Справа №463/6395/19
Провадження №1-кс/463/3294/19
У Х В А Л А

05 вересня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника скаржника - ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження від 12 липня 2019 року по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379 від 01.11.2018,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів ОСОБА_5 , від 12 липня 2019 року по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379 від 01.11.2018.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 12 липня 2019 року слідчим ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях інспектора взводу № 1 роти ТОР батальйону УПП в Закарпатській області ДПП ОСОБА_6 , поліцейського взводу № 1 роти ТОР батальйону УПП в Закарпатській області ДПП ОСОБА_7 , інспектора взводу № 1 роти ТОР батальйону УПП в Закарпатській області ДПП ОСОБА_8 та інспектора взводу № 1 роти ТОР батальйону УПП в Закарпатській області ДПП ОСОБА_9 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи та прийнята без дослідження та належної оцінки усіх доказів.
Представник скаржника в судовому засідання скаргу підтримав з мотивів наведених у такій. Додатково пояснив, що слідчим не було досліджено всіх доказів, зокрема просить звернути увагу на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, відповідно до якої провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_4 за ст.185 КУпАП закрито на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Дана постанова набрала законної сили.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заперечення на скаргу. Просить в задоволенні такої відмовити, зазначає, що у ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що поведінка ОСОБА_4 підпадає під ознаки дрібного хуліганства та ним здійснено злісну непокору законній вимозі поліцейського. Факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам заявника не встановлений. Доводи ОСОБА_4 щодо застосування насильства та нанесення йому тілесних ушкоджень не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а поліцейський захід застосований працівниками патрульної поліції був пропорційним та ефективним, відповідав вимогам ЗУ «Про Національну поліцію».

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000379, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити виходячи з таких підстав.
Згідно оскаржуваної постанови від 12 липня 2019 року слідчим ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях інспектора взводу № 1 роти ТОР батальйону УПП в Закарпатській області ДПП ОСОБА_6 , поліцейського взводу № 1 роти ТОР батальйону УПП в Закарпатській області ДПП ОСОБА_7 , інспектора взводу № 1 роти ТОР батальйону УПП в Закарпатській області ДПП ОСОБА_8 та інспектора взводу № 1 роти ТОР батальйону УПП в Закарпатській області ДПП ОСОБА_9 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
Слідчим ОСОБА_5 в оскаржуваній постанові зазначено, що у ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що поведінка ОСОБА_4 підпадає під ознаки дрібного хуліганства та ним здійснено злісну непокору законній вимозі поліцейського. Доводи ОСОБА_4 щодо застосування насильства та нанесення йому тілесних ушкоджень не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а поліцейський захід застосований працівниками патрульної поліції був пропорційним та ефективним, відповідав вимогам ЗУ «Про Національну поліцію».

Однак, слідчим не враховано постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2018 (справа №3308/12687/18). Згідно вказаної постанови судом постановлено рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_4 за ст.185 КУпАП на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Дана постанова набрала законної сили. При розгляді вище зазначеної справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що ОСОБА_4 жодних дій, які підпадають під ознаки дрібного хуліганства та свідчать про злісну непокору законній вимозі поліцейського не було вчинено.
Також розглядаючи справу №3308/12687/18 Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області встановив наступне.

Поліцейським не було складено протокол відносно ОСОБА_4 за порушення ним правил зупинки на перехресті, хоча приводом зупинки і складання протоколу за твердженням поліцейського ОСОБА_9 була зупинка гр. ОСОБА_4 на перехресті з порушенням ним правил зупинки.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП відносно гр. ОСОБА_4 був складений через два тижні після події, а саме, подія мала місце 15.10.2018, а протокол запроваджено 01.11.2018.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП відносно ОСОБА_4 було допитано свідків, які ствердили, що ОСОБА_4 на вимогу працівників поліції двічі пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

ОСОБА_4 висловлював свою незгоду із твердження про зупинку в забороненому місці, порушення ПДР, його поведінка була адекватною до ситуації. В момент, коли він витяг дитячий візок, розклав його та посадив дитину тримаючи візок, до нього із заді було застосовано фізичну силу з боку працівників поліції. ОСОБА_4 штовхнули на коляску, він інстинктивно щоб не придавати дитину і утриматись на ногах відмахнувся нікого не задівши. Після чого його одразу відтягли назад, повалили на землю і придавили, скрутили. Наслідком цього було прибуття швидкої допомоги через поганий фізичний стан ОСОБА_4 .

Також було допитано свідка (працівника міліції) який в судовому засіданні категорично повідомив, що був присутнім від самого початку і до кінця інциденту, особисто бачив як ОСОБА_4 пред`явив працівникам поліції документи, а також ствердив, що жодних підстав для такого надмірного застосування фізичної сили та ще й у присутності дружини та дітей у працівників поліції не було. Також засвідчи, що з власної ініціативи звернувся до Головного управління поліції із заявою про притягнення до відповідальності працівників поліції.

В даній постанові суд звертає увагу, на те, що відеозапис, з нагрудних камер, на дослідження якого посилається слідчий ОСОБА_5 , є фрагментований, в ньому відсутні фрагменти тривалістю від декількох секунд до півтора хвилини.

З оскаржуваної постанови також вбачається, що слідчим не надано правової оцінки показам свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які фактично підтверджують ймовірність скоєння працівниками поліції злочину передбаченого ст. 365 КК України. А також відсутній аналіз відеозаписів, які здійснювали ОСОБА_4 та його донька.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Беручи до уваги наведене, керуючись принципом змагальності кримінального процесу, приходжу до висновку, що скаргу ОСОБА_4 слід задоволити, скасувати постанову слідчого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів ОСОБА_5 , від 12 липня 2019 року по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379 від 01.11.2018.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 303-307, 309, 372, 395 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

скаргу ОСОБА_4 задоволити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження від 12 липня 2019 року по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379 від 01.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1