УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представників власника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року у кримінальному провадженні № 0000017 від 28.03.2018

за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року у кримінальному провадженні № 0000017 від 28.03.2018 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а саме: на земельні ділянки військового містечка №87 за адресою: м.Київ, вул. М.Хвильового,1 та вул.М.Хвильового,3 (кадастрові номери :63:389:0004 та :63:389:0025).

В обґрунтування клопотання вказали, що вказані земельні ділянки перебувають у володінні ТОВ «Бориспільміськбуд» на підставі договору від 12.08.2016, укладеного між Установою «28 Управління начальника робіт» в особі ТВО начальника 28 УНР та ТОВ «Бориспільміськбуд» про будівництво житлового комплексу на території військового містечка № НОМЕР_1 . Проте досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, події якого стосуються укладання договорів про передачу під будівництво земельної ділянки в період 2005 - 2010 років, у зв*язку з тим, що колишній начальник 28 УНР ОСОБА_4 , зловживаючи своїм службовим становищем, з корисних мотивів та в інтересах своєї дружини ОСОБА_5 , незаконно передав під будівництво ТОВ «ИССО» земельну ділянку Міністерства оборони України на території Військового містечка. Таким чином, вважають, земельні ділянки, які на даний час перебувають у володінні ТОВ «Бориспільміськбуд», не можуть бути речовими доказами у справі. Уважають, що факт накладення арешту на земельні ділянки не зможе сприяти завданням кримінального провадження. В ухвалі не зазначені обставини, за яких у разі відмови в накладенні арешту вказані земельні ділянки можуть бути пошкоджені або знищені. Посадові особи ТОВ «Бориспільміськбуд» не є підозоюваними у кримінальному провадженні. Додатково відмітили, що ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва від 28 січня 2019 року за клопотанням прокурора в данному кримніальному провадженні відмовлено в накладенні арешту на вказані земельні ділянки.

Представник власника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» в суді підтримав доводи клопотання.

Уповноважений слідчий ГУ НП в м.Києві, прокурор Військової прокуратури Дарницького гарнізону ініціатор клопотання, будучи належним чином повідомленими, для розгляду клопотання в судове засідання не з*явилися.

Заслухавши думку представника власника майна, дослідивши доводи клопотання та додані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання виходячи з такого.

Відповідно до ч.1,2 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування проводиться розслідування злочину за фактом вчинення дій, відповідальність за які передбачена ч.1ст. 364 КК України, зловживання владою або службовим становищем. З наданих матеріалів клопотання убачається, що розслідування здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, події якого стосуються укладання договорів про передачу ТОВ «ИССО» під будівництво земельної ділянки Міністерства оборони України на території Військового містечка в період 2005 - 2010 років, колишнім начальником 28 УНР ОСОБА_4 , зловживаючи своїм службовим становищем, з корисних мотивів та в інтересах своєї дружини ОСОБА_5 .

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя в ухвалі виходив з обставин, що є достатні підстави вважати, що земельні ділянки є речовим доказом , відповідають критеріям ст. 98 КПК України у зв*язку з перевіркою можливого факту незаконної передачі під будівництво юридичній особі земельної ділянки, що спричинило втрату можливості її використання.

Проте представником власника майна надані фактичні дані, відповідно до яких право користування майном набуте на відповідних правових підставах договору оренди, укладеному в 2016 році, процедура та правочин не визнані незаконними.

Згідно положень ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому слідчий суддя враховує, що досудове розслідування здійснюється стосовно укладання договорів про передачу під будівництво земельної ділянки в інший період 2005 - 2010 років, іншими сторонами, аніж зазначено в договорі, на підставі якого діє заявник як володілець майна.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже з наданих суду фактичних даних та ухвали слідчого судді про накладення арешту не убачається достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути речовим доказом злочину, який є злочином в сфері службової діяльності, даних про причетність заявника до якого в ході розгляду клопотання не здобуто. В ухвалі не зазначено, яку мету кримінального провадження за фактом службового злочину буде досягнуто шляхом накладення арешту на вказані земельні ділянки.
Отже, заявником з урахуванням наведених даних доведено підстави, передбачені ст.174 КПК України, для скасування арешту майна за відсутності обґрунтованих підстав для такого заходу забезпечення, доведено невідповідність майна критеріям ст.98 КПК України, і доводи представника не спростовані в суді стороною обвинувачення.

При цьому слідчий суддя також враховує відсутність відомостей щодо повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні, відсутність інших передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на майно.

Натомість відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Одночасно вирішуючи клопотання, необхідно врахувати загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до Розділу ІІ КПК України, якими передбачено обґрунтування необхідності такого ступеню втручання у права і свободи особи потребами досудового розслідування, принцип розумності та співмірності.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання, наявність підстав для скасування вжитого заходу забезпечення у виді арешту майна у зв*язку з доведеністю заявником, що арешт накладено необґрунтовано, збереження арешту в подальшому порушуватиме справедливий баланс між інтересами володільця майна і завданнями кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року у кримінальному провадженні № 0000017 від 28.03.2018 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а саме: на земельні ділянки військового містечка № НОМЕР_1 за адресою : м.Київ, вул. М.Хвильового,1 та вул.М.Хвильового,3 (кадастрові номери :63:389:0004 та :63:389:0025).

Ухвала оскарженню не підлягає, на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1