Справа № 484/41/18
Провадження №1-кс/484/1821/19
У Х В А Л А
про задоволення скарги

06.12.19р. м.Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянув провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову начальника відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002223 від 28.11.2019р.

ВСТАНОВИЛА:

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову начальника відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002223 від 28.11.2019р.

В обґрунтування скарги скаржник вказує, що кримінальне провадження безпідставно закрите з посиланням на відсутність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 385 КК України; слідчий на надала належної оцінки встановленим обставинам, зокрема ОСОБА_6 посадова особа місцевого самоврядування, мала намір та бажання давати свідчення, однак по причині поганого самопочуття не змогла продовжувати допит. Доказом стану здоров`я стали свідчення слідчих, яким ні як не притаманні функції лікарів.Крім того, протягом трьох років досудового розслідування слідчі лише двічі намагалися допитати міського голову ОСОБА_6 , а також не врахувала, що ОСОБА_6 не просто свідок, а посадова особа, яку у кримінальному провадженні № 0001674 потерпіла сторона звинувачує у вчиненні злочину. Також, вказує на те, що слідчий у своїй постанові не зазначила, в якому саме кримінальному провадженні - № 0002223 або № 0001674 міський голова ОСОБА_6 мала право на відмову від дачі пояснень. Вважає, що слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, зробив передчасні висновки про необхідність закриття провадження у справі без належної перевірки обставин, на які посилається в своїй скарзі потерпіла сторона, та не містить викладення змісту обставин, які є підставами для прийняття постанови, і жодного обґрунтування висновків слідчого та мотивів прийняття рішення про закриття кримінального провадження та не діяла у відповідності до ч.2 ст. 9, ч.4 ст. 38, ст. 91, ст. 94, п.2 ч.5 ст. 110 КПК України, а тому просить скасувати зазначену постанову.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні скарги, мотивуючи тим, що постанова про закриття кримінального провадження обґрунтована і законна.

Постановою слідчого ОСОБА_5 від 13.03.2019 року скасовано статус ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні, однак він зберігає статус заявника і відповідно до ст.ст. 60, 303 ч.1 п.3 КПК України має право оскаржити постанову слідчого про закриття кримінального провадження, розпочатого за його заявою.

Дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема: рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0002223 вбачається, що 12.08.2016 року за заявою ОСОБА_3 було розпочате досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України, зокрема щодо відмови ОСОБА_6 давати показання без поважних причин у кримінальному провадженні № 0001674.

12.08.2016 року ОСОБА_3 було допитано в якості потерпілого та вручено останньому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. У заяві ОСОБА_3 , на підставі якої внесено інформацію до ЄРДР, він зазначає про те, що 29.02.2016 року він подав слідчому клопотання про допит в якості свідка у кримінальному провадженні № 0001674 ОСОБА_6 і просив допитати її з певних питань, пов`язаних з виконанням обов`язків міського голови.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження № 0002223 судом встановлено, що в них міститься бланк пояснення особи, з якого видно, що 12.08.2016 року слідчий Первомайського ВП ГУНП Миколаївської області ОСОБА_7 намагалася відібрати пояснення у ОСОБА_6 , однак остання на підставі ст. 63 Конституції України відмовилася давати будь-які пояснення. При цьому, у даному бланку не зазначено, в якому саме кримінальному провадженні 0002223 або ж 0001674) відбиралися такі пояснення і який статус мала ОСОБА_6 , які права та обов`язки та у зв`язку з чим їй роз`яснювались. При цьому слідчий ОСОБА_7 згідно витягу з ЄРДР не входить до складу слідчих, що уповноважені проводити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002223.

З протоколу допиту свідка від 24.10.2016 року вбачається, що слідчий ОСОБА_8 намагався допитати ОСОБА_6 в якості свідка у кримінальному провадженні № 0002223, однак на підставі ст. 63 Конституції України вона відмовилася від дачі пояснень.

10.08.2018 року прокурором ОСОБА_4 слідчому були дані вказівки виконати вимоги, зазначені слідчим суддею в ухвалі від 29.01.2018 року та за необхідності виконати інші необхідні слідчі дії, проте не зазначено які саме.

15.11.2018 року керівник Первомайської місцевої прокуратури надав вказівки прокурору процесуальному керівнику та ініціював питання про відсторонення слідчого ОСОБА_9 від проведення досудового розслідування.

На виконання такої вимоги прокурор повторно надав вказівки слідчому аналогічного змісту без визначення конкретних слідчих дій, які потрібно вчинити, та ініціював питання про відсторонення слідчого ОСОБА_9 , щодо якої відсутня інформація в ЄРДР та відсутні будь які процесуальні документи щодо повноважень проводити досудове розслідування.

Надавались аналогічні вказівки прокурором і 06.03.2019 року, а 12.03.2019 року начальник СВ Первомайського ВП ГУНП надав аналогічне доручення начальнику відділення СВ Первомайського ВП ГУНП ОСОБА_5 , яка в подальшому проводила слідчі дії та приймала процесуальні рішення, хоча інформація про такого слідчого не була внесена в ЄРДР.

12.03.2019 року на виконання вказівок і доручення слідчим ОСОБА_5 виділено з матеріалів кримінального провадження № 0001674 та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0002223 копію протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 07.07.2016 року, під час якого вона відмовилася давати свідчення на підставі ст. 63 Конституції України.

12.03.2019 року в межах наданого кримінального провадження слідчий ОСОБА_5 звернулася з офіційним зверненням до Первомайського міського голови ОСОБА_6 , в якому поставила останній питання, що цікавили ОСОБА_3 в межах кримінального провадження № 0001674, на який 22.03.2019 року отримала відповідь виконкому Первомайської міської ради за підписом міського голови ОСОБА_6 .

Також, слідчий ОСОБА_5 13.03.2019 року допитала ОСОБА_6 в якості свідка за фактом її відмови від дачі свідчень у кримінальному провадженні № 0001674. З протоколу вбачається, що ОСОБА_6 пояснила, що за давністю погано пам`ятає події, щодо яких поставлені питання, раніше на такі питання було надано письмову відповідь і вона себе погано почуває.

25.03.2019 року постановою начальника відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 кримінальне провадження було закрито, але 09.07.2019 року слідчий суддя за скаргою ОСОБА_3 скасував дану постанову та зобов`язав повноважного слідчого виконати в межах кримінального провадження № 0002223 усі передбачені законом заходи для забезпечення ефективного досудового розслідування.

13.11.2019 року прокурором ОСОБА_4 начальнику СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області були дані вказівки виконати вимоги, зазначені слідчим суддею в ухвалі від 09.07.2019 року та за необхідності виконати інші необхідні слідчі дії, які матимуть значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, проте не зазначено які саме, та у найкоротші строки прийняти остаточне рішення.

Згідно протоколу допиту свідка від 28.11.2019 року, ОСОБА_6 пояснила, що в рамках кримінального провадження № 0001674, 04.07.2016 року їй було вручено повістку про виклик до СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області на 09.00год. 07.07.2016 року. 07.07.2016 року до її службового кабінету прибув слідчий ОСОБА_10 . Вона мала намір давати свідчення, але відмовилася через погане самопочуття. Більше в рамка вказаного кримінального провадження слідчі з приводу допиту до неї не звертались, повістки про виклик не вручали та не надсилали, хоча вона мала намір і бажання дати свідчення.

28.11.2019 року начальник відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 винесла постанову про закриття кримінального провадження № 002223, посилаючись на те, що ОСОБА_6 мала намір давати свідчення, але з поважної причини - через погане самопочуття - не змогла продовжити допит, що підтверджено свідченнями слідчих, а тому в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України.

Мотивуючи скаргу ОСОБА_3 зазначив, що слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, зробив передчасні висновки про необхідність закриття провадження у справі без належної перевірки обставин, на які посилається в своїй скарзі потерпіла сторона.
Дане твердження є слушним виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та інше. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого. Порядок збирання доказів визначений ст. 93 КПК України. Оцінка слідчим доказів відповідно до ст. 94 КПК України повинна ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження; керуючись законом, він повинен оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною першою статті 385 КК України встановлено відповідальність за відмову свідка від давання показань без поважних причин під час досудового розслідування. Частиною другою цієї норми встановлено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа за відмову давати показання під час проведення досудового розслідування або в суді щодо себе, а також членів її сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Статтею 63 Конституції України встановлено, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Такий же принцип свободи від самовикриття закріплений і у статті 18 КПК України, якою визначено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Згідно ст. 66 КПК України передбачено, що свідок має право відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення.

При цьому не має значення, службова ця особа чи ні. В даному випадку має значення зміст інформації, яку може повідомити свідок і необхідно встановити, чи будуть його свідчення викривальними для нього або його родичів чи близьких йому осіб. При відсутності можливості такого самовикриття відсутні і підстави для відмови давати свідчення. З цієї точки зору показанням свідка ОСОБА_6 та інформації, яку вона могла повідомити слідчому, взагалі не було надано оцінки.

Разом з тим, зі змісту протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 28.11.2019 року, вбачається, що, в рамках кримінального провадження № 0001674, остання, лише один раз отримувала виклик до Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області та лише раз слідчий намагався її допитати, однак, вона відмовилася через погане самопочуття. Більше в рамка вказаного кримінального провадження слідчі з приводу допиту до неї не звертались, повістки про виклик не вручали та не надсилали, хоча вона мала намір і бажання дати свідчення.

Вказані обставини також підтверджуються рапортом начальник відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , яка вказала, що 04.07.2016 року слідчим СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області було вручено повістку про виклик ОСОБА_6 07.07.2016р. на 09.00год. 07.07.2016 року ОСОБА_6 було допитано в якості свідка та в ході допиту остання відмовилася давати свідчення на підставі ст. 63 Конституції України. Інших повісток про виклик ОСОБА_6 до Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області в матеріалах кримінального провадження не міститься, а також немає інших протоколів допиту ОСОБА_6 .

При цьому, під час допиту, ОСОБА_6 чітко зазначила, що мала намір і бажання дати свідчення, проте дана обставина начальником відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 врахована не була, будь-яких спроб повторно допитати ОСОБА_6 здійснено не було, а навпаки винесена постанова про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. При цьому слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладене, оскаржувану постанову, суд приходить до висновку, що вона прийнята передчасно, без належного встановлення, дослідження та оцінки усіх обставин, що потребують доказування у кримінальному провадженні, тобто досудове розслідування проведено поверхово, неефективно, а повноваження ОСОБА_5 як слідчого не зазначені у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, а тому скарга обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 214, 218, 303, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002223 від 28.11.2019р.- задовольнити.

Постанову начальника відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002223 від 28.11.2019р - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_1