ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м.Фастів Київська область 12 грудня 2019 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю скаржника ОСОБА_3 ,

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову від 19.11.2019 року про відмову в задоволенні клопотання по кримінальному провадженню № 0001183,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду з скаргою на постанову від 19.11.2019 року про відмову в задоволенні клопотання по кримінальному провадженню № 0001183, в своїй скарзі посилається на те, що вона звернулася в порядку ст.220 КПК України до слідчого СВ Фастівського відділку поліції з клопотанням про допит ОСОБА_4 , щодо всіх обставин факту її пограбування в ніч з 21 на 22 грудня 2016 року, а саме в участі в пограбуванні ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 . Просила допит провести з її участю та з застосуванням відеофіксації. На її клопотання 19.11.2019 року слідчим було прийнято постанову про відмову в задоволенні клопотання згідно якої їй було відмовлено у допиті вказаної особи. Просить скасувати дану постанову.

Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримала і просила їх задовільнити.

Слідчий, прокурор в судове засідання не зявилися. Про слухання справи повідомлялися вчасно та належним чином, заяв клопотань не надходило. В силу ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора, рішення дії, чи бездіяльність яких оскаржується не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги прихожу до наступного.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора в тому числі: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні є вичерпним.

Звертаючись з даною скаргою до слідчого судді ОСОБА_3 , зазначила, що вона звернулася до слідчого Фастівського відділку поліції із клопотанням про допит ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0001183.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобовязані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з обєктивних причин надсилається їй.

Постановою слідчого відділу СВ Фастівського ВП ГУНП в Київській області про відмову (часткову відмову) в задоволені клопотання від 19.11.2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено.

З тексту постанови про відмову в задоволенні клопотання від 19.11.2019 року, предметом скарги якої є, слідчий зазначив, що за заявою ОСОБА_3 , було внесено відомості до ЄРДР № 0001183 від 26.10.2019 року, правова кваліфікація за ч.3 ст.186 КК України. Підставою внесення відомостей, як зазначила скаржник, було відкрите викрадення її майна із застосуванням фізичного насильства групою осіб, а саме ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 .
Також, слідчий зазначив, що за аналогічною заявою ОСОБА_3 , були внесені відомості до ЄРДР № 0002245 за ч.3 ст.186 КК України. На даний час кримінальне провадження завершено і скеровано до Фастівського міськрайонного суду з обвинувальними актами відносно ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 .

Слідчим вказано, що в рамках кримінального провадження № 0002245 за ч. 3 ст. 186 КК України ОСОБА_4 , допитана в якості підозрюваної і на даний час справа перебуває на судовому розгляді.

При допиті її як свідка про обставини, які досліджуються і в кримінальному провадженні № 0002245 буде порушено її право на захист так, як відповідно при допиті її як свідка вона попереджається про кримінальну відповідальність за ст. 384 КПК України (завідомо неправдиве показання свідка).

Слідчі (розшукові) дії це дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 223 КПК України).

Ознаки, які характеризують такий вид процесуальних дій:

мають пізнавальну спрямованість (завжди спрямовані на отримання, фіксацію чи перевірку доказів);

їх проведення може істотно зачіпати права та законні інтереси осіб (в зв`язку з цим, деякі з них можуть бути проведені тільки після погодження із прокурором чи дачі згоди на проведення слідчого судді);

процесуальний порядок їх проведення закріплений у кримінально-процесуальному законі та в необхідних випадках забезпечується державним примусом.

Підставою для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України). При цьому мета слідчої дії вказується у конкретних статтях, які регламентують процесуальний порядок їх проведення.

Допит це передбачена кримінальним процесуальним законом слідча дія, яка полягає в одержанні слідчим, прокурором від свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, експерта показань про обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Слідча дія повинна проводитися тільки за наявності для того законних підстав. Закон відносить до таких підстав наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення мети слідчої дії.

Згідно ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом в тому числі ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Звертаючись до слідчого з клопотанням про допит особи, як вбачається з клопотання, ОСОБА_3 , вказала про допит ОСОБА_4 на причетність до пограбування в ніч з 21 на 22 грудня 2016 року в частині участі в пограбуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

З матеріалів кримінального провадження № 0001183 від 26.10.2019 року, правова кваліфікація за ч.3 ст.186 КК України вбачається, що особі, яку просить допитати (при цьому не зазначено в клопотанні від 14.11.2019 року в якості свідка чи підозрюваної) ОСОБА_4 про підозру не повідомлено.
Згідно ст.95 КПК України показання свідка є одним з видів доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 КПК України сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка.

Як зазначено в п.2 ч.2 ст.66 КПК України, свідок зобовязаний давати правдиві показання під час досудового розслідування та судового розгляду.

Якщо свідок не підпадає під дію обставин, визначених у п.3 ч.1 ст.66, він зобовязаний давати слідчому, прокурору, слідчому судді, суду правдиві показання про обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження; за завідомо неправдиві показання або за відмову від давання показань свідок несе кримінальну відповідальність, передбачену ст.383 КК України.

Також, з метою посилення відповідальності свідка і вагомості його участі у кримінальному провадженні законодавець передбачив приведення його до присяги (ст.352 КПК України).

В обгрунтування відмови в допиті ОСОБА_4 , слідчий послався на те, що в рамках кримінального провадження № 0002245 від 29.12.2016 року, відомості про яке було внесено за заявою ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 186 КК України про відкрите викрадення її майна із застосуванням фізичного насильства групою осіб (аналогічне кримінальному провадженню № 0001183 від 26.10.2019 року), ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру та допитано в якості підозрюваної. На даний час справа перебуває на судовому розгляді.
Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Відповідно до п.4, 5 ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати.

Отже, аналіз наведених норм передбачає, що при допиті свідка він зобовязаний давати правдиві показання і несе відповідальність за завідомо неправдиві показання або за відмову від давання показань на відміну від підозрюваного, обвинуваченого, який має право говорити, давати показання або відмовитися від таких дій.
Таким чином, ОСОБА_4 , допитана в кримінальному провадженні № 0002245 від 29.12.2016 року, як підозрювана про обставини події, які відбулися в ніч з 21 грудня на 22 грудня 2016 року та які стали підставою внесення відомостей до ЄРДР № 0002245 29.12.2016 року та № 0001183 від 26.10.2019 року.
При допиті її як свідка в кримінальному провадженні № 0001183 від 26.10.2019 року будуть порушенні її права на захист про що зазначив в постанові слідчий.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні суд зобовязаний визнати істотними порушенням прав людини і основоположних свобод і є недопустимими доказами.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, і не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам.
Згідно положень ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу і може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобовязання припинити дію; зобовязання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, враховуючи, що слідчим під час досудового розслідування допит як свідка ОСОБА_4 з приводу обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні, може призвести до порушення її прав, як підозрюваної, слідчий суддя вважає, що проведення органом досудового розслідування допиту вказаного свідка за ініціюванням сторони захисту є передчасним, слідчим на законних підставах прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про допит ОСОБА_4 , тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.2,40,42,93,95,303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 19.11.2019 року про відмову в задоволенні клопотання від 14.11.2019 року про допит ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0001183 залишити без задоволення.

Ухвала в порядку ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1