Справа № 462/2020/19
У Х В А Л А

29 травня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
перекладача - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження №0004044 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004044 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такий закінчується. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Під час досудового розслідування даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_7 від 09.11.2018 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було неодноразово продовжено. Разом з тим,вважає, що є всі наявні докази вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, ризики передбачені ч. ч.1, 5 ст.177 КПК України, що стали підставою обрання запобіжного заходу не зменшились, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено, натомість прокурор зазначає, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки втік з місця злочину, є мешканцем іншої області, тимчасового та постійного місця проживання на території Львівської області не має; 09.10.2018 року слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області винесено ухвалу, якою дано дозвіл на затримання ОСОБА_4 , з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки в підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів.
Окрім цього вказує і обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, які передбачені у ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість злочину, вік та стан здоров`я, який дозволяє застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Покликається на те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому наявні достатні підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник заперечили протипродовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, захисник зазначила, що в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу відсутні доказові матеріали, що підтверджують обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність одного чи кількох ризиків, зазначених у його клопотанні. Крім того, відсутній виклад обставин, які свідчать про те, що раніше заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, крім того, прокурором в даному клопотанні не доведено обставини, які свідчать про неможливість запобігання ризикам, зазначеним у його клопотанні шляхом застосування більш мяких запобіжних заходів. Так, прокурор у клопотанні посилається на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , як на головний критерій для визначення вірогідності його втечі або намагань зашкодити здійсненню правосуддя, проте згідно з рішеннями ЄСПЛ стверджує, що тяжкість злочину не може бути підставою для обгрунтування твердження про можливу втечу особи. Також ЄСПЛ вважає, що навіть "існування вагомої підозри у причетності особи до тяжкого злочину хоча й має значення, та саме собою не може виправдати застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить суд взяти до уваги те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та місце реєстрації, на обліку в наркологічному, психоневрологічному диспансерах не перебуває. Враховуючи наведене, вважає застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку є незаконним, необгрунтованим та надмірним, тому в задоволенні клопотання просить відмовити та застосувати до ОСОБА_4 менш суворий запобіжний захід.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, прийшов до наступного висновку.
У відповідності до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в підготовчому судовому засіданні не встановлено.
Стороною захисту не надано жодних документів, що дають підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з ч.5 ст.194 КПК України, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду та належну поведінку обвинуваченого.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на два місяці.

Керуючись ст.176-178, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28.07.2019 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1