Ухвала
Іменем України
26 листопада 2019року

м. Київ
справа № 640/16401/17
провадження № 51-2079 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2018 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 01 липня 2019 року стосовно неї
встановив:
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2018 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК України) і призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві особистої власності майна. Запобіжний захід залишено без змін у вигляді тримання під вартою. Строк відбуття покарання обчислювати з 20 серпня 2017 року, з дня фактичного затримання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час перебування під вартою з 22 серпня 2017 року.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 липня 2019 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 залишено без задоволення, вирок Київського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2018 року залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 , в якій засуджена порушує питання про оскарження в касаційному порядку вказаних судових рішень та просить застосувати до неї положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 438 КПКУкраїни підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Доводи касаційної скарги засудженої, якими вона обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам її апеляційної скарги, яким апеляційний суд дав належну оцінку під час апеляційного розгляду.
Так, в постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції дав оцінку та обґрунтовано відхилив доводи засудженої щодо зарахування їй у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 20.08.2017 року до дня набрання оскаржуваного вироку законної сили із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року). При цьому суд апеляційної інстанції врахував те, що злочин був вчинений засудженою 08.08.2017 року, а також правовий висновок Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, згідно якого, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046-VIII). Згідно редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка набрала чинності з 21 червня 2017 року попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Таким чином, переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінкудоводам апеляційної скарги ОСОБА_4 , які є аналогічними доводам її касаційної скарги, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок без зміни.
Касаційна скарга засудженої не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність або невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, яке перешкодило чи могло перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статей 412-414 КПК України.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженої та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно із п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2018 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 01 липня 2019 року стосовно неї.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3