Справа № 462/4554/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1487/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора - ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7

встановила:

вищевказаною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 січня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Своє рішення суд мотивує тим, що ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні двох злочинів, один з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, а інший спричинив загибель потерпілого, що свідчить про існування, як ризику вчинення нових злочинів, так і ризику ухилення від явки до суду.
На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат покликається на відсутність будь-яких обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КК України, оскільки прокурором не доведено обставини, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.

Зазначає, що обвинувачений раніше не був судимим та не притягувався до кримінальної відповідальності, у нього наявні стійкі соціальні зв`язки, він неповнолітня особа, яка має постійне місце проживання та проживає разом з родичами.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.

Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Вирішення питання щодо запобіжного заходу, як зазначено в ч.2 ст.331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження №462/4554/19, в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2019 року продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 16 січня 2020 року включно.

На думку апеляційного суду, місцевий суд, задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання його під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував характер і тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, зокрема, останній обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, а інший спричинив загибель потерпілого, особу підозрюваного та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків.

Суд оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Правових підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, як про це просить адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, відсутність ризиків, колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою суд першої інстанції з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення певного обсягу процесульних дій є обставиною, яка перешкоджає завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Покликання апелянта про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, у нього наявні стійкі соціальні зв`язки, він неповнолітня особа, яка має постійне місце проживання та проживає разом з родичами, є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, однак такі не є безумовною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 60 днів, тобто до 16.01.2020 включно, залишити без зміни, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді