23.07.2019
1-кп/642/10/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 12,13, ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України та ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 12, ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження №0002518 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 12,13, ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України
Термін дії строку продовженого запобіжного заходу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою спливає 19.07.2019 року.
Судом в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України посталено на обговорення питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Прокурор ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважали доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_9 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що у ОСОБА_9 є постійне місце проживання, та він може прийняти міри для працевлаштування, вважали можливим змінити запобіжний захід на більш м`який на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта,
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочину діяльність.
Суд враховує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше неодноразово судимих, в тому числі за корисливі злочини проти власності, постійного доходу не мають, ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на стан здоров`я не можуть бути взяті до уваги, оскільки відсутні буді-які відомості щодо необхідності надання термінової медичної допомоги обвинуваченому, доказів про те, що він хворіє не надано і матеріали справи їх не містять.
У суду відсутні об`єктивні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які раніше неодноразово судимі, в тому числі за корисливі злочини проти власності, постійного доходу не мають, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, обраний відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який відповідає характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою до 13 вересня 2019 року, включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 369 КПК України,
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_9 про зміну йому запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 13 вересня 2019 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3