ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1481/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 642/5882/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
представника потерпілого-адвоката - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2018 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Єпіфанівка Кремінського району Луганської області, громадянина України, українця, не одруженого, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Строк покарання обчислено з моменту прибуття ОСОБА_8 для відбування покарання в виправний центр.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_9 , задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 11 878 грн. 31 коп., та моральної шкоди 50 000 грн., а всього стягнуто 61 878 грн. 31 коп.
В інший частині в позові відмовлено.

Вироком встановлено, що 06.02.2017 року близько 23 години 30 хвилин потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем мешкання, а саме у комунальній квартирі АДРЕСА_2 , почувши крики сусідів на загальному коридорі вищевказаної комунальної квартири, вийшов у вказаний коридор та відчув сильний запах гару та задимленість. З метою встановлення місця займання ОСОБА_9 , тримаючи у руках ліхтарик, вийшов за межі комунальної квартири на чорний вхід, що веде до горища, де, на його думку, знаходилось місце займання, проте в ході огляду вказаного горища ОСОБА_9 встановив, що пожежі там немає. Спускаючись по сходах з горища останній помітив, що задимленість та запах гару відчувається знизу, у зв`язку з чим направився на п`ятий поверх, де біля комунальної квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку помітив свого сусіда по під`їзду ОСОБА_8 , який у свою чергу відчинив двері комунальної квартири АДРЕСА_3 , що були обгорілі. Після цього ОСОБА_9 , з метою встановлення причини займання, запитав ОСОБА_8 , що сталося, на що останній у грубій формі відповів ОСОБА_9 , не повідомивши при цьому причини займання, у зв`язку з чим між ними зав`язався словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , та наніс йому удар кулаком правої руки в область лівої частини голови, який прийшовся потерпілому у ліве око та брову. Від вказаного удару ОСОБА_9 , втративши рівновагу, впав спиною на сходи. В свою чергу ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ще близько чотирьох ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, зайшовши до своєї квартири АДРЕСА_4 , зачинивши за собою двері і залишивши потерпілого ОСОБА_9 на сходах.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №3198- ая/17 від 23.06.2017 року ОСОБА_9 заподіяно такі тілесні ушкодження: контузія лівого очного яблука, забита рана на нижньому повіці лівого ока, великі синці лівої половини обличчя, садна на обличчі та руках, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, синці та забита рана за механізмом удару-стиснення та могли бути отримані не пізніше 06.02.2017 року. Контузія лівого очного яблука у ОСОБА_9 в своїй течії ускладнилась розвитком травматичної катаракти, з приводу якої він був прооперований в стаціонарі, а потім тривалий період часу перебував на амбулаторному лікуванні.
Згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №3198-ая/17 від 23.06.2017 року за ступенем тяжкості забита рана, синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів згідно п.п. 2.3.2.Б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.
Згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №3198-ая/17 від 23.06.2017 року за ступенем тяжкості контузія лівого очного яблука, яка в своїй течії ускладнилася розвитком травматичної катаракти, що призвело до необхідності оперативного лікування, відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яка викликала тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.

