ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1350/19 Справа № 204/682/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника медичної установи ОСОБА_7
особи, відносно якої продовжені
примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою особи, відносно якої продовжені примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 ,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2018 року, відносно ОСОБА_8 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
В задоволенні заяви ОСОБА_8 про направлення останнього до певного закладу з надання психіатричної допомоги відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що заява представника установи підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_8 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Заява ОСОБА_8 в частині направлення його до певного закладу з надання психіатричної допомоги для продовження лікування, задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до положень ст. 94 ч.1, ч.5, ст. 95 ч.2 КК України, суд має право вирішити питання виключно щодо застосування примусових заходів медичного характеру, перелік яких наведений в частині 1 ст. 94 КК України, а також питання продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру, а визначення закладу з надання психіатричної допомоги не належить до компетенції суду, бо вирішення даного питання покладається на відповідний орган Міністерства охорони здоров`я України.

Особа, відносно якої продовжені примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року та направити його для подальшого лікування до КЗ Обласний наркологічний диспансер у Сумській області.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення особи, відносно якої продовжені примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника Державного закладу Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, яка вважала ухвалу законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.
Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
За положеннями частини першої статті 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Згідно наданих матеріалів суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 76 від 25 січня 2019 року, дійшов висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2018 року відносно ОСОБА_8 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам даної справи, і узгоджується з вказаними вище вимогами закону.
Перевіривши матеріали заяви, зокрема висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 76 від 25 січня 2019 року, колегією суддів встановлено, що останні не містять доказів на підтвердження недоцільності продовження раніше призначеного ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру.
Поряд з цим, з матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_8 госпіталізовано до психіатричного закладу з суворим наглядом, як особу, що вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 115 КК України, страждає на хронічне психічне захворювання. Враховуючи діагноз ОСОБА_8 , а саме шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес, а також клінічну картину захворювання, яка характеризується параноїдною симптоматикою у вигляді маячних ідей буденних відносин на адресу потерпілої матері, збитку, отруєння, впливу, формальними розладами мислення, порушеннями емоційно-вольової сфери, що поряд з некритичним ставленням до скоєного, неусвідомленням проявів наявного психічного захворювання, свідчить про збереження особливої небезпеки хворого для оточуючих, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що психічний стан пацієнта ОСОБА_8 продовжує залишатися нестійким, зумовлює суспільну небезпеку для оточуючих, останній за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду, застосовується госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Виходячи з приписів зазначеної норми кримінального закону, застосування інших примусових заходів медичного характеру до таких осіб не зазначено.
Також суд першої інстанції цілком обгрунтовано зазначив, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції з приводу того, що Заява ОСОБА_8 в частині направлення його до певного закладу з надання психіатричної допомоги для продовження лікування, задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до положень ст. 94 ч.1, ч.5, ст. 95 ч.2 КК України, суд має право вирішити питання виключно щодо застосування примусових заходів медичного характеру, перелік яких наведений в частині 1 ст. 94 КК України, а також питання продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру, а визначення закладу з надання психіатричної допомоги не належить до компетенції суду, бо вирішення даного питання покладається на відповідний орган Міністерства охорони здоров`я України.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі та доводів, наведених адвокатом та його підзахисним в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності вимог кримінального закону та кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є законною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає за необхідне подані апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, відносно якої продовжені примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4