Дата документу 26.09.2019
Справа № 334/6880/19
Провадження № 1-кс/334/3563/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання Слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003318 від 23.09.2019 року про застосування запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянин України, українець, який має середню освіту, не одружений, не працевлаштований, який має утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.186, ч.4 ст.296 КК України

встановив:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання Слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , який 23.09.2019 приблизно о 15.30 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи умисел на викрадення чужого майна, зайшли до приміщення магазину «Траш № 11», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дудикіна, 28, де ОСОБА_5 залишився біля вхідного турнікету до торгового залу магазину, а ОСОБА_7 , в свою чергу пішов до торгового залу магазину де діючи умисно, з корисливих мотивів, взяв з торгової полиці 1 пляшку 0,5 коньяку «Bolgrad Український ординарний 5 зірок», вартістю 135 грн. 20 коп. без урахування ПДВ, який належить ТОВ «Траш», після чого оминаючи каси магазину пішов до вхідного турнікету, не оплативши за товар, розуміючи що його дії почали носити відкритий характер передав вказану пляшку коньяку ОСОБА_5 , який в свою чергу отримав реальну можливість нею розпорядитися на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, яке кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 23.09.2019 приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується посяганням на суспільні відносини, задля збереження яких підтримується громадський порядок, знаходячись у приміщенні магазину «Траш № 11», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дудикіна, 28 вчинили хуліганські дії за наступних обставин: Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння,передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зайшли до приміщення магазину «Траш № 11», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дудикіна, 28, де ОСОБА_5 залишився біля вхідного турнікету до торгового залу магазину, при цьому демонстративно курив цигарку в приміщенні магазину, що є громадським місцем, а ОСОБА_7 в свою чергу пішов до торгового залу магазину де взяв з торгової полиці 1 пляшку 0,5 коньяку «Bolgrad Український ординарний 5 зірок», після чого оминаючи каси магазину пішов до вхідного турнікету, не оплативши за товар, передав вказану пляшку коньяку ОСОБА_5 .

Вказані злочинні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_5 були помічені працівником магазину потерпілим ОСОБА_8 , який підійшов до ОСОБА_5 та зажадав припинити протиправні дії та повернути пляшку коньяку, що останній і зробив. Далі ОСОБА_8 зробив зауваження ОСОБА_5 та попрохав вийти з приміщення магазина з підкуреною цигаркою, на що ОСОБА_5 з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку, що виразилось у демонстрації неповаги до загальноприйнятих норм моралі, почав безпідставно провокувати конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 , грубо та нецензурно висловлюватись у його бік, при цьому принижуючи його людську честь та гідність та наніс 1 удар правою ногою в область задньої частини стегна лівої ноги потерпілого ОСОБА_8 , від якого останній отримав фізичний біль.

Після цього, до ОСОБА_5 підійшов потерпілий ОСОБА_9 , якому ОСОБА_5 з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства та хуліганських спонукань, в основі яких лежить розгнузданий егоїзм, злобність і незадоволеність, що сягають до беззвітної люті і відчаю, викликаного розбіжністю між рівнем домагань особи та наявними можливостями їх здійснення, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, знаходячись біля вхідного турнікету до торгового залу,наніс один удар кулаками рук в обличчя ОСОБА_9 , від якого останній втратив рівновагу та впав на підлогу. Побачивши вказані злочинні дії ОСОБА_5 , до останнього з метою припинення його злочинних дій підійшов ОСОБА_10 , та якому ОСОБА_5 також наніс один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого останній отримав фізичний біль.

Після чого на допомогу ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_11 , та з метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 , повалили його на підлогу, та почали утримувати останнього для передачі працівникам поліції. В цей момент, ОСОБА_5 , умисно, з метою продовження своїх злочинних дій направлених на порушення громадського порядку, дістав з кишені штанів ніж та наніс один удар ножем в область правого стегна ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження та фізичний біль.

Таким чином, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , своїми хуліганськими діями, завдали тілесні ушкодження ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та зірвали нормальну роботу магазину «Траш № 11» у період часу з 15 години 30 хвилин по 22 годину 00 хвилин.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України, яке кваліфікується як: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Вина ОСОБА_5 підтверджується в повному обсязі зібраними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

23.09.2019 о 20.50 годин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

24.09.2019 о 14.20 годин ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; незаконно впливати на потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочини, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, ОСОБА_5 вчинив злочини у стані алкогольного сп`яніння, ніде не працює, не має ніякого джерела прибутків, тобто він не має стійких соціальних в`язків у місті та області.

