Справа № 742/1573/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/113/19
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000331, за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 , прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року щодо:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з вищою освітою, учасника АТО, згідно ст.89 КК України не судимого

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, має неповнолітню дитину, з середньою освітою, раніше не судимого,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, працюючого оператором-підготовщиком ДП «Пластмас», вдівця, з середньою освітою, раніше не судимого,-

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року:

ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України засудженого зобов`язано періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти такий про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати без погодження з таким за межі України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирався.

ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України засудженого зобов`язано періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти такий про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати без погодження з таким за межі України.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу не обирався.

ОСОБА_9 визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України засудженого зобов`язано періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти такий про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати без погодження з таким за межі України.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_11 4445,70 грн. матеріальної шкоди та 12000,00 грн. процесуальних витрат, пов?язаних із витратами на правову допомогу.

У решті в задоволенні позову - відмовлено.

Речові докази, які зберігаються у господарстві ОСОБА_16 , а саме - 440 кг металобрухту - конфісковано.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 10 березня 2018 року, близько 13 години, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, прибули до господарства ОСОБА_11 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , де скориставшись відсутністю господаря та уваги інших осіб, шляхом пошкодження вікна до будинку та дверей до господарчого приміщення, проникли до будинку та до господарчого приміщення - літньої кухні, звідки таємно викрали холодильник марки «Донбас», вартістю згідно висновку судової-товарознавчої експертизи станом на момент крадіжки 900,00 грн, холодильник марки «Орск», вартістю згідно висновку судової-товарознавчої експертизи станом на момент крадіжки 1000,00 грн, газову плитку двох камфорної марки «ПГ-2» », вартістю згідно висновку судової-товарознавчої експертизи станом на момент крадіжки 400,00 гривень, драбину металеву висотою 2,5 метри, шириною 45см., вартістю згідно висновку судової-товарознавчої експертизи станом на момент крадіжки 600,00 гривень, а також таємно викрали належний ОСОБА_11 брухт чорних металів загальною вагою 286 кілограмів, вартістю станом на момент крадіжки 1701 грн., 70 коп. Після цього з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 4445 грн. 70 коп.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні майна, яке належить ОСОБА_11 , вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло та інше приміщення, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор, звертаючись з апеляційною скаргою, та не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинувачених, просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених внаслідок м`якості.

Просить ухвали новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та засудити за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавленні, ОСОБА_8 визнати винуватим та засудити за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавленні, ОСОБА_9 визнати винуватим та засудити за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавленні. В решті вирок суду залишити без змін.

Вважає, що судом при призначенні покарання обвинуваченим належним чином не враховано тяжкість вчиненого злочину, його характер, спосіб та наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому. Автор скарги переконаний, що визнання обвинуваченими вини і щире каяття були лише способом уникнення належної відповідальності. Не прийнято до уваги і суму викраденого майна та той факт, що завдані збитки потерпілому не відшкодовані.

Представник потерпілого ОСОБА_10 в поданій в інтересах потерпілого ОСОБА_11 апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185 КК України покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Пред`явлений до обвинувачених цивільний позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши з них у солідарному порядку на користь потерпілого 38 201, 36 грн. завданої матеріальної шкоди, витрати на правову допомогу понесені під час досудового розслідування та в суді першої інстанції 12000 гривень, додаткові витрати на правову допомогу понесені в суді апеляційної інстанції 3000 гривень.

Апелянт переконаний, що оскаржуваний вирок не містить належного мотивування щодо застосування до обвинувачених ст. 75 КК України. Вважає, що за вчинення умисного злочину групою осіб, за відсутності каяття та відшкодування збитків, а також з урахування позиції потерпілого та прокурора, в даному випадку необхідною є лише реальна міра покарання.

