Дата документу 28.05.2019 Справа № 554/4522/19
Провадження № 1-кс/554/7613/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2019 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000385 від 21.05.2019 р. за ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна -
встановив:
Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000385 від 21.05.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом наїзду командиром машини групи бронетанкової техніки автомобільного взводу військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 прапорщиком ОСОБА_4 на громадянку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.05.2018 року близько 17 год. 30 хв., командир машини групи бронетанкової техніки автомобільного взводу військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 прапорщик ОСОБА_6 , в позаслужбовий час на власному автомобілі ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись другим рядом проїжджої частини по вул. Роменській м. Суми, допустив наїзд на громадянку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого громадянка ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини лівої гомілки, ЗТГК, забій м`яких тканин зліва, госпіталізована до ортопедичного відділення Центральної міської лікарні №1.
Так, в ході огляду місця події 20.05.2019 р. виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 21099, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 .
Слідчий прохав накласти арешт на вказане майно.
Слідчий у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи.
Власник майна, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.
Неявка учасників справи, в силу вимог 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання по суті.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 2. ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (речовим доказом).
Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту є забезпечення збереження речового доказу, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, вилучені під час огляду речі підлягають арешту.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Клопотання подане в межах передбаченого законом строку.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. При цьому, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Матеріалами клопотання доведено, що тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , зберіг на собі сліди злочину, відповідає критеріям речового доказу, який може бути використано для встановлення обставин кримінального правопорушення та проведення ряду експертних досліджень, а тому, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя дійшов висновку про накладення арешту.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
ухвалив:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Накласти арешт шляхом встановлення заборони володіння, користування та розпорядження на майно, вилучене під час огляду місця події 20.05.2019 р., а саме на автомобіль ВАЗ 21099, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Місцем зберігання вищевказаного арештованого майна визначити територію майданчику тимчасового тримання транспортних засобів при ГУ НП в Сумській області за адресою м. Суми, вул. Чернігівська, 11.
Виконання ухвали доручити слідчому Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 .
Копію ухвали негайно направити слідчому, прокурору та особі, щодо майна якої накладено арешт.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1