Провадження № 1кс/712/6448/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси винесене в кримінальному провадженні № 0002280 від 07.05.2019 року, старшим слідчим СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інвалід 3 групи, невійськовозобов`язаного, депутатом, учасником бойових дій, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не являється, в силу ст.. 49 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06.05.2019 близько 17.45 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно позбавив волі малолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступних обставин. 06.05.2019 близько 17.45 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на позбавлення волі малолітньої ОСОБА_10 з невстановлених в ході досудового розслідування мотивів, підійшов до ОСОБА_10 , яка в цей час каталась на велосипеді біля будинку АДРЕСА_2 та під приводом оглядин кімнати онука, заманив її у власний будинок АДРЕСА_1 . Оглянувши кімнату, ОСОБА_10 вирішила піти додому та почала рухатись до виходу з будинку, а ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого умислу, схопив ОСОБА_10 спочатку за капюшон куртки, а потім двома руками за шию і потягнув до кімнати, перешкоджаючи ОСОБА_10 вільно залишити будинок, чим фактично обмежив свободу переміщення потерпілої, тим самим здійснив незаконне позбавлення волі. При цьому, ОСОБА_10 чинила опір ОСОБА_9 , кричала та намагалася вирватися. В цей час сусідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які бачили, що ОСОБА_9 перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння, хвилюючись за ОСОБА_10 та шукаючи останню, зайшли до будинку АДРЕСА_1 та погукали її, а ОСОБА_9 , почувши голоси сусідок, відпустив ОСОБА_10 , припинивши свої незаконні дії.

Таким чином, ОСОБА_9 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітньої.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 здійснюючи незаконне позбавлення волі малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинив їй умисне легке тілесне ушкодження.

Так, 06.05.2019 близько 18.00 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у власному будинку АДРЕСА_1 , вчиняючи дії щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_10 , схопив двома руками за шию останньої та почав її душити і тягнути, тримаючи за шив, у кімнату, чим спричинив ОСОБА_10 , тілесні ушкодження у вигляді синця підочної ділянки справа, чисельних саден передньої поверхні шиї та синця ділянки правого плечового суглобу, які згідно висновку експерта № 02-01/526 від 10.05.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_9 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження.

16.08.2019 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 146 КК України.

Причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 07.05.2019, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 07.05.2019, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.07.2019, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 11.07.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.07.2019, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 11.07.2019 року, висновком судово-медичної експертизи № 02-01/526 від 10.05.2019.

Постановою старшого слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 від 20.08.2019 досудове розслідування № 00022280 зупинено, підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оголошено в розшук.

В подальшому, а саме 29.10.2019 ОСОБА_9 дізнавшись, що перебуває у розшуку добровільно та з власної ініціативи з`явився до слідчого.

Слідчий в клопотанні посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме вчиняти нові злочини. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_9 вчинив умисний тяжкий злочин, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на досить тривалий строк, а також те, що під острахом кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, також враховуючи наявність неповнолітньої потерпілої, свідків, експерта у вказаному кримінальному провадженні, може незаконно впливати на них шляхом умовлянь, погроз, підкупу чи інше, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи те, що останній може скоїти нові умисні злочини.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив про обставини вчиненого, щиро розкаювався у вчиненому та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходить до наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.п. 3 та 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, згідно ст.5 Європейської конвенції з прав людини, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи. Крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Так, у справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умісні і достатні» причини взяти її під варту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочину діяльність.

В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

В своєму клопотанні слідчий та прокурор вказує, що до підозрюваного ОСОБА_9 , необхідно обрати міру запобіжного заходу тримання під вартою, що дасть необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, але доказів не надано.

При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

В даному випадку слідчим та прокурором не доведено та не надано письмових доказів того, що в даному випадку виникли ризики передбачені вимоги ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, являється інвалідом 3 групи, письмовим підтвердженням добровільної явки до слідчого та з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено нових даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним ризикам будь-яким із передбачених ч.1 п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України, тому за таких обставин суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_9 , не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби.

Керуючись ст. ст. 40, 131-132, 176-178, 179-184, 194, 196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_16 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 20.00 год. до 07.00 год., терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 27 грудня 2019 року, включно.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 29 жовтня 2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- заборонити в період доби з 20.00 год. до 07.00 год. залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за кордон;
- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками та експертами по даному кримінальному провадженні за відсутністю захисника, слідчого або прокурора;
- не відвідувати місця, де знаходяться розважальні заходи.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_9 , слідчому та прокурору для контролю за її виконанням.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_17

Копію цієї ухвали мені вручено « » жовтня 2019 року о « » год. « » хв.
Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний: ОСОБА_9