Справа № 712/7479/19
Провадження № 1кс/712/4289/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси винесене в кримінальному провадженні № 0000088 від 29.05.2019 старшим слідчим СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старосілля Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта вища, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючому на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда 2-ї групи, працюючого на посаді головного інженера Черкаського району електричних мереж ПАТ «Черкасиобленерго», раніше не судимого, передбаченого, ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , посилаючись на те, що в провадженні СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000088 від 29.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , будучи службовою особою, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за швидке та безперешкодне погодження на відповідність технічним умовам робочого проекту електропостачання житлового будинку з електропостачанням по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , в інтересах якого за довіреністю від 22.04.2019 діє ОСОБА_9 , умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, 23.05.2019, в період з 08.00 до 18.00 години, більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, знаходячись в своєму службовому кабінеті на другому поверсі приміщення відокремленого структурного підрозділу «Черкаський район електричних мереж» ПАТ «Черкасиобленерго», що розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 51, повідомив ОСОБА_9 про необхідність надання неправомірної вигоди для себе у вигляді грошових коштів в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, з погрозою вчинення дій, з використанням службового становища, щодо непогодження робочого проекту, який поданий ОСОБА_9 , на відповідність технічним умовам приєднання до електричних мереж електроустановок, тим самим вимагав одержання неправомірної вигоди.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, поєднуючи свої дії вимогою щодо надання зазначеної неправомірної вигоди, з корисливих спонукань, ОСОБА_6 03.06.2019 під час зустрічі з ОСОБА_9 , у період з 15.00 до 15.40 години, знаходячись в своєму службовому кабінеті на другому поверсі приміщення відокремленого структурного підрозділу «Черкаський район електричних мереж» ПАТ «Черкасиобленерго», що розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 51, зловживаючи своїм службовим становищем одержав від ОСОБА_9 обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а саме: 10 купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень кожна, за швидке та безперешкодне погодження на відповідність технічним умовам робочого проекту електропостачання житлового будинку з електропостачанням по АДРЕСА_2 .

03.06.2019 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.06.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, серед яких: заява ОСОБА_9 від 27.05.2019, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.06.2019, протоколом огляду місця події від 03.06.2019, протоколом освідування особи від 03.06.2019, протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 03.06.2019 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до ч. 3 ст. 368 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Слідчий в клопотанні посилається на те, що ОСОБА_6 03.06.2019 вчинив тяжкий злочин за який був затриманий, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та сукупність очевидних ознак на місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Разом з тим, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість безперешкодно застосовувати вплив на свідків у кримінальному провадженні, з метою схилення їх до дачі неправдивих показів, переслідуючи при цьому мету уникнення від кримінальної відповідальності та приховування можливих аналогічних фактів своєї злочинної діяльності. Крім цього, ОСОБА_6 також матиме змогу знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання повністю підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні, заперечував щодо задоволення клопотання слідчого та просив в задоволенні клопотання відмовити та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисники ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленого клопотання, та просили відмовити в застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження приходить до наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим відділом Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000088 від 29.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, який є тяжкими злочином, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

03.06.2019 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.06.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_6 може матиме можливість безперешкодно застосовувати вплив на свідків у кримінальному провадженні, з метою схилення їх до дачі неправдивих показів, переслідуючи при цьому мету уникнення від кримінальної відповідальності та приховування можливих аналогічних фактів своєї злочинної діяльності. Крім цього, ОСОБА_6 також матиме змогу знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Однак слідчим та прокурорами не доведено та не надано доказів наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Крім того, прокурором та слідчим не обґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності,наявності злочинних зв`язків).
Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Крім того, згідно ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи. Крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.
Так, у справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умісні і достатні» причини взяти її під варту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочину діяльність.
В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак, сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.
Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує необґрунтованість ризиків про які зазначив прокурор, а також не наведення переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання, місце роботи, на утриманні малолітню дитину, являється інвалідом 2 групи, позитивно характеризується за місцем роботи, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
На підставі вище викладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку немає, тому слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 21-00 год. до 06-00 год. та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі і тих, які прокурор вважає пріоритетними.

Керуючись, ст. 29 Конституції України, ст.ст. 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 21-00 години по 06-00 годину ранку.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Визначити строк дії ухвали тривалістю в два місяці - по 04 серпня 2019 року включно.
Строк домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 рахувати з моменту винесення ухвали суду, тобто з 04 червня 2019 року.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати :
1) за наявності здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
3) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертами за відсутністю слідчого, прокурора або захисника;

4) не відвідувати місця, де знаходяться розважальні заклади.

Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію цієї ухвали мені вручено « » червня 2019 року о « » год. « » хв.
Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний ОСОБА_6