Справа № 466/6939/17
Провадження № 11-сс/811/534/19
Судді Львівського апеляційного суду ОСОБА_1 , у провадженні за апеляційною скаргою начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 червня 2019 року про накладення арешту на майно.
З вказаним рішенням я не згідна, маю окрему думку та вважаю, що рішення слідчого судді відповідає вимогам закону та є обґрунтованим.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 червня 2019 року задоволено клопотання начальника слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_5 та накладено арешт на вилучені 16 травня 2019 року в ході обшуку службових приміщень Львівської митниці ДФС речі, предмети та документи.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В свою чергу ч.3 ст.170 КПК України зазначає, що у випадку передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 травня 2019 року, надано дозвіл на проведення обшуку службових приміщень Львівської митниці ДФС, що знаходяться, за адресою: м. Львів, вул. Костюшка, 1.
На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 травня 2019 року у службових приміщеннях Львівської митниці ДФС 16 травня 2019 року був проведений обшук, під час якого були вилучені зазначені в клопотанні речі, предмети та документи.
Постановою начальника СВ СУ військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_5 від 08 червня 2019 року вилучені під час обшуку речі, предмети та документи визнані речовими доказами.
Ураховуючи мету та завдання накладення арешту на майно як заходу забезпечення кримінального провадження, на моє переконання, слідчий суддя, з`ясувавши всі обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час, та з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення та перетворення вилучених речей, предметів та документів обґрунтовано наклав арешт.
Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України тимчасово вилученим майном вважаються вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.
Отже, тимчасово вилученим майном вважаються лише речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.
Натомість ухвалою слідчого судді від 15 травня 2019 року було надано дозвіл на проведення обшуку у службових приміщеннях Львівської митниці ДФС, виявлення та вилучення зазначених речей та документів.
Відтак, вилучені речі та документи під час проведення обшуку 16.05.2019 не являються тимчасовим вилученим майном.
При цьому, вказані речі та документи постановою слідчого у кримінальному провадженні від 08.06.2019 приєднано у якості речових доказів до кримінального провадження.
За наявності таких обставин, що належно не враховані колегією суддів при ухваленні судового рішення, були достатні підстави для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, про що аргументовано доведено слідчим суддею у своїй ухвалі.
З огляду на зазначене, на моє переконання, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, відтак підстави для її скасування відсутні.
Суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_1