Справа № 473/2872/18
Номер провадження1-кп/473/46/2019
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
ВИРОК
іменем України

"03" вересня 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, не працює, сімейний стан не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимого

1. 02.09.2014 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.1 ст.70 КК України до 200 годин громадських робіт, відбув покарання повністю в вересні 2017 року,

2. 06.12.2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.121 КК України до 05 років позбавлення волі,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпіла /цивільний позивач/ ОСОБА_9 ,

представник потерпілої /цивільного позивача/ ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 ,

неповнолітній потерпілий /цивільний позивач/ ОСОБА_11 ,

представник неповнолітнього потерпілого /цивільного позивача/ ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 ,

законний представник неповнолітнього потерпілого /цивільного позивача/ ОСОБА_11 ОСОБА_13 ,

захисник адвокат ОСОБА_14 ,

обвинувачений /цивільний відповідач/ ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

10 грудня 2017 року о 02 годині 20 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Київська, обвинувачений водій ОСОБА_15 , в порушення вимог п.п. 2.1 а/ та 2.9 а/ Правил дорожнього руху України, тобто не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії «В», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував технічно справним транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Рухаючись в темний час доби в районі перехрестя вулиць Київської та Белінського в місті Вознесенську Миколаївської області, обвинувачений водій ОСОБА_15 грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 2.3 б/, 10.1, 13.1, 13.3 та розділу 34 /лінія 1.1/ Правил дорожнього руху України, а саме рухався по лівій стороні дороги при встановленому правосторонньому русі в Україні, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не стежив за її змінами, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно його контролювати і мав таку можливість, перед початком перестроювання та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху на дорозі, зустрічні потоки якої розділені вузькою суцільною лінією, яку перетинати заборонено, виїхав на смугу призначену для зустрічного руху, при зустрічному роз`їзді не дотримувався безпечної дистанції та бокового інтервалу. Внаслідок цього обвинувачений водій ОСОБА_15 , повертаючись на смугу свого руху допустив зіткнення центральною частиною переднього бамперу, передньою панеллю, капотом транспортного засобу легкового автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з передньою правою частиною зустрічного транспортного засобу легкового автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого, особа відносно якої кримінальне провадження виділено в окреме провадження, невірно оцінив дорожню обстановку та з метою уникнути зіткнення змінив напрямок руху ліворуч та виїхав на смугу зустрічного руху. Внаслідок зіткнення транспортних засобів пасажир легкового автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 громадянка ОСОБА_16 від отриманих тілесних ушкоджень померла. Причиною смерті пасажира громадянки ОСОБА_16 стало вклинення стовбуру мозку у великий потиличний отвір, як наслідок важкої черепно мозкової травми з переломом тім`яної кістки, забоєм головного мозку з крововиливами під оболонки, в речовину головного мозку. Пасажир легкового автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому дистального метаепіфізу лівої стегнової кістки зі зміщенням, остеоепіфізіолезу дистальних епіфізів правої та лівої променевих кісток зі зміщенням, забійної рани обличчя, правої гомілки, струсу головного мозку, забія грудної клітини, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

Причинами настання даної дорожньої транспортної пригоди стали злочинні порушення обвинуваченим водієм ОСОБА_15 вимог п.п. 1.2, 2.3 б/, 10.1, 13.1, 13.3 та розділу 34 /лінія 1.1/ Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виниклими наслідками.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_15 ..

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_15 визнав свою вину частково, підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставнах, але заперечував факт його знаходження в стані алкогольного сп`яніння при керуванні ним 10 грудня 2017 року о 02 годині 20 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Київська транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила факт дорожньої транспортної пригоди, яка мала місце 10 грудня 2017 року в нічний час доби, коли в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Київська, обвинувачений водій ОСОБА_15 , керував транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , і на перехресті вулиць Київської та Белінського відбулося зіткнення з зустрічним легковим автомобілем моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_17 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів пасажир легкового автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 громадянка ОСОБА_16 , яка була її рідною донькою від отриманих тілесних ушкоджень померла в Вознесенській центральній районій лікарні.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні також підтвердив факт дорожньої транспортної пригоди, яка мала місце 10 грудня 2017 року біля 02 години ночі, коли він знаходився як пасажир в салоні легкового автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_15 . На перехресті вулиць Київської та Белінського відбулося зіткнення з зустрічним легковим автомобілем моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів він отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, правої та лівої променевих кісток зі зміщенням, забійні рани обличчя, правої гомілки, струсу головного мозку, грудної клітини, внаслідок чого проходив лікування в Миколаївській обласній дитячій клінічній лікарні.

Підстав для сумнівів в показаннях обвинуваченого ОСОБА_15 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які були допитані в судовому засіданні, у суда немає, так як дані показання суд знаходить об`єктивними, достовірними та логічними, які підтверджені в судовому засіданні за допомогою інших доказів, які досліджені судом в судовому засіданні.

Протоколом огляду місця дорожньої транспортної пригоди від 10 грудня 2017 року, із схемою та фототаблицею до нього, з яких вбачається, що 10 грудня 2017 року в нічний час доби в проміжок часу з 02 години до 03 години в місті Вознесенську Миколаївської області на перехресті вулиць Київська та Белінського сталася дорожня транспортна пригода, при якій відбулося зіткнення транспортних засобів легкового автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався з боку міста Миколаєва в напрямку міста Южноукраїнська Миколаївської області, із транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку, під час якої транспортні засоби контактували передніми частинами. / том №1, а.к.п. 139 163/.

Постановами органу досудового розслідування від 11 грудня 2017 року, відповідно до яких речовими доказами за кримінальним провадженням визнані транспортні засоби: легковий автомобіль моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , а також легковий автомобіль моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . / том №1, а.к.п. 165, 166/.

Висновком судової медичної експертизи №323 від 05 лютого 2018 року, відповідно до якого при проведенні судового медичного експертного дослідження тіла загиблої ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виявлені наступні тілесні ушкодження: рана лобної ділянки справа, крововиливи у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні, закрита черепно мозкова травма, яка супроводжувалась вогнищами забою головного мозку, субдуральною гематомою, субарахноїдальними крововиливами з проривом крові у шлуночки головного мозку, що ускладнилось набряком головного мозку з уклиненням мигдалин мозочка у великий потиличний отвір, синець долоневої поверхні правої кисті, садна правого стегна, правого колінного суглобу, які утворились внаслідок дії тупих предметів та предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля при дорожній транспортній пригоді, та в сукупності згідно п. 2.1.3 «в», «г», «м», «о», відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Безпосередньою причиною смерті громадянки ОСОБА_16 явилось ускладнення черепно мозкової травми у вигляді набряку головного мозку з уклиненням мигдалин мозочка у великий потиличний отвір. /том №1, а.к.п. 170 174/.

Висновком комісійної судової медичної експертизи №16 К від 30 березня 2017 року, відповідно до якого безпосередньою причиною смерті ОСОБА_16 стало вклинення стовбуру мозку у великий потиличний отвір, як наслідок важкої черепно мозкової травми з переломом тім`яної кістки, забоєм головного мозку з крововиливами під оболонки в речовину головного мозку. Між важкою черепно мозковою травмою і приходу смерті є прямий причинно наслідковий зв`язок. /том №1, а.к.п. 181 187/.

Висновком судової медичної експертизи №185 від 27 лютого 2018 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому дистального метаепіфізу лівої стегнової кістки зі зміщенням, остеоепіфізіолезу дистальних епіфізів правої та лівої променевих кісток зі зміщенням, забійної рани обличчя, правої гомілки, струсу головного мозку, забія грудної клітини, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. /том №1, а.к.п. 189 192/.

Висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу № 18 14 від 15 лютого 2018 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких на момент дорожньої транспортної пригоди рульове керування, ходова частина і робоча гальмівна система легкового автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , перебували в працездатному і функціонально придатному стані. Невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649.2010 щодо технічного стану транспортного засобу, які могли б виникнути до дорожньої транспортної пригоди та вплинути на його рух, в досліджуваних системах та механізмах не виявлено. /том №1, а.к.п. 194 200/.

Висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу № 18 13 від 16 лютого 2018 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких на момент дорожньої транспортної пригоди рульове керування, ходова частина і робоча гальмівна система легкового автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебували в працездатному і функціонально придатному стані. Невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649.2010 щодо технічного стану транспортного засобу, які могли б виникнути до дорожньої транспортної пригоди та вплинути на його рух, в досліджуваних системах та механізмах не виявлено. /том №1, а.к.п. 205 212/.

Висновком судової транспортної трасологічної експертизи № 18 15 від 19 лютого 2018 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого виходячи з результатів дослідження слідів і пошкоджень на автомобілях моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в первинний контакт з передньою правою частиною /переднім бампером, передньою панеллю, переднім правим крилом, капотом/ автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , вступили центральна частина переднього бамперу, передня панель, капот автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з перекриттям по ширині фронту пошкоджень близько 100 см.

Кут між поздовжніми осями транспортних засобів в момент початкового контактування склав близько 150 /плюс мінус 3/ градусів, відлічуваний проти годинникової стрілки від лінії поздовжньої осі автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 до перетину з лінією поздовжньої осі автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

В момент первинного контактування автомобіль моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 розташовувався лівими колесами на сліді юзу /відмітка 10 на схемі/ правим переднім колесом безпосередньо перед початком подряпини довжиною 1,4 метра на відстані близько 1,8 метра від розділової лінії дорожньої розмітки, а автомобіль моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 попереду нього, в положенні, встановленому вище в дослідницькій частині даного висновку. /том №1, а.к.п. 215 221/.

Відповідно до протоколів проведення слідчих експериментів від 21 лютого 2018 року та 05 квітня 2018 року з схемами та фото таблицями до них, за участю водіїв транспортних засобів, автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 обвинуваченого ОСОБА_15 , та автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 особи, відносно якої кримінальне провадження виділено в окреме провадження, ними були відтворені події дорожньої транспортної пригоди, за їх участю, як водіїв транспортних засобів, і яка мала місце 10 грудня 2017 року в нічний час доби в проміжок часу з 02 години до 03 години в місті Вознесенську Миколаївської області на перехресті вулиць Київська та Белінського, під час якої відбулося зіткнення транспортних засобів легкового автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався з боку міста Миколаєва в напрямку міста Южноукраїнська Миколаївської області, із транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку, під час якої транспортні засоби контактували правими передніми частинами. / том №1, а.к.п. 225 234, 235 244/.

Висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньої транспортної пригоди №175 від 08 червня 2018 року, відповідно до якого в наведеній дорожній ситуації, водій автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_15 , з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог дорожньої розмітки 1.1 та п.1.2 Правил дорожнього руху України.

В діях водія автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_15 , з технічної точки зору, маються невідповідності до вимог дорожньої розмітки 1.1 та п.1.2 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_15 , з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньою транспортною пригодою. /том №1, а.к.п. 252 258/.

Висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньої транспортної пригоди №18 632 від 11 липня 2018 року, відповідно до якого в наведеній дорожній ситуації, водій автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 пи виборі швидкості руху, необхідно було у своїх діях керуватися вимогами, викладеними в п.12.2, 12.4, 13.1, 13.3, а також вимогами, викладеними в п.1.2 Правил дорожнього руху України, а також вимогами, які пред`являються до водіїв при наявності дорожньої розмітки 1.1 п.34 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п.п. 12.4, 1.2 Правил дорожнього руху України, і вимогам, які пред`являються до водіїв при наявності дорожньої розмітки 1.1 п.34 Правил дорожнього руху України, а також вимогам п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що передували дорожній транспортній пригоді і не відповідали вимогам п.1.2 Правил дорожнього руху України, і вимогам, які пред`являються до водіїв при наявності дорожньої розмітки 1.1 п.34 Правил дорожнього руху України, а також вимогам п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньою транспортною пригодою. /том №2, а.к.п. 7 16/.

Відповідно до результату токсикологічного дослідження Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №7652 біоматеріалу /крові/ водія ОСОБА_15 , відібраного у нього 10 грудня 2017 року в 03 години 15 хвилин, при токсикологічному дослідженні якої виявлений етанол в концентрації 1,45 г/л /том №2, а.к.п. 43/.

Відповідно до висновку судової транспортно трасологічної, відеотехнічної та автотехнічної експертизи № 19 2191/2192/3908 від 11 липня 2019 року, з дослідження обставин зіткнення транспортних засобів автомобілів моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 безпосередньо перед початком маневрування ліворуч знаходився на відстані 10 15 метрів від місця зіткнення /фото №24 у фото таблиці №1/.

У цей момент автомобіль моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ще знаходився на зустрічній для нього смузі на початковій стадії повернення на «свою» смугу руху. /фото №24 у фото таблиці №1/.

Визначити швидкість, з якою до моменту зіткнення рухався автомобіль моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , не представляється можливим, але на підставі проведеного дослідження слід укласти про те, що його швидкість була меншою за швидкість автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Швидкість автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 до моменту зіткнення складала близько 80 км/годину.

Водій автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , безпосередньо перед зіткненням, знижував швидкість екстреним гальмуванням, на що вказує слід гальмування його автомобіля, що відмічений у схемі до протоколу огляду місця дорожньої транспортної пригоди.

Чи гальмувався автомобіль моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 безпосередньо перед зіткненням установити не представилося можливим, але якшо він гальмувався, то за будь яких умов, його швидкість була близько до 80 км/годину.

Чи прискорювався автомобіль моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 безпосередньо перед зіткненням установити не представилося можливим.

В умовах пригоди автомобілі зіткнулися передніми частинами під кутом на смузі руху автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , при майже одночасному екстреному відвертанні автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 зі «своєї» смуги руху на зустрічну, а автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 із зустрічної смуги руху на «свою» /приблизне взаємне положення автомобілів в момент зіткнення наведено в схемі № НОМЕР_3 до висновку/, після чого автомобіль моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 був відкинутий назад і ліворуч від свого первинного ходу, а автомобіль «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 уперед і праворуч.

Фактичні дії водія автомобіля моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в умовах пригоди не відповідали вимогам пунктів 12.1, 12.4, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України і знаходилися у причинному зв`язку з фактом дорожньої транспортної пригоди. /том №2, а.к.п. 67 91/.

Відповідно до постанови органу досудового розслідування від 25 липня 2018 року речовими даказами у кримінальному провадженні визнано два відеодиска DVD R «Verbatim acme» на яких зафіксована відеоінформація з камер зовнішнього спостереження, встановлених на перехресті вулиць Київська та Белінського в місті Вознесенську Миколаївської області в ніч на 10 грудня 2017 року. /том №2, а.к.п. 93, 94/.

Таким чином дані докази за кримінальним провадженням, досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними, так як вони прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, мають значення для кримінального провадження, є достовірними та допустимими, так як вони отримані в порядку, встановленому КПК України, і як наслідок вони можуть прийняті судом для обгрунтування вироку за кримінальним провадженням.

Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведенності вини обвинуваченого ОСОБА_15 ..

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_15

Неумисні дії обвинуваченого ОСОБА_15 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також смерть громадянки ОСОБА_16 ..

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_15 ..

Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_15 є скоєння ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід засосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_15 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , суд враховує скоєння ним злочину з необережності, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину. Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_15 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси.

Крім того суд враховує стать та вік обвинуваченого ОСОБА_15 , який задовільно характеризується за місцем проживання, є судимим, має професійну технічну освіту, не працює. /том №2, а.к.п. 40 45/.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що повинно бути призначено основне покарання в виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч.2 ст.286 КК України, без призначенням додаткового виду покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, так як обвинувачений ОСОБА_15 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами. /том №2, а.к.п. 38/, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_15 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі відносно обвинуваченого ОСОБА_15 буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд не знаходить підстав для призначення йому покарання із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75, 76 КК України, з врахуванням позицій потерпілих, а також їх представників. При цьому судом враховується та обставина, що дії обвинуваченого ОСОБА_15 при скоєнні неумисного злочину, призвели до незворотніх наслідків в виді смерті молодої дівчини ОСОБА_16 , яка була пасажиркою легкового автомобіля моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія особи відносно якої кримінальне провадження виділено в окреме провадження, смерть якої настала в Вознесенській центральній районній лікарні, куди ОСОБА_16 була госпіталізована після дорожньої транспортної пригоди, яка сталася на перехресті вулиць Київської та Белінського в місті Вознесенську Миколаївської області.

До даного висновку при призначенні основного покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи основне покарання обвинуваченому ОСОБА_15 в виді позбавлення волі, суд застосовує приписи та вимоги ч.4 ст.70 КК України, так як після постановлення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 грудня 2018 року /справа № 473/1847/18, провадження № 1-кп/473/237/2018/, за яким ОСОБА_15 було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та йому було призначено основне покарання в виді 05 /п`яти/ років позбавлення волі, з обчислюванням строку відбування основного покарання з 20 червня 2019 року, після звернення даного вироку до виконання після набрання ним законної сили, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_15 винний ще в іншому злочині, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, який ним вчинений 10 грудня 2017 року, тобто до постановлення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 грудня 2018 року.

