Єдиний унікальний номер справи 185/6745/19
Провадження № 1-кп/185/660/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

22.07.2019 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов вищевказаний обвинувальний акт.
Обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії запобіжного заходу до 08.11.2019 року. Обвинувачений утримується під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4».
Прокурором в судовому засідання заявлене письмове клопотання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу завершується, до 08.11.2019 року немає можливості розглянути провадження по суті, підстав для звільнення обвинуваченого з під варти немає, останній обґрунтовано обвинувачується в скоєнні злочину, який є особливо тяжким злочином. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були враховані при обрані обвинуваченому запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, не відпали: під загрозою можливого покарання обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення. Інший більш м`який запобіжний захід, на думку прокурора, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, заявлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою. Заявлене клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого на домашній арешт не підлягає задоволенню. Крім того, в майбутнє судове засідання просить викликати свідка ОСОБА_8 шляхом постановлення ухвали про привід, оскільки остання належним чином була повідомлена.
Захисником було заявлено письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт в період доби з 20.00 години до 07.00 години наступного дня. В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.15 ч.2 ст.115 ч.1 КК України, необґрунтоване та безпідставне, невмотивоване, не підтверджується доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування неправильно кваліфіковані. Поведінка потерпілого спровокувала події, які інкриміновані обвинуваченому, потерпілий не бажає приймати участі в розгляді кримінального провадження, тим самим не висловлює жодних претензій до обвинуваченого. При зміні запобіжного заходу обвинуваченому треба врахувати, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки: зареєстрований і має постійне місце проживання в м.Тернівці, за місцем проживання характеризується позитивно, разом проживає зі співмешканкою ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_5 офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, до цього перебував на лікуванні, батько обвинуваченого після перенесеної операції потребує стороннього догляду та чергової операції. Прокурором не доведені ризики, які б виправдовували тримання ОСОБА_5 під вартою, також прокурором не доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Тому вважає, що заявлене клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню. На виклику свідків, заявлених прокурором, сторона захисту не наполягає.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що письмове клопотання прокурора про продовження строків обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необґрунтоване, просить задовольнити письмове клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за місцем його реєстрації в м.Тернівка, з місця роботи він не звільнений.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів встановила наступне
Відповідно до положень ч. 3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 08.11.2019 року, однак, завершити кримінальне провадження до вказаної дати неможливо, на даний час відбувається судове слідство.
Під час проведення судового засідання прокурором було подане письмове клопотання про необхідність продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою на 60 днів.
Захисником обвинуваченого до проведення судового засідання подане письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт, яке було підтримано в судовому засіданні обвинуваченим.
Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як домашній арешт та тримання під вартою.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.
Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. В частині 2 статті 194 КПК України закріплено, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від поваги до особистої свободи, визначеної Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.
В правових позиціях Європейського суду з прав людини, викладених за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», визначено, що:
- відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу саме тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами;
- продовження утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;
- особа, обвинувачувана у правопорушенні, повинна бути звільнена, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого утримання під вартою. Щоб дотримати ці вимоги, судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях, за якими вони відмовляють у задоволенні клопотання про звільнення;
- існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але ... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою»;
- при цьому існує презумпція на користь звільнення з - під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризикам ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинувачений повинен бути звільнений.
Тобто Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою та зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик впливу на свідків, які ще не допитані судом, а також враховує тяжкість покарання, яке може бути призначено в разі визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим, його вік, спосіб вчинення кримінального правопорушення, стан здоров`я обвинуваченого.
Суд приймає до уваги, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, яких є особливо тяжким, в той самий час, з`ясовуючи питання про міцність соціальних зв`язків, судом встановлено, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки: зареєстрований і має постійне місце проживання в м.Тернівці, за місцем проживання характеризується позитивно, разом проживає зі співмешканкою ОСОБА_9 , за місцем роботи характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте судимості погашені, до цього перебував на лікуванні, батько обвинуваченого після перенесеної операції потребує стороннього догляду, в наступний час батько обвинуваченого перебуває в лікувальному закладі і потребує операції.
Отже, всі обставини, досліджені в ході судового засідання, у сукупності дають достатні підстави про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з використанням електронного засобу контролю, оскільки стороною захисту не доведено про наявність роботи на теперішній час у обвинуваченого. Надана характеристика з місця роботи обвинуваченого датована 28.05.2019 року підтверджувала наявність місця роботи у обвинуваченого під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірність призначення за це суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення обвинуваченого від суду, переховування, перешкоджання судовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Все це дає підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю може в повній мірі запобігти вказаному ризику із покладенням обов`язків на обвинуваченого, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо застосування приводу стосовно свідка ОСОБА_8 суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1,2 ст. 139 КПК України, якщо свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.

Згідно до ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Оскільки об`єктивний розгляд кримінального провадження за відсутності свідка, який не з`явився в судове засідання, є неможливим, тому суд вважає необхідним постановити ухвалу про її привід.

Досудове слідство по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, проводилося слідчим СВ Павлоградського ВП, тому суд вважає за необхідне доручити виконання ухвали про привід Павлоградському ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 177, 139, 140 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Оголосити перерву в судовому засіданні за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, до 20.11.2019 року о 13:00 год.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з використанням електронного засобу контролю, строком на два місяці, а саме - до 5 січня 2020 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати житло за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , - цілодобово та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.

Негайно звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_5 та зобов`язати його прибути до місця своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електроні засоби контролю.

Ухвалу в частині запобіжного заходу обвинуваченому передати для виконання органу Національної поліції за місцем реєстрації обвинуваченого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Піддати приводу на 13.00 годину 20 листопада 2019 року:

-свідка ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Виконання даної ухвали в частині приводу свідка доручити начальнику Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Павлоградського місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 .

В наступне судове засідання викликати прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого. свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3