Вищезазначені факти дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлює те, що вчинив корисливий злочин проти власності, а також хуліганство, які мають незворотний характер, у зв`язку з чим, є ризик, що він знаходячись на свободі з метою уникнення від покарання буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що призведе до тяганини по даному кримінальному провадженню, а також тяганини у прийнятті відносно ОСОБА_5 , процесуальних рішень та /або/ знову вчинить злочини.

Крім того, відсутність постійного джерела прибутку свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_5 буде продовжувати займатися злочинною діяльністю, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку слідчого, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується дотримуватися певних зобов`язань та обмежень, одним з яких є не відлучатися за межі міста, чи житла в якому він проживає, без дозволу слідчого та/або/ суду. Враховуючи особу підозрюваного, відсутність постійного джерела доходу, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та знаходячись на волі буде продовжувати вчинювати злочини проти власності; до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, що заслуговують на особливу довіру та які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного, що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу особистої поруки, передбаченого п.2 ч.1 ст.176 КПК України, а у разі їх надходження не виключають наявності вказаних ризиків; враховуючи, що підозрюваний не має постійного джерела доходу свідчить про неможливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченого п.3 ч.1 ст.176 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, слідство вважає за необхідним клопотати перед слідчим суддею про обрання відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що без застосування даного запобіжного заходу, неможливо уникнути вищезазначених ризиків та забезпечення покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні слідчий просив суд задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що жодних підстав для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має, оскільки останній постійно проживає зі своєю сім`єю за відомою органам досудового слідства адресою та не має жодного наміру переховуватися від слідства, окрім того ані слідчим ані прокурором не додано до клопотання жодного підтвердження того, що підозрюваний переховувався від органів досудового слідства. Також відсутні й інші ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КК України, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, тому просять у задоволенні клопотання відмовити та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, а також надані суду матеріали кримінального провадження № 0000344, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є таким, яке підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 86, ч.4 ст.296 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003318 від 23.09.2019 року.

Згідно зі ст. 131 КПК України запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, метою застосування якого є досягнення дієвості кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Зважаючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Положення КПК України, зокрема ст. 132, 176, покладають на слідчого та прокурора тягар доказування необхідності застосування запобіжного заходу. Так з ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання щодо тримання особи під вартою діє презумпція на користь звільнення. При цьому тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою покладається саме на державу, в даному випадку слідчого та прокурора. Будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою залишається сумнів, мають тлумачитись на користь звільнення. Розподіл тягаря доведення надає судді можливість вирішити питання про звільнення обвинувачуваної або підозрюваної особи, якщо обвинувачення не надало доказів, достатніх, щоб переконати суддю у необхідності тримання під вартою. Таким чином, якщо обвинувачення не впоралося із тягарем доведення, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час досудового слідства встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність ризиків, передбачених у п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_5 може, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, однак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не надано достатніх та переконливих доказів необхідності застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, всі доводи прокурора щодо наявності ризиків переховування ОСОБА_5 або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення чи перешкоджати якимось чином кримінальному провадженню, ґрунтуються на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу рішення про тримання підозрюваного під вартою.

Також, під час судового засідання до матеріалів клопотання було долучено заяву ОСОБА_12 в якій останній просив суд не обирати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обрати йому запобіжний захід у вигляді його особистої поруки, при цьому зазначивши, що зі змістом ст. 180 КПК України ознайомлений, а зміст та вимоги даної статті йому зрозумілі.

У зв`язку із чим, оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має тісні соціальні зв`язки, а також із врахуванням заяви ОСОБА_12 суд вважає, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме особисту поруку, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження 0003318.

Крім того, суд, обираючи до підозрюваного саме такий запобіжний захід, вважає необхідним покласти на нього низку процесуальних обов`язків.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - задовольнити частково.

У задоволенні клопотанні слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки на два місяці, тобто до 26 листпада 2019 року.

Передати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на поруки ОСОБА_12 .

Роз`яснити поручителю - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , працюючого приватним підприємством, що він, як поручитель несе відповідальність за виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатись з місця свого проживання без дозволу слідчого і суду; повідомляти слідчого, прокурора і суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

У разі невиконання поручителем ОСОБА_12 взятих на себе зобов`язань, на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від десяти до двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Контроль за виконанням зобов`язань особистої поруки покласти на процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали до 26 листопада 2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1