Справа № 279/4755/17
Номер рядка звіту 18
номер провадження 1-кп/279/247/18 В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березівка Коростенського району Житомирської області, особи без громадянства, з загальною середньою освітою, не працюючого, на утриманні осіб не має, не інваліда, раніше судимого: 12.12.2013 року Малинським районним судом Житомирської області за ст.125 ч.2 КК України до 200 годин громадських робіт; 31.01.2015 року Коростенським міськрайонним судом за ст.389 ч.2 КК України до 1 місяця арешту; 20.03.2017 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.3,75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
Повторно, в період часу з 05.09.2017 року по 09 годину 07.09.2017 року, ОСОБА_5 , знаходячись неподалік від домогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника, проник на територію вказаного домогосподарства, підійшов до будівлі в якій знаходиться підсобне приміщення та приміщення гаражу, які були зачинені на навісні замки, шляхом відриву металевої скоби на дверях, проник в середину вказаного підсобного приміщення, звідки таємно викрав чуже майна, а саме два рулони сітки «Рябиці», вартістю 480,00 грн., за один рулон, на загальну суму 960 гривень, а з приміщення гаражу, таємно викрав чуже майно, а саме мангал, вартістю 450 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1410,00 гривень.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, поєднаними зпроникненням у приміщення, ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Такі встановлені судом обставини підтверджуються показаннями потерпілої, свідків, дослідженними в судовому засіданні письмовими доказами.
Обвинувачений ОСОБА_5 по суті пред`явленого обвинувачення винним себе не визнав та показав, що вказаного злочину він не вчиняв, майно потерпілої не викрадав, сітку дав йому сам ОСОБА_6 , щоб занести до ОСОБА_7 і продати. В той день він був у стані алкогольного сп`яніння, сітку залишив у ОСОБА_7 бо не в силі був її нести назад, так як він не дав йому за неї гроші, тому пішов додому. Просив його виправдати.
Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини за яких було вчинено крадіжку її майна, що зазначені в обвинувальному акті. Про крадіжку їй повідомив ОСОБА_6 , який мешкає в її будинку, що розташований в АДРЕСА_2 . Прибувши на місце вона викликала поліцію, потім з працівниками поліції поїхали та вилучили у ОСОБА_7 викрадену сітку, мангал повернуто не було. Вказала, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_8 свідчив про те, що до його помешкання восени 2017 року прийшов обвинувачений ОСОБА_9 та приніс два рулони сітки, був в стані алкогольного сп`яніння, голосно кричав та стукав у вікна. Після того, як він не вийшов до нього, ОСОБА_10 кинув сітку під сарай й пішов. Вони викликали працівників поліції, які забрали цю сітку. На передодні ОСОБА_6 також пропонував йому купити сітку, однак він відмовився.
Свідок ОСОБА_11 показав, що він виявив крадіжку сітки із сараю, де проживає разом із співмешканкою ОСОБА_4 , і одразу ж повідомив її про викрадення сітки та мангалу. Потім вони почали шукати їх речі та знайшли сітку у Лихоші, який раніше займався металобрухтом. Дозволу брати сітку обвинуваченому ОСОБА_10 він не давав, а також продавати вказану сітку його не просив. Сітку повернули їм, а мангал ні.
Обвинувачений з показаннями вказаних свідків погодився, їх правдивість не заперечив.
Письмовими доказами вчинення ОСОБА_5 інкримінованого злочину, які були безпосередньо судом досліджені в судовому засіданні є: витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено на підставі заяви ОСОБА_4 з правовою кваліфікацією дій за ч.3 ст.185 КК України; протокол прийняття заяви потерпілої від 08.09.2017 року; протокол огляду місця події від 08.09.2017 року, яким зафіксовано місце вчинення злочину, обстановку в приміщенні, розташування речей, виявлено та вилучено навісний замок, з фото таблицею та схематичним планом до нього; довідкою про вартість викраденого майна; протокол про тимчасове вилучення майна у ОСОБА_8 металеву фомку, яке він видав добровільно працівникам поліції, що приніс йому ОСОБА_5 ; протокол огляду речей; виявлені та вилучені речі визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.
Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.
Оцінюючи покази обвинуваченого про його непричетність до крадіжки майна ОСОБА_4 , суд визнає їх неправдивими, даними з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене та покращити своє становище, оскільки досліджені в ході судового слідства письмові докази об`єктивно поєднуються між собою і підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Крім того, у суду не має підстав не довіряти показанням потерпілої та свідків, оскільки вони є послідовними та однаковими про усі обставини вчинення обвинуваченим даного злочину. Зокрема потерпіла стверджувала, що про крадіжку її речей їй повідомив саме ОСОБА_6 , а сам свідок ОСОБА_12 в суді підтвердив, що сітку та мангал ОСОБА_10 не давав і продавати її не просив.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає його вік (59 років).
Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.
При цьому суд виключає з обвинувачення таку обтяжуючу обставину, як повторність, оскільки вона являється кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.
Разом з тим, обвинувачений та свідок ОСОБА_7 в суді дали показання, що ОСОБА_10 в день вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак дана обставина не підтверджена медичними документами, що позбавляє суд визнати цю обставину, як таку, що обтяжує покарання обвинуваченого.
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, а невизнання в судовому засіданні обвинуваченим своєї вини, суд вважає спробою останнього уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Як особа ОСОБА_5 ніде не працює, не інвалід, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, утриманців не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив в період іспитового строку.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу винного, його вік, відношення до вчиненного, що шкода заподіяна злочином в повному обсязі не відшкодована, думку потерпілої щодо покарання, яка не наполягала на суворому покаранні, претензій матеріального порядку до обвинуваченого не заявляє, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_5 вчинив злочин під час іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду, йому може бути обрано покарання лише пов`язане з ізоляцією від суспільства, відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі, з частковим приєднанням покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2017 року, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому слідстві не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2017 року і остаточно для відбування ОСОБА_5 визначити покарання за сукупністю вироків 3 роки 2 місяці позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Речові докази: навісний замок, який зберігається в КСРД Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області повернути за належністю; два рулони металевої сітки «рябиці», які передані під зберігальну розписку ОСОБА_4 залишити останній, як власнику даного майна; металеву фомку, яка передана на зберігання ОСОБА_8 знищити.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався, цивільний позов не пред`являвся.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1