В апеляційних скаргах:

-потерпілий ОСОБА_9 просить змінити вирок районного суду, призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі, задовольнити його цивільний позов у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 200 тисяч гривень. Мотивуючи скаргу вказав, що судом не врахована думка потерпілого та прокурора щодо виду та розміру покарання, що необхідно призначити обвинуваченому, та призначено мінімальне покарання. Вважає, що по справі наявні передбачені п.п. 4,6 ч. 1 ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання. На думку потерпілого, у діях обвинуваченого міститься склад злочину - хуліганство. Зазначив, що сума стягнутої моральної шкоди є несправедливою, він переніс великі моральні страждання внаслідок вчиненого злочину;

-обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок та визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, виправдавши на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, ч.ч. 2-4 ст. 36 КК України, відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілого. В обґрунтування апеляції зазначив, що вирок є незаконним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що у потерпілого не було виявлено тілесних ушкоджень на спині, хоча останній стверджує про те, що після удару він впав спиною на сходи; потерпілий першим здійснив на нього напад, що підтверджує свідок ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_12 мав намір використати електрошокер. Також вказав, що навіть у разі визнання його винним, призначене покарання є занадто суворим, адже він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується задовільно, орган з питань пробації вважав можливим виправлення обвинуваченого без позбавлення та обмеження волі, по справі має місце передбачена п. 7 ч. 1 ст. 66 КК України обставина, що пом`якшує покарання, При апеляційному розгляді справи просить повторно допитати свідка ОСОБА_11 , дослідити письмові докази по справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обґрунтованим; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_8 ; потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_9 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що проживає у комунальній квартирі АДРЕСА_2 . До вказаних подій не був знайомий з сусідом ОСОБА_8 6 лютого 2017 року він відпочивав вдома після роботи, почув сильний стук у двері, голосні розмови сусідів. Вийшовши в коридор, він побачив задимленість. Сусіди попросили його подивитись, чи не зайнялось горище. Він-потерпілий- є колишнім пожежним, зрозумів, що може бути пожежа. Він взяв ліхтарик та побіг на горище в домашніх тапках. На горищі він побачив, що там пожежі немає, став спускатись униз, зрозумів, що дим йде знизу, однак нічого не побачив, окрім світлої плями. Він став спускатись униз по сходах чорного ходу. Прохід по сходах вузький, сходи захаращене сміттям, старими речами мешканців 5 поверху. Він спускався повільно, оскільки не було освітлення, було задимлення, однією рукою тримався за перили, а другою - за стіну, та світив собі ліхтариком під ноги, щоб не впасти. Коли він дійшов до середини другого маршу сходів, побачив світло з відчиненої двері на 5-му поверсі. Двері були обгорілі, димили. Він побачив раніше незнайомого ОСОБА_13 , який щось робив з дверима. Він запитав, що сталося, може потрібна допомога, та у відповідь почув нецензурну лайку, ОСОБА_13 сказав, що сам розбереться, грубо відповів, щоб він уходив, та між ними зав`язалась словесна перепалка. Він- потерпілий- вирішив повернутись наверх та викликати пожежних, однак в цей час ОСОБА_13 несподівано наніс йому удар кулаком в область лівого ока. Від удару він втратив рівновагу та впав спиною на сходи. ОСОБА_13 підскочив та став добивати його ударами в голову. Він впав, закривався руками. ОСОБА_13 наніс йому декілька ударів руками. Він- потерпілий- ударів ОСОБА_13 не наносив, лише відштовхувався від нього ногами, лежачи спиною на сходах та закриваючись від ударів руками. Ніякого електрошокеру у нього не було, він був лише з ліхтариком. Ліхтарик був у руці, однак від стрясання періодично гаснув, та він залишився в темряві на деякий час, потім ліхтарик включався. Потім ОСОБА_14 припинив побиття, сказав, що завтра з ним розбереться, зайшов в свою квартиру та зачинив двері. Він потерпілий - піднявся та пішов в свою квартиру. Сусіди запитали