ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/567/18 Номер провадження 11-кп/814/290/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянула в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 08.05.2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чорний Ріг Семенівського району Полтавської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25.05.2018 року

з участю
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.395, ч.2 ст.289 КК України, і призначено йому покарання:
- за ст.395 КК України - у виді 1 (одного) місяця арешту;
- за ч.2 ст.289 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2016 року, у виді позбавлення волі строком на три місяці і остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років і 3 (три) місяці без конфіскації майна.
Згідно вироку суду, ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.04.2018 обвинуваченому ОСОБА_6 було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік із забороною виходу з будинку/квартири з 22.00 год до 06.00 год, виїзду в особистих справах за межі району/міста, а також зобов`язанням з`являтися на реєстрацію до поліції 2 (два) рази на місяць.
10 квітня 2016 року ОСОБА_6 в Старобабанівській виправній колонії №92 був ознайомлений з цією ухвалою та обов`язком не пізніше 12 квітня 2018 року прибути до обраного місця проживання в АДРЕСА_1 , та зареєструватися в Гребінківському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі Гребінківський ВП), попереджений про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення ним правил адміністративного нагляду і несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання та реєстрації в поліції.
12 квітня 2018 року обвинувачений ОСОБА_6 , умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, після звільнення з місць позбавлення волі у встановлений строк не прибув до обраного місця проживання без поважних причин.
В подальшому, прибувши 02.05.2018 до вищевказаного обраного місця проживання, до Гребінківського ВП на реєстрацію не з`явився.
Такими умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.395 КК України - порушення правил адміністративного нагляду, а саме неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
Крім того, в ніч з 05 на 06 травня 2018 року, обвинувачений ОСОБА_6 , з метою крадіжки шляхом вільного доступу потрапив на господарства потерпілого ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, з використанням знайденого ключа відкрив запірний пристрій на дверях сараю та проник до його приміщення, звідки повторно, таємно, умисно, з корисливою метою незаконно заволодів належному ОСОБА_9 мопедом марки «Suzuki» модель «Adress», чорного кольору, вартістю 3 419 грн, який викотив з території господарства та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Такими умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення цього злочину повторно та з проникненням у приміщення.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, які їх подали
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини провадження і вирок суду в частині засудження обвинуваченого за ст. 395 КК України, просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши його дії з ч.2 ст. 289 КК України на ч.3 ст. 185 КК України та призначити останньому покарання за цією статтею обвинувачення 3 роки позбавлення волі. З врахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України остаточно призначити 3 роки 1 місяць позбавлення волі.
Зазначає, що ОСОБА_6 таємно, з проникненням у приміщення заволодів мопедом, об`єм двигуна якого 49 см.куб. Отже у даному випадку його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України. Одночасно апелянт вказує на суворість призначеного обвинуваченому покарання, який має міцні соціальні зв`язки, на диспансерних обліках не перебуває, а тому вважає, що покарання у виді 3 років позбавлення волі буде достатньо для виправлення ОСОБА_6 .
Під час апеляційного перегляду підтримала свою апеляційну скаргу.
Позиція інших учасників провадження
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу свого захисника.
Прокурор ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Потерпілий ОСОБА_9 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, своєї позиції щодо апеляційної скарги не висловив.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочинів, передбачених ст. 395, ч.2 ст. 289 КК України, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались. Крім того фактичні обставини вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, не оспорюються захисником в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції виходить із того, що було встановлено місцевим судом.
Доводи захисника про те, що мопед марки «Suzuki» модель «Adress» з об`ємом двигуна 49 см.куб не є механічним транспортним засобом, що на його думку, свідчить про відсутність в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому діяння, є безпідставними.

Згідно з визначенням, закріпленим у примітці до ст. 286 КК України, під транспортними засобами в цій статті та статтях 287, 289 і 290 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що викрадений у потерпілого ОСОБА_9 мопед з об`ємом двигуна 49 см.куб у розумінні примітки ст. 286 КК України є транспортним засобом, а отже є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України.

Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_6 суд правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як видно із матеріалів провадження, саме вказаними нормами закону керувався суд першої інстанції, при постановлені вироку та призначенні покарання ОСОБА_6 .

Зокрема, при обранні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, даних, що характеризують його особу, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, які його обтяжують .

Враховуючи особу обвинуваченого, який вину в інкримінованих злочинах визнав, щиро розкаявся, неодноразово судимий за злочини проти власності, ніде не працює, засобів до існування не має, його асоціальний спосіб життя, а також позицію потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_6 , місцевий суд належним чином обґрунтувавши своє рішення, в тому числі й обставинами на які посилається апелянт, дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання, в межах санкцій статей обвинувачення.

Призначене місцевим судом покарання, на думку колегії судів, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25.07.2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено о 15 год. 10.06.2019 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4