 гривні, з січня по грудень 2018 року 45800 гривень, з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року 25200 грн., що свідчить про його незначні доходи. Крім того, ОСОБА_7 повторно визнаний інвалідом ІІІ групи загального захворювання та йому протипоказана праця з фізичним навантаженням.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_17 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, прокурора та представника потерпілих, які просили вирок суду залишити без змін, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Вирішуючи позовні вимоги в частині розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, дійшов обґрунтованого висновку, що ці вимоги підлягають задоволенню та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості визначив грошову суму на відшкодування моральної шкодив розмірі 50000 гривень.
З огляду на обставини справи, беручи до уваги вищевказані принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції є адекватним нанесеній моральній шкоді.
Апелянтами не надано жодних належних і допустимих доказів, які б дали суду підстави зменшити визначений судом розмір моральної шкоди.
Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.
Що стосується твердження апелянтів про необхідність призначення психологічної експертизи, з метою встановлення, крім іншого і можливого розміру грошової компенсації за заподіяну моральну шкоду то апеляційний суд звертає увагу на наступне, Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (у редакції наказу від 26.12.2012 р. № 1950/5) затверджено Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі рекомендації), п. 6.1 розділу «Психологічна експертиза» визначено, що об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку).
В орієнтовному переліку питань відповідно до п. 6.6 рекомендацій містяться такі питання: чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для особи (прізвище, ім`я та по батькові)? Якщо так, то чи завдані особі (прізвище, ім`я та по батькові) страждання (моральна шкода)? Чи спричинені особі (прізвище, ім`я та по батькові) страждання (моральна шкода) за умов ситуації (зазначаються умови ситуації), що досліджуються у справі? Якщо особі (прізвище, ім`я та по батькові) завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?
Разом з тим, пунктом 6.5 рекомендацій визначено, що при проведенні психологічних експертиз використовуються загальновідомі в науковій практиці психологічні методики і такі, що пройшли державну атестацію, та їх авторські модифікації, що відбираються з урахуванням специфіки експертних досліджень і конкретних питань, поставлених перед психологічною експертизою.
Рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року припинено застосування методик встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань (реєстраційний код 14.1.04)
Окрім того, визначення розміру моральної шкоди є правовим питанням, яке вирішується судом.
З огляду на наведені обставини апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а підстави для його зміни відсутні.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2019 щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: