Справа № 162/69/18 Провадження №11-кп/802/312/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 13 лютого 2019 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, працює електромонтажником в ТОВ «Північно-Український Будівельний альянс», неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, несудимий, -

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді виправних робіт на строк 10 місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави;

- за ч.1 ст.126 КК України у виді виправних робіт на строк 3 місяці з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді виправних робіт на строк 10 місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.

Вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 26 листопада 2017 року близько 14 години, знаходячись за місцем свого проживання, а саме в приміщенні кімнати домоволодіння за адресою по АДРЕСА_1 , з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, підійшов до ОСОБА_11 , взявши за ногу, стягнув її на підлогу. Не припиняючи свої дії ОСОБА_8 взяв ОСОБА_11 за одяг, піднявши з підлоги, кинув на ліжко, правою та лівою рукою стискав за шию, притискаючи до ліжка, умисно наніс удар долонею руки в обличчя потерпілої, після чого схопив її за волосся та таким чином витягнув з кімнати в коридор, спричинивши потерпілій такими умисними протиправними діями фізичний біль.
Він же, 12 січня 2018 року близько 01 години 30 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання, а саме в приміщенні кімнати домоволодіння за адресою по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів тривалих особистих неприязних відносин в ході побутового конфлікту умисно наніс кулаком правої руки не менше п`яти ударів в обличчя колишньої дружини ОСОБА_11 , кулаками обох рук умисно наніс не менше двох ударів в ділянки передпліч і плечей обох рук потерпілої та не менше трьох ударів кулаком правої руки по спині потерпілої, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді множинних підшкірних крововиливів спини, правого плеча і лівого передпліччя, які згідно висновку судово-медичного експерта № 22 від 14.02.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Також ОСОБА_8 12 січня 2018 року близько 01 години 30 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання, а саме в приміщенні кімнати домоволодіння за адресою по АДРЕСА_1 , під час суперечки з ОСОБА_11 , в яку втрутилась їх малолітня дочка ОСОБА_12 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс останній не менше п`яти ударів по голові, чим заподіяв їй тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин з незначними внутрішньо шкірними крововиливами лівої лобно-скроневої ділянки обличчя, яке згідно висновку судово-медичного експерта № 23 від 14.02.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У поданій апеляції прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та призначення менш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом при призначенні покарання за ч.1 ст.126 КК України не враховано положення ч.1 ст.57 КК України та призначено покарання на строк, який не передбачений законом, при цьому положення ст.69 КК України не застосовувалися. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих правопорушень та призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді виправних робіт на строк 10 місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави, за ч.1 ст.126 КК України у виді виправних робіт на строк 6 місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити обвинуваченому остаточне покарарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, захисника та обвинуваченого, які апеляційну скаргу також підтримали, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочинів, за які його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України є правильною і також не оскаржується.

Що стосується твердження прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та призначення менш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, то воно є обгрунтованим, тому заслуговує на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Одним із видів покарання згідно санкції ч.1 ст.126 КК України є виправні роботи на строк до 1 року.

Частиною 1 ст.57 КК України передбачено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого.

Разом з тим, суд першої інстанції призначивши покарання за ч.1 ст.126 КК України у виді виправних робіт на строк 3 місяці вийшов за межі санкції статті, тобто неправильно застосував Закон про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про призначення покарання за ч.1 ст.126 КК України, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 необхідно призначити за ч.1 ст.126 КК України найсуворіше за видом покарання, однак на мінімальний строк, а остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим як і просить в скарзі прокурор.

На думку апеляційного суду, саме таке призначене покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для повторного призначення покарання за ч.1 ст.125 КК України, аналогічного тому, яке призначив суд першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, вирок суду в частині призначення покарання за ч.1 ст.126 КК України, не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 13 лютого 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання за ч.1 ст.126 КК України скасувати.

Залишити ОСОБА_8 призначене покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді виправних робіт на строк 10 (десять) місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.126 КК України у виді виправних робіт на строк 6 (шість) місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді виправних робіт на строк 10 (десять) місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.

В решті вирок Любешівського районного суду від 13 лютого 2019 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді