БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУДЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1075/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2019 р. м. Борзна

Слідчий суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

слідчого СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борзна клопотання слідчого про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з даним клопотанням, узгодженим з начальником Борзнянського відділу Бахмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на: 3 білих предмети, схожі на роутери: 1-й моделі Mikrotic серійний № 642Є06590D7F/642; 2-й моделі Netis серійний №900880; 3-й ZTE серійний №ZTEGC03FC141; предмет чорного кольору, схожий на касовий апарат марки «Xprinter» серійний №58IILU7B290006; 8 предметів, схожих на жорсткі комп`ютерні диски; блок пам`яті відеоспостереження марки «HIKVISION» модель DS-7104HGHI-F1, серійний №762317947; гроші в сумі 40 грн, 5000 грн, які знаходилися в гаманці зеленого кольору та гроші в сумі 3369 грн різним номіналом; системний блок H/Р №CZC01478D6 без флеш-карти; системний блок марки «ThinkCentre» серійний №150843A18MJVFCA7H/Р без флеш-карти; системний блок марки «Fujitsu Siemtns» серійний номер YK9A041112 без флеш-карти. Вимоги клопотання обгрунтовує тим, що в рамках кримінального провадження №0000586 від 17.10.2018р. за ч.1 ст.203-2 КК України за фактом незаконного зайняття гральним бізнесом вказане майно було тимчасово вилучено слідчим в ході санкціонованого обшуку в нежитловому приміщенні, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Приватному виробничо-комерційному підприємству «Агроенергоресурс», та визнано речовими доказами, оскільки має значення для кримінального провадження, могло бути використане як знаряддя й засоби вчинення злочину й незастосування арешту може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий в судовому засіданні зазначене клопотання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник володільця майна ТОВ «Роял Лото» адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні з вимогами клопотання не погодилась, оскільки ТОВ «Роял Лото» здійснює законну господарську діяльність з розповсюдження державних лотерей, на що маються відповідні документи, інформація про це міститься у державних реєстрах та у відкритому доступі, проте слідчим у клопотанні всупереч вимогам ст.171 КПК України ці відомості не відображені; до клопотання не додано доказів, якими слідчий, прокурор обгрунтовує можливість використання тимчасово вилученого під час обшуку майна як знаряддя й засобів вчинення злочину, а постанова про визнання вилученого майна речовими доказами не містить жодних підстав для цього.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

За змістом положень ч.1 ст.170 КПК України арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; при цьому, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям або предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до норм глав 10, 17 КПК України правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту на майно, та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Крім того, згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати , зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу).

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в рамках кримінального провадження №0000586 від 17.10.2018р. за ч.1 ст.203-2 КК України 23 вересня 2019 року під час проведення санкціонованого обшуку в нежитловій будівлі, що знаходиться в АДРЕСА_1 , було вилучено ряд комп`ютерної техніки, обладнання, грошей, документів.

Вказані речі та гроші постановою слідчого від 23.09.2019р. визнано речовими доказами в кримінальному провадженні й залишено на зберіганні в кімнаті речових доказів Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області.

В своєму клопотанні про арешт майна слідчий вказує, що майно, на яке слід накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні й має статус тимчасово вилученого майна, посилаючись на відповідні приписи ч.2 ст.167, ч.7 ст.236 КПК України.

Однак, всупереч вимогам ч.2 ст.167, ч.2 ст.171 КПК України до клопотання слідчого не додано ніяких доказів того, що відносно перерахованого в ньому майна є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Не скористався своїм правом на подання додаткових доказів слідчий і в судовому засіданні.

Натомість, з наданих представником ТОВ «Роял Лото» документів вбачається законність використання даним товариством тимчасово вилученого під час обшуку майна при здійсненні господарської діяльності в сфері розповсюдження державних лотерей.

Посилання ж слідчого на постанову про визнання вилученого в ході обшуку майна речовими доказами не заслуговують на увагу, оскільки винесення даного процесуального рішення не є достатнім доказом відповідності такого майна критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. При цьому, слідчий суддя погоджується з доводами представника ТОВ «Роял Лото», що у вказаній постанові слідчим не наведено конкретних підстав, з яких вилучене майно відноситься до речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), тоді як у відповідності до ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора має бути мотивована.
Відтак, в даному випадку арешт належного ТОВ «Роял Лото» майна буде порушенням ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.41 Конституції України, якими передбачено, непорушність права власності у всіх його формах; всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди; не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні, крім випадків передбачених законом. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.06.2007р. по справі «Смирнов проти Росії», для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Крім того, всупереч вимогам ч.2 ст.171 КПК України наведене в описовій та прохальній частинах клопотання майно, яке підлягає арешту, містить істотні розбіжності в його переліку.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дане клопотання слідчого про арешт майна є необгрунтованим і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , узгодженого з начальником Борзнянського відділу Бахмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.

Копію даної ухвали направити слідчому, прокурору, заінтересованим особам.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1