у нього, що сталось та викликали поліцію. Він намагався зупинити кровотечу з області ока. Приїхали два працівника поліції, один опитував його, а другий пішов на 5 поверх до ОСОБА_13 . Сусіди викликали швидку допомогу, його було доставлено до офтальмологічної клініки ім. Гіршмана. Він потерпілий - був лише у тапках, та до двері ОСОБА_13 зі сходів ногами він не міг дістати. Перший удар ОСОБА_13 наніс йому в область лівого ока, внаслідок чого у нього було розсічення брови, розрив нижнього лівого віка, сильна кровотеча. Приводу для таких дій ОСОБА_13 він не давав- не кричав, не лаявся, лише запитав, чи потрібна допомога, може викликати пожежних, та несподівано безпричинно обвинувачений напав на нього;
Показання свідка ОСОБА_15 , яка пояснила в судовому засіданні, що проживає в одному будинку з потерпілим та обвинуваченим, у квартирі АДРЕСА_5 , на 6 поверсі. У лютому 2017 року о 23 год. 30 хвил. вона у кімнаті відчула запах диму, вийшла на кухню загального користування, де побачила густий дим, запах паленої органіки. На кухні була її дочка - ОСОБА_16 та сусід ОСОБА_9 . Вирішили, що щось горить на чорному ході, на горищі. ОСОБА_12 пішов туди, через 5-7 хвилин вона почула гуркіт, сторонній шум. Потім на кухню прийшов ОСОБА_9 з нахиленою головою, у нього з обличчя крапала кров. У ОСОБА_12 було розсічення. В руках у ОСОБА_12 нічого не було, він тримався за око, з якого текла кров. Чи був у нього ліхтарик, вона не бачила, однак він завжди ходив на горище з ліхтариком. Він завжди ходить в спортивному костюмі з кишенями. ОСОБА_12 розповів, що запитав у сусіда з 5 поверху - молодого чоловіка , що сталось, чи потрібна допомога, та той відразу наніс йому удар. Кров крапала на підлогу, та він пішов у ванну. Дочка викликала поліцію. Приїхали працівники поліції, відібрали пояснення. ОСОБА_12 спочатку не хотів викликати швидку допомогу, однак у нього було серйозно пошкоджене око, він поїхав у лікарню, близько 2 год. ночі повернувся з забинтованим оком. ОСОБА_12 є інтелігентною, спокійною дуже хорошою людиною. ОСОБА_13 вона до цього не бачила.
Показання свідка ОСОБА_17 , яка пояснила в судовому засіданні, що проживає на 6-му поверсі в комунальній квартирі АДРЕСА_6 . З сусідом ОСОБА_13 бідь-які відносини відсутні, вони не спілкувались. Пізно увечері, після 23 год. ОСОБА_12 перебував в своїй кімнаті, а вона на кухні. Вона відчула запах гару, приміщення швидко заповнилось димом. Вона покликала ОСОБА_12 , він вийшов. Тягнуло гарем з чорного ходу, ОСОБА_12 взяв маленький ліхтарик, вони пройшли удвох, ОСОБА_12 відчинив двері на чорний хід та пішов наверх, а вона залишилась. Потім вона почула голосну розмову та якійсь гуркіт, ніби щось впало. Повернувся ОСОБА_12 , він тримався за своє обличчя, яке було в крові, кров крапала з обличчя на підлогу, у нього було розсічення над бровою та під лівим оком, кров не зупинялась. Спортивні штани у нього були брудні, нібито він впав. Він сказав, що спустився на чорний хід, запитав у сусіда, в чому причина задимлення, може потрібна допомога, а сусід його ударив, він впав. На кухні вже була її- свідка- мати. Вона- свідок ОСОБА_17 - викликала поліцію та швидку допомогу. З ОСОБА_12 по сусідству вона мешкає протягом 10 років, він є спокійною, не конфліктною людиною.
Показання свідка ОСОБА_18 , інспектора УПП в Харківській області, який пояснив в судовому засідання, що у 2017 році він разом з напарником ОСОБА_19 прибув на виклик у будинок АДРЕСА_7 . Він побачив потерпілого ОСОБА_12 , у якого була гематома в області ока. Потерпілий пояснив, що у нього виник конфлікт с сусідом, та виникла бійка. Була викликана швидка допомога. Потерпілий обвинувачував ОСОБА_13 у конфлікті, а той потерпілого, кожен казав, що на нього напав інший. Він відібрав пояснення у потерпілого та свідків. Потерпілий розповів, що відчув запах гару, пішов перевірити, що сталось, та стався конфлікт з сусідом, той наніс йому тілесні ушкодження, а ОСОБА_13 розповів, що сусід прийшов, став пред`являти претензії щодо задимлення та відразу напав на нього
Показання свідка ОСОБА_19 , інспектора УПП в Харківській області, який пояснив в судовому засідання, що у 2017 році він разом з напарником ОСОБА_18 прибув на виклик у будинок АДРЕСА_7 . Потерпілий пояснив, що сусід з нижнього поверху наніс йому тілесні ушкодження. Була викликана швидка допомога. ОСОБА_20 прийняв заяву потерпілого. Була викликана слідчо-оперативна група. Він- свідок- пішов до ОСОБА_13 для з`ясування обставин. ОСОБА_13 не заперечував наявність конфлікту з потерпілим. Він з`ясував, що потерпілий ОСОБА_9 думав, що виникла пожежа, та для з`ясування причини спустився на чорний хід. ОСОБА_13 розповів, що щось дерев`яне задиміло, хтось щось робив з деревом, він не заперечував, що було задимлення. У ОСОБА_9 було розбито обличчя, ліве око, брова. У ОСОБА_8 він тілесних ушкоджень не бачив. Потерпілий розповів, що прийшов до ОСОБА_13 запитати, в чому причина задимлення, а той наніс йому тілесні ушкодження;
Висновок судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №3198-ая/17 від 23.06.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_9 заподіяно такі тілесні ушкодження: контузія лівого очного яблука, забита рана на нижньому повіці лівого ока, великі синці лівої половини обличчя, садна на
обличчі та руках, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, синці та забита рана за механізмом удару-стиснення та могли бути отримані не пізніше 06.02.2017 року. Контузія лівого очного яблука у ОСОБА_9 , в своїй течії ускладнилась розвитком травматичної катаракти, з приводу якої він був прооперований в стаціонарі, а потім тривалий період часу перебував на амбулаторному лікуванні.
За ступенем тяжкості забита рана, синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів згідно п.п. 2.3.2.Б, 2.3.5. «Правил визначення судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.
За ступенем тяжкості контузія лівого очного яблука, яка в своїй течії ускладнилася розвитком травматичної катаракти, що призвело до необхідності оперативного лікування, відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яка викликала тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) «Правил судово-медичного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.;
Протокол слідчого експерименту, проведеного 21.08.2017 з участю потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого останній показав на місті та детально розповів про обставини, за яких ОСОБА_13 наніс йому тілесні ушкодження за адресою: АДРЕСА_8 , яким чином наніс удар кулаком в область лівого ока, а потім, коли він присів на сходи на спину, ще наносив удари в різні частини обличчя.
Висновок судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №1575-ая/17 від 28.03.2017 року, відповідно до якого свідчення потерпілого ОСОБА_9 , на які він посилається я в ході проведення слідчого експерименту від 21.03.2017 в частині механізму утворення ушкоджень, не суперечать судово-медичним даним. Характер, локалізація та кількість ушкоджень у ОСОБА_9 в різних анатомічних ділянках обличчя дозволяє виключити можливість їх утворення при одноразовому падінні потерпілого з висоти власного зросту на сходи.
Протокол огляду від 02.09.2017 у присутності понятих добровільно виданого потерпілим ОСОБА_9 ліхтарика чорного кольору у робочому стані, який вмикається при натисканні на кнопку, та фотознімками до протоколу, а також постановою слідчого про визнання ліхтарика речовим доказом.
Талон до супровідного листа № 811/105 до станції швидкої медичної допомоги, з якого вбачається, що за викликом 06.02.2017 о 23 год. 53 хвил. ОСОБА_9 доставлено з квартири до 14-ї лікарні о 0 год. 50 хвил., внесено запис «побитий сусідом».
Медична документація стаціонарного хворого ОСОБА_9 , з якої вбачається, що з 15.02.2017 по 21.02.2017 він перебував на стаціонарному лікуванні в ХГКБ №14 ім. Гіршмана, йому поставлено діагноз - травматична катаракта (підвивих кришталика), вторинна гіпертензія лівого ока, початкова катаракта правого ока, у зв`язку з чим йому проведена операція - факоємульсифікація катаракти на лівому оці.
Згідно з витягами до ЄРДР № 0000424 від 08.02.2017 за заявою ОСОБА_9 за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень 6 лютого 2017 року о 23.30 невстановленою особою за адресою: АДРЕСА_7 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 125 КК України, та в подальшому здійснено перекваліфікацію на ч.1 ст. 122 КК України.
6 лютого 2017 року ОСОБА_9 подав заяву на адресу начальника Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області щодо прийняття заходів до сусіда ОСОБА_21 , проживаючого в квартирі АДРЕСА_4 , який 06.02.2018 о 23 год. 30 хвил. наніс йому тілесні ушкодження.