Крім того, вважає, що суд безпідставно лише частково задовольнив цивільний позов, відмовивши в стягненні 33755,66 грн. вартості відновлювального ремонту печі, що не відповідає вимогам кримінального та цивільного процесуального законів. Так, заявлений потерпілим цивільний позов складався з вартості викрадених речей та вартості відновлювального ремонту печі, яка була зруйнована в ході викрадення з неї всіх металевих деталей, тобто діями обвинувачених при вчиненні ними кримінального правопорушення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з мотивів в ній зазначених та апеляційну скаргу представника потерпілого, думку обвинувачених, які просили вирок місцевого суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга представника потерпілого підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який вони засуджені, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

При призначенні покарання обвинуваченим суд першої інстанції виконав вимоги ст. ст. 65-67 КК України, врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів, дані про обвинувачених, ОСОБА_7 , який виступив ініціатором крадіжки, є не судимим в порядку ст. 89 КК України (а.п.83), ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вперше притягуються до кримінальної відповідальності (а.п.88, 93), обвинувачені, за виключенням ОСОБА_8 який перебуває на обліку в лікаря нарколога (а.п. 95), на обліках у лікарів нарколога, психіатра та відділу з питань пробації не перебувають (а.п.84-86, 89-91, 94, 96), посередньо характеризуються за місцем проживання (а.п. 87, 92, 97); ОСОБА_8 має хворобливий стан здоров?я та утримує малолітню дочку ОСОБА_17 , 2011 р.н. (а.п. 62-66), ОСОБА_9 є вдівцем та утримує малолітнього сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , займається суспільно-корисною працею (а.п.109-110).

Суд встановив та обґрунтовано врахував в якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим - активне сприяння розкриттю злочину, а для ОСОБА_7 і те, що він є учасником АТО, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах цього покарання, визначених у санкції ч. 3 ст. ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Мотивуючи рішення в частині, що стосується безпосередньо звільнення обвинувачених від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, суд послався на вказані вище обставини.

З такими висновками погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів при призначенні обвинуваченим покарання враховує, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим, встановлено не було. Обставинами, що пом`якшують покарання усіх обвинувачених, є активне сприяння розкриттю злочину, а для ОСОБА_7 і те, що він є учасником АТО. При цьому апеляційний суд враховує думку прокурора та представника потерпілих як в суді першої інстанції так і в апеляційних скаргах, які наполягали лише на реальній мірі покарання. Крім того, апеляційний суд враховує і думку потерпілого відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , який частково відшкодував заподіяну злочином шкоду (а.п.147).

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує, тяжкість злочину, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, в даному кримінальному провадженні виступив ініціатором злочину, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, психіатра та відділу з питань пробації, посередньо характеризується, проте добровільно виконував свій громадянський обов`язок по захисту України від зовнішньої збройної агресії і являється ветераном війни. Зазначене свідчить про те, що звільнення від покарання з випробуванням буде співмірним за вчинений злочин, з урахуванням особи обвинуваченого досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому колегія суддів вважає можливим залишити покарання, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції.

При призначенні покарання ОСОБА_8 колегія суддів, крім вище вказаного, враховує те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра та відділу з питань пробації не перебуває, посередньо характеризується, має хворобливий стан та утримує малолітню дочку, 2011 року народження, частково відшкодував шкоду і потерпілий просить не засуджувати його до реального позбавлення волі.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , апеляційний суд, крім вище вказаного, враховує те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра та відділу з питань пробації, посередньо характеризується, є вдівцем та самостійно утримує малолітнього сина, 2008 року, займається суспільно-корисною працею.

Колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта про відсутність каяття з боку обвинувачених. Про те, що вони жалкують про скоєне, вони неодноразово говорили при дачі показань в місцевому та апеляційному судах.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції покарання буде достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Що стосується вимоги апеляційної скарги представника потерпілого в частині стягнення 33755,66 грн. вартості відновлювального ремонту печі, то з позицією суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, що задоволенню не підлягає в даному кримінальному провадженні, оскільки ці витрати не підтверджені належними доказами та безпосередньо не пов`язані з пред`явленим обвинуваченням.

Вимога про відшкодування витрат потерпілого ОСОБА_11 , пов`язаних з оплатою правової допомоги в суді апеляційної інстанції документально підтверджена, а тому підлягає задоволенню на суму 3 000,00 грн. та стягненню в солідарному порядку з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , оскільки підтверджується квитанцією № 21 до прибуткового касового ордеру від 12 жовтня 2018 року, рахунком-фактурою №1 від 12.10.2018р. та договором про надання правової допомоги № 14/03/18 від 14.03.2018 і протоколом погодження договірної ціни за надання послуг, що були додані в додатку до апеляційної скарги (а.п.124-126).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 420, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_11 3000,00 гривень процесуальних витрат, пов?язаних із витратами на правову допомогу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4