Номер провадження: 11-сс/813/1532/19
Номер справи місцевого суду: 509/4294/19 1-кс/509/1386/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

особи, в якої вилучено майно ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 14.08.2019 року, про арешт майна у кримінальному провадженні №0001309, внесеному до ЄРДР 11.08.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , від 14.08.2019 року, було задоволено клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , про арешт майна транспортного засобу «Mitsubishi-L200», у кримінальному провадженні №0001309, внесеному до ЄРДР 11.08.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, постановлена з порушеннями КПК України, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 14.08.2019 року, про арешт майна, та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволені клопотання та зобов`язати відповідальних працівників за місцем зберігання транспортного засобу безоплатно повернути автомобіль власникові.
Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду власник майна та її представник апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, направив на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог КПК України, що потягло ухвалення необґрунтованого рішення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

З матеріалів провадження вбачається, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без участі власника майна.

Відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 134 КПК України суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

В матеріалах провадження міститься довідка, з якої вбачається, що фіксування судового засідання не здійснювалося, оскільки учасники судового розгляду не з`явилися.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості відносно виклику осіб у судове засідання, а в оскарженій ухвалі жодним чином не відображена інформації про виклик та явку учасників процесу, що свідчить про порушення прав власника майна.

Вказані обставини свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ст.ст. 409, 412 КПК України є підставою для скасування оскарженої ухвали.

Таким чином, у зв`язку з тим, що власник майна до суду не викликалася, копія ухвали їй направлена не була, апеляційний суд констатує, що строк на апеляційне оскарження пропущений не був, у зв`язку з чим не підлягає поновленню.

Дослідивши доводи клопотання про арешт майна, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання слідчого відповідає приписам норм кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (задля забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Апеляційний суд приймає до уваги той факт, що автомобіль «Mitsubishi-L200» визнано речовим доказом. ( а.п. 15).
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний автомобіль містить на собі сліди кримінального правопорушення, є необхідність у проведенні експертизи технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічної експертизи.
Апеляційний суд зауважує, що автомобіль є тією річчю, яка може бути відчужена, розібрана, видозмінена.
Таким чином, існує реальна необхідність у накладенні арешту на автомобіль з метою збереження його, як речового доказу.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у клопотанні слідчого належним чином розкрито відношення зазначеного транспортного засобу до вказаного кримінального провадження.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до виноску про те, що для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування, на даній стадії досудового слідства, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої втрати речового доказу, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до положень п.2) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_10 частково задовольнити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 14.08.2019 року, про арешт майна у кримінальному провадженні №0001309, внесеному до ЄРДР 11.08.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0001309, внесеному до ЄРДР 11.08.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Накласти арешт на автомобіль марки «Mitsubishi L 200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , шляхом заборони користування та розпорядження вказаним автомобілем.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4