Провадження № 11-кп/824/2568/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт № 0008454 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України.
19 липня 2019 року під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_8 виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інший злочин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чинити тиск на свідків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року клопотання прокурора задоволено, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто по 16.09.2019 року включно.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у суду не було достатніх підстав для продовження строку тримання під вартою, оскільки доказів, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у справі не має, та не враховано судом, що він є особою літнього віку, має підвищений артеріальний тиск, постійні головні болі, падає зір та погано чує, а тому, потребує лікування в лор-лікаря та окуліста. Вважає, що його дії потрібно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 до суду не з`явився. За повідомленням старости Жубровицької сільської ради Олевської міської об`єднаної територіальної громади Житомирської області потерпілий ОСОБА_9 відповідно до виписки Київської міської клінічної лікарні №17 від 13.03.2019 внаслідок важкої черепно-мозкової травми втратив навички самообслуговування, в нього порушені функції тазових органів, виражені статико-динамічні порушення та інше. У даний час ОСОБА_9 перебуває на утриманні родичів за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідь судді,захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані копії письмових матеріалів кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

В обґрунтування ухвали суд зазначив, що даний час присутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо неналежного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, перешкоджання встановленню істини в справі, що може виразитись в тиску на свідків, потерпілого, можливість вчинення інших незаконних протиправних дій, при цьому взяв до уваги матеріальний, сімейний стан обвинуваченого, його соціальну репутацію, відсутність медичних протипоказань щодо неможливості утримання його під вартою, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому при винесенні обвинувального вироку, характер протиправних дій, які ставляться йому в провину, наявність обґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_8 , а тому є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_8 , опинившись на волі, зможе ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, на що вказують характер протиправних дій, мотиви, за яких ОСОБА_8 вчинив дії, що ставляться йому в провину.Суд вважає, що підстави для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого суд врахував його стан здоров`я та вік, а тому доводи апеляційної скарги про те, що такі дані залишилися поза увагою суду, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.1 ст.121 на ст.124 КК України не можуть бути предметом розгляду, оскільки виходять за межі повноважень суду при розгляді питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт чи особисте зобов`язання, як просить апелянт, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі необхідні матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даній стадії судового розгляду забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: