У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2019 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
засуджений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 вказує на те, що він відбув більшу частину призначеного покарання, усвідомив наслідки вчиненого злочину, розкаявся. Після останнього стягнення пройшло більш ніж 5 років, протягом яких він отримав 5 заохочень.
Наголошує на тому, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що подання про умовно-дострокове звільнення направлено саме адміністрацією установи, що, на його думку, свідчить про те, що адміністрація установи дійшла висновку про його виправлення та можливість звільнення умовно-достроково.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

03.09.2019 р. адміністрація державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» за погодженням з спостережною комісією Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області звернулась до Снігурівського районного суду Миколаївської області із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5
ОСОБА_5 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2014 р. за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 р., на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.10.2012 р. по 25.12.2014 р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 , за час відбування покарання, став на шлях виправлення, а тому подання начальника державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» є передчасним й задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 засуджений Приморським районним судом м. Одеси 15.08.2014 р. за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 р., на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.10.2012 р. по 25.12.2014 р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На день розгляду судом першої інстанції подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , останній, із призначених 12 років позбавлення волі, відбув 9 років 1 місяць 5 днів.
Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
З характеристики, наданої державною установою «Снігурівська виправна колонія (№ 5)», від 29.08.2019 р., вбачається, що за час відбування покарання з 01.06.2017 р. засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно. На виробництві установи не був працевлаштований, виконував разові доручення по благоустрою відділення та установи. За зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці п`ять разів 26.10.2016 р., 04.01.2018 р., 03.07.2018р., 17.08.2018р., 05.07.2019р. заохочений начальником установи, в тому числі за сумлінне ставлення до праці. Не погашених стягнень не має. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Читає періодичні видання, відвідує церкву на території установи. Підтримує соціальні зв`язки з рідними.
Разом з тим, з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 тричі заохочувався начальником установи, однак, це відбулось протягом короткого проміжку часу, а саме з січня по серпень. При цьому, ОСОБА_5 засуджений за вчинення особливо тяжких злочинів, на виробництві не працював, з початку строку відбуття покарання до 2016 року заохочень не мав, допустив два порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності.
При цьому, у 2017 році комісією установи ПВК-51 УДПтСУ в Одеській області засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що на шлях виправлення не став, наслідки скоєного злочину не усвідомив.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України, для такого звільнення та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за період часу відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а тому вважає, що підстав для скасування ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2019 року, про що просить апелянт, не вбачається.

Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2019 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3