ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/3043/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 641/294/19
Категорія: ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч. 2 ст. 115; п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000754 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту, стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується за ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч. 2 ст. 115; п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000754 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту, стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується за ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч. 2 ст. 115; п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Також, цією ухвалою продовжено строк тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до 14 листопада 2019 року.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив:

1. У порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які орган досудового розслідування та прокурор вважають встановленими, а містить посилання на висновки судово-медичних експертиз за всіма епізодами кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч. 2 ст. 115; п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, які інкримінуються обвинуваченому;

2. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Однак у обвинувальному акті в частині обвинувачення за п.12 ч.2 ст. 115 КК України взагалі не зазначено дату та час настання смерті ОСОБА_10 ;

3. Згідно п.2 ч.1 ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає винуватість обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Натомість, в обвинувальному акті не вказано мотив вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень;

4. Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч. 2 ст. 115; п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у співучасті та за попередньою змовою групою з іншими невстановленими особами. Однак, прокурором не встановлено форму співучасті ОСОБА_8 відповідно до ст. 27 КК України;

5. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого ( прізвище. Ім`я, по батькові. Дата та місце народження, місце проживання, громадянство). З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що у якості потерпілого також був допитаний ОСОБА_11 (п.22), і йому було повідомлено про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження, однак відомості щодо нього в обвинувальному акті відсутні.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні - ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , в частині повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, та направити обвинувальний акт до Комінтернівського районного суду м. Харкова для проведення підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказує на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України; суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не може вирішувати питання, пов`язані з обсягом обвинувачення та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, тобто суд вийшов за межі повноважень передбачених чинним кримінальним процесуальним законом. Крім того, під час досудового розслідування ОСОБА_12 відмовився від статусу потерпілого, а тому відсутність в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 відомостей про потерпілого не є порушенням вимог чинного КПК України.

Крім того, прокурор зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено, що ОСОБА_8 не було роз`яснено можливість та особливість розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, а також у підготовчому судовому засіданні у обвинуваченого не було з`ясовано чи має він відповідне клопотання; в резолютивній частині ухвали судом не конкретизовано якому саме прокурору підлягає поверненню обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 для усунення недоліків.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу, з дотриманням норм ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Не ставлячи під сумнів посилання суду першої інстанції на правові висновки, які зазначені в оскаржуваній ухвалі та містяться у справах Європейського суду, про те, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.
Висновки суду першої інстанції про не відповідність обвинувального акту вимогам чинного КПК України мають безпідставний характер, оскільки в повному обсязі спростовуються змістом обвинувального акту.
Згідно відомостей, що наявні в обвинувальному акті на аркуші справи 6, починаючи з обзацу 6 та на аркуші 7 мається чіткий зміст формулювання обвинувачення, а текст починається на аркуші 6: «Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачується у тому, що…». Більш того, за текстом визначено саме два епізоди злочинної діяльності: закінчений склад злочину, що кваліфікований за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та замах на вбивство, що свідчить про поверховість висновків суду першої інстанції, стосовно відсутності формулювання обвинувачення.
Поряд з цим, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не містить анкетних відомостей потерпілого спростовуються, відомостями, що наявні в реєстрі досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту №0000754, де зазначено, що ОСОБА_12 відмовився від прибуття для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у зв`язку з невизнанням себе потерпілим у цьому кримінальному провадженні (арк.30 судового провадження).
Крім того, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту, з урахуванням стадії судового розгляду підготовче судове засідання, є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.
Зокрема, суд першої інстанції зазначає в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали про неконкретність і незрозумілість викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме в обвинувальному акті не зазначено мотиву вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч. 2 ст. 115; п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Процесуальна оцінка об`єктивної сторони злочину, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України. Твердження суду щодо відсутності в обвинувальному акті дати та часу настання смерті потерпілого ОСОБА_10 , а також не встановлення форми співучасті обвинуваченого відповідно до ст.27 КК України, то це не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки доведення обґрунтованості обвинувачення покладається на прокурора, а суд, відповідно до норм ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що чітко узгоджується з нормами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що мотивувальна частина ухвали щодо обґрунтування підстав для повернення обвинувального акту прокурору повністю збігається з висновками суду першої інстанції, зазначеним в ухвалі від 11 квітня 2019 року (а.с. 78-81), яка скасована ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 червня 2019 року (а.с. 116-118) і ця ухвала набрала законної сили.
Крім того, прокурор, відповідно до ст.ст.338, 340 КПК України, не позбавлений процесуальної можливості, якщо під час судового розгляду вставлені нові фактичні обставини, змінити обвинувачення або відмовитися від його підтримання, що також свідчить про передчасність судового рішення, ухваленого судом першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а висновки суду щодо суті пред`явленого обвинувачення є передчасними.
Таким чином суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору , оскільки будь-яких суттєвих порушень вимог ст.291КПК України при його складанні суд не навів.
Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 370, 291КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини,які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржувану ухвалу належить скасувати в частині повернення обвинувального акту прокурору і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З урахуванням тієї обставини, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 спливає 14 листопада 2019 року, суд на підставі ч. 3 ст. 331 КПК України, має розглянути питання доцільності продовження терміну дії застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинуваченого щодо не доведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує доводи ОСОБА_8 про недоведеність ризиків.

З урахуванням обґрунтованості доводів клопотання прокурора щодо доцільності продовження запобіжного заходу, а також того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів; наявності існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений, який перебував у міжнародному розшуку, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілу сторону або свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що також негативно вплине на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим і необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 листопада 2019 року включно.
Керуючись ст.ст. 9 ч.6; 404; 405; 407 ч. 1 п. 6; 412 ч. 1; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту, стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується за ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч. 2 ст. 115; п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - скасувати в частині повернення обвинувального акту прокурору і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
В решті Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року залишити без змін.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 30 листопада 2019 року включно.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4