Зазначені показання потерпілого, свідків, письмові докази по справі, висновки експертів узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 1 ст. 122 КК України.
При постановленні обвинувального вироку, районний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, за яким його засуджено, поза розумним сумнівом.
Колегією суддів ретельно перевірені й інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого, в результаті встановлено наступне.
Апеляційний довід обвинуваченого про те, що він діяв у стані необхідної оборони перевірявся судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження та не знайшов свого підтвердження.
Мотиви, з яких районним судом прийнято дане рішення ретельно, обґрунтовано, логічно та послідовно викладено в оскаржуваному вироку та апеляційний суд погоджується з даними висновками, у зв`язку з їх законністю та обґрунтованістю.
Відсутність доказів того, що у потерпілого були наявні тілесні ушкодження на спині, не може вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, адже механізм нанесення обвинуваченим, локалізація тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_9 , зокрема ушкодження ока, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, повністю доведено вищевказаними доказами.
Посилання обвинуваченого на показання свідка ОСОБА_11 про те, що потерпілий міг використовувати під час конфлікту електрошокер та ненести тілесні ушкодження ОСОБА_8 районним судом оцінені критично. Мотиви прийняття даного рішення викладено у вироку та апеляційний суд з ними погоджується.
Апеляційна вимога обвинуваченого про повторне дослідження доказів по справі задоволенню не підлягає, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України підстав для проведення вказаної дії апеляційним судом немає, докази судом першої інстанції досліджені повністю та відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Аналізуючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілого про неправильне призначення ОСОБА_8 покарання, колегія суддів зазначає наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Судом першої інстанції при призначенні покарання враховані характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований. Також судом враховані досудова доповідь Холодногірського районного сектора Харківського міського відділу з питань пробації відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 19 грудня 2017 року; поведінка ОСОБА_8 після злочину, його ставлення до злочину, негативні наслідки, які настали для потерпілого внаслідок вчиненого злочину, думка потерпілого, який зазначив, що обвинувачений навіть не вибачився перед ним, тому він погоджується з думкою прокурора щодо суворості покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, районним судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 1 року обмеження волі, з чим погоджується й апеляційний суд.
Доводи потерпілого про те, що по справі наявні передбачені п.п. 4,6 ч. 1 ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання задоволені бути не можуть у зв`язку з тим, що такі обставини не зазначені стороною обвинувачення в обвинувальному акті та не були предметом судового розгляду, а відтак й обвинувачений не мав змоги надавати свої пояснення з цього приводу та спростовувати ці твердження.
Посилання обвинуваченого на те, що по справі має місце передбачена п. 7 ч. 1 ст. 66 КК України обставина, що пом`якшує покарання є необґрунтованим та спростовується наведеними у вироку доказами.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційних скарг потерпілого та обвинуваченого в даній частині немає, призначене за ч. 1 ст. 122 КК України покарання є справедливим та відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.
Щодо посилання потерпілого про наявність в діях обвинуваченого ознак складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Стосовно доводу потерпілого про неправильне вирішення судом цивільного позову про стягнення на його користь моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.
При розгляді даного питання суд зазначив, що протиправними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 заподіяна моральна шкода, оскільки останній зазнав тілесних ушкоджень середньої тяжкості, пошкодження ока, фізичного болю, душевних страждань, нервового стресу, переніс операцію ока, був змінений уклад його життя у зв`язку з необхідністю проходити лікування. Також він зазнав приниження честі та гідності, будучі у віці 66 років побитим обвинуваченим. Районний суд визначив розмір завданої моральної шкоди потерпілому у сумі 50 000 грн.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши цивільний позов потерпілого та перевіривши вищенаведені апеляційні доводи потерпілого, колегія суддів дійшла переконання, що сума стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілого 50 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції визначена вірно та у відповідності до вимог ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, виходячи з принципів виваженості, розумності, справедливості.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційних скарг потерпілого й обвинуваченого немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: