Справа № 569/2658/18
УХВАЛА

21 листопада 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області, в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні №569/2658/18 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.205, ч.ч.1,4 ст.358, ч.ч.3,4 ст.358 КК України (далі це ж кримінальне провадження), суд
ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Рівненському міському судді Рівненської області, в провадження судді ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження.

Суддею ОСОБА_4 заявлено самовідвід на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України, який мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження неодноразово заявляв йому відвід з підстав упередженості в розгляді кримінального провадження, незгоди з процесуальними рішеннями, порушенням процесуальних прав на отримання копій журналів судових засідань та процесуальних рішень. В задоволенні заяв про відвід судді було відмовлено через недоведеність обставин, які виключають його участь як судді при розгляді кримінального провадження. Для уникнення сумнівів у неупередженості, у заяві, просив самовідвід задоволити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вказав, що підстав для задоволення самовідводу судді відповідно до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України не має тому, що матеріали кримінального провадження вказують на те, що суддю слід відвести на підставі п. 3 та 5 ч.1 ст. 75 КПК України, зокрема, суддя проводить судовий розгляд кримінального провадження по якому порушено вимоги статті 35 КПК України, на день розгляду даної заяви ним по кримінальному провадженню судді подано судді близько 300 клопотань, з яких більше половини суддею не розглянуто.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Суддя ОСОБА_4 будучи повідомленим про день та час розгляду заяви, у судове засідання не з`явився.

Дослідивши заяву, матеріали кримінального провадження, заслухавши ОСОБА_3 та прокурора суд приходить до наступного висновку.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, зокрема, якщо: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною 5 ст.80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивований.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Конвенція має на меті гарантію не теоретичних або ілюзорних прав, а практичних та ефективних. Особливо це стосується права на доступ до суду з огляду на визначене місце, яке посідає в демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення ЄСПЛ в справах «Ейрі проти Ірландії», «Аїт-Мугуб проти Франції»).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді у результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

У своїх рішеннях ЕСПЛ неодноразово зазначав, що "при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими". Вказана позиція міститься в п. 44 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та п. 76 рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії".

ОСОБА_3 під час кримінального провадження, яке перебуває в провадженні судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 неодноразово заявляв відвід судді, у задоволенні яких було відмовлено через недоведеність обставин, які виключають участь головуючого судді при розгляді кримінального провадження.

Суд вважає, що підстави для самовідводу викладені в заяві судді ОСОБА_4 є необґрунтованими, оскільки неодноразові висловлення недовіри суду при розгляді кримінального провадження не може свідчити про наявність реальних сумнівів в неупередженості суду при його розгляді, без наявності на те достатніх підстав, про що свідчать ухвали про відмову у задоволенні відводу судді ОСОБА_4 прийняті іншими суддями (Том 2 а.с. 206-207, Том 3, а.с.129-130, 148, 194, 207, 221-222).

Обставин, які б вказували, що він (суддя) повинен взяти самовідвід від участі у кримінальному провадженні, оскільки існують обставини які б свідчили про наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості у заяві не наведено і при розгляді заяви про самовідвід не встановлено.

З урахуванням викладеного, у задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити.

Разом з цим, заявлені ОСОБА_3 відводи судді з підстав передбачених п. 3 та 5 ч.1 ст. 75 КПК України неодноразово вирішувались Рівненським міським судом Рівненської області, про що постановлені ухвали суду, якими підстави для відводу судді визнані необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні (№569/2658/18) по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.205, ч.ч.1,4 ст.358, ч.ч.3,4 ст.358 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1