31.05.2019
Справа № 359/8925/18
Провадження № 1-кп/359/178/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2019 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю потерпілої ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження №0002091, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2018, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Угля Тячівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Течівським РВ УМВС України в Закарпатській області, 14.11.2007, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:
14.08.2018 близько 20 годин 00 хвилин ОСОБА_5 перебував в будинку АДРЕСА_3 , де святкував свій день народження. Під час спільного проведення вільного часу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла словесна суперечка на ґрунті ревнощів, в яку втрутилась ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
У ході сварки у ОСОБА_5 , виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 вийшов з будинку АДРЕСА_3 , де на подвір`ї знайшов невстановлений досудовим слідством предмет, імовірно металевий. Повернувшись до будинку продовжив конфлікт з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 під час якого, перебуваючи в приміщенні кухні ОСОБА_5 , наніс удар невстановленим досудовим слідством предметом по кисті лівої руки ОСОБА_4 .
Вказаними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді перелому V п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням уламків, яке відповідно до висновку експерта №119-д від 29.10.2018 відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується в вчинені умисних дій, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкоджені, тобто в умисному ушкоджені, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
У судовому засіданні обвинувачуваний ОСОБА_5 , вину у вчинені кримінального правопорушенні (злочину) визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що 14.08.2018 близько 20 годин 00 хвилин перебував в будинку АДРЕСА_3 , у нього з ОСОБА_6 виникла словесна суперечка, в яку втрутилася ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . У ході даної сварки не керуючи власними діями та перебуваючи в гніві який виник раптово на ґрунті неприязних відносин, вийшов з будинку, де на подвір`ї знайшов якийсь предмет, імовірно металевий точно не пам`ятає. Повернувшись до будинку продовжив конфлікт з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 під час якого, в приміщенні кухні наніс удар по кисті лівої руки ОСОБА_4 . Просив суд суворо не карати та зазначив, що жалкує про вчиненні дії. Попросив вибачення у потерпілої та зобов`язався в майбутньому не порушувати закону України.
У зв`язку з тим, що обвинувачуваний та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Судом з`ясовано, що обвинувачуваний та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисні дії, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкоджені, тобто в умисному ушкоджені, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає правильною.
Так, ОСОБА_5 застосував до потерпілої прийоми у виді удару невстановленим предметом, внаслідок яких ОСОБА_4 зазнала тілесні ушкодження у вигляді перелому V п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням уламків. Вони не були небезпечним для життя потерпілої, але потягли тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день. За цими ознаками тілесне ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Між діями обвинуваченого та наслідком, спричиненим ОСОБА_4 , існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер вчинених ним дій, передбачав її суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. Це свідчить про наявність в його діях прямого умислу. Тілесне ушкодження обвинувачений заподіяв на ґрунті раптових неприязних відносин. ОСОБА_5 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність, за вчинення злочину, за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд вважає повне визнання вини, його щире каяття.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинувачуваного ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий. Не одружений, на утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо, на даний час офіційно не працевлаштований але підробляє на тимчасових заробітках, зловживає алкогольними напоями. Притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП та ст. 178 КУпАП.
Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує те, що він вчинив злочини середньої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 за вчинення злочину середньої тяжкості належить призначити покарання, у виді обмеження волі на певний строк.
Разом з тим, його перевиховання та виправлення залишається можливим без ізоляції від суспільства. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 допустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, йому доцільно встановити іспитовий строк певної тривалості та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та особу обвинуваченого, пом`якшуючи обставини.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись: ст. 22, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, ст. 75, 76, ч. 1 ст. 122 КК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді обмеження волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Запобіжний захід не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні, відсутні.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1