Провадження № 11-кп/4820/371/19
Справа № 675/408/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконфенцзв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року,
в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м.Вінниця, українця, громадянина України
про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року.

Таке рішення суд мотивував тим, що за місцем відбування покарання він характеризується посередньо та незадовільно, не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до суспільно корисної праці та виконання робіт із благоустрою місць позбавлення волі ставиться незадовільно, роботи по благоустрою колонії виконує лише під постійним контролем адміністрації, зацікавленості в кінцевих результатах не проявляє, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Знаходиться на профілактичному обліку як особа, схильна до самогубства.
Захисник ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою клопотання про умовно-дострокове від відбування призначеного ОСОБА_7 покарання задовольнити, вважає, оскаржувану ухвалу незаконною в силу невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що станом на день звернення до суду з клопотанням ОСОБА_7 відбув половину призначеного судом строку покарання, а відтак, у відповідності з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, набув права на таке звільнення. Вказує, що всі проступки, за які ОСОБА_7 був підданий дисциплінарному стягненню, є незначними та не характеризують засудженого, як злісного порушника умов відбування покарання. Крім того, засуджений ОСОБА_7 бере активну участь у релігійному житті колективу, продовжує безперервно навчатися, виконує всі доручені йому роботи з благоустрою установи, а відсутність факту працевлаштування зумовлена відсутністю робочих місць та пропозицій з боку адміністрації установи, а відтак не свідчить про небажання засудженого працювати. Апелянт, вважає що є усі підстави для застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В силу положень ч.ч.1 та 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та лише після фактичного відбуття засудженим строку покарання, визначеного ч.3 цієї статті.

Пленум Верховного Суду України у підпункті «а» пункту 2 постанови №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким роз`яснив, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 110 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року залишено без змін.

На час звернення із заявою про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, відбув частини, призначеного йому строку покарання, проте ці матеріали не містять переконливих даних про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці він довів своє виправлення.

З 17.08.2017 року ОСОБА_7 утримувався в ДУ «Вінницька УВП (№1)».

Засуджений ОСОБА_7 з 09.09.2017 року відбував покарання в Ізяславській виправній колонії № 31, на даний час продовжує відбувати покарання в ДУ «Бердянська виправна колонія (№77)» Запорізької області.

За даними характеристик, затверджених начальником Ізяславської виправної колонії №31 від 11.03.2019 року (а.п. 30-31), 05.03.2019 року (а.п. 47-48), 14.08.2018 року (а.п. 49-50), 22.05.2018 року (а.п. 51-52) він характеризується незадовільно та посередньо, у спілкуванні з представниками адміністрації колонії не відвертий, скритний, розкладу життя та системи у роботі не дотримується, повільний, до суспільно-корисливої праці та виконання робіт із благоустрою ставиться не задовільно, потребує постійного контролю, зацікавленості не проявляє, знаходиться на профілактичному обліку як особа схильна до самогубства.

Відбуваючи покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року у місцях позбавлення волі в ДУ «Ізяславська виправна колонія (№31)», засуджений ОСОБА_7 допустив п`ять порушень вимог встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі поміщався у ДІЗО, два останніх стягнення не зняв та не погашені, не заохочувався, що дає колегії суддів зробити висновок, що він не став на шлях виправлення.

Здобуття засудженим ОСОБА_7 різних робітних професій за спеціальністю «Верстатник деревообробних верстатів», «Слюсар з механоскладських робіт» та продовження навчання в Ізяславськму навчальному центрі № 31 за спеціальністю «Муляр», а також активна участь у релігійному житті колективу, враховуючи дані про особу засудженого, наявність стягнень та відсутність заохочень, не дають колегії суддів підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.81, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4