Підстави для задоволення цивільного позову /відмови у ньому, або залишення його без розгляду/.

Вирішуючи питання, що стосується цивільних позовів, пред`явлених в порядку ст. ст. 127 128 КПК України до обвинуваченого ОСОБА_15 потерпілою ОСОБА_9 , яка є матір`ю загиблої ОСОБА_16 , та підтриманого в судовому засіданні нею та її представником адвокатом ОСОБА_10 про стягнення на її користь спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 42035 гривень та моральної шкоди в розмірі 1000000 /одного мільйона/ гривень /том №1, а.к.п. 69 75/, суд виходить з наступних обставин.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом /ч.2 ст.1187 ЦК України/.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника /особи, яка завдала шкоди/, в даному випадку обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_15 ..

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

При розгляді цивільного позову потерпілої /цивільного позивача/ ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, суд виходить з правової позиції Верховного Суду України у справі № 6 2808 цс15, відповідно до якого у цій справі Верховним Судом України зроблено правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того відповідно до ст.38 Закону № 1961-IV передбачено право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо той на час дорожньої транспортної пригоди перебував у стані сп`яніння.

За таких обставин результат розгляду судом цивільного позову за кримінальним провадженням по суті відповідає загальним правилам вирішення вимог про відшкодування шкоди, в деліктних правовідносинах.

Разом із тим, суд з метою забезпечення реалізації абсолютного права потерпілої /цивільного позивача/ ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди, безпосередньо особою, яка її завдала обвинуваченим /цивільним відповідачем/ ОСОБА_15 , на підставах, передбачених законом, при визначенні розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 , суд враховує вимоги ст. ст. 23 та 1167 ЦК України.

У відповідності до ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визнається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому суд також враховує характер вчиненого обвинуваченим ОСОБА_15 діяння та характер страждань саме потерпілої ОСОБА_9 , а також їх тривалість, настання негативних змін у житті потерпілої ОСОБА_9 , які пов`язані із смертю її доньки ОСОБА_16 ..

Що стосується цивільного позову, пред`явленого законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_13 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , в порядку ст.127 128 КПК України до обвинуваченого ОСОБА_18 , про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_18 на користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 спричиненої матеріальної та моральної шкоди, як потерпілого від злочину /том №1, а.к.п. 86 93/, суд вважає, що даний цивільний позов в частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди, підлягає повному задоволенню.

Цивільний позов в частині стягнення заподіяної моральної шкоди на користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню, із зменшенням суми моральної шкоди, з врахуванням вимог розумності, справедливості та майнового стану обвинуваченого ОСОБА_15 .. Задовольняючи частково позовні вимоги в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , при визначенні розміру відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, суд враховує тяжкість та тривалість фізичних страждань перенесених потерпілим в неповнолітньому віці, які позначили негативні зміни у його житті, виникнення проблем при одужанні та реабілітації, перенесення фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя. Були порушені актуальні життєві плани неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив та планів на майбутнє. Наслідки дорожньої транспортної пригоди для неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, витраченого на лікування та проведення правових заходів, обумовили необхідність залучання значних фізичних душевних та матеріальних ресурсів, і до теперішнього часу вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

При вирішені цивільних позовів на користь потерпілої ОСОБА_9 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , суд виходить з вимог ст.. ст.. 1166 та 1167 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів /стаття 1 Закону України «Про страхування»/.

У ст..979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування /стаття 5 Закону України «Про страхування»/. Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст.6 Закону України «Про страхування». Втім, законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст.999 ЦК України.

Види обов`язкового страхування в Україні визначено в ст..7 Закону України «Про страхування». До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України №1961 ІV.

Відповідно до статей 1194, 1195 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Між потерпілими ОСОБА_9 і ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_15 виникли деліктні зобов`язання через завдання шкоди внаслідок дорожньої транспортної пригоди. У той же час між обвинуваченим ОСОБА_15 та будь якою страховою компанією не існувало договірних зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України №1961 ІV порядку.

Відповідно до ст. 22 Закону України №1961 ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньої транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності /стаття 3 Закону України №1961 ІV/. При цьому в разі невиконання чи неналежного виконання страхувальником обов`язку щодо своєчасного повідомлення страховика про дорожню транспортну пригоду страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (п. п. 38.1.1 («ґ») п. 38.1 ст.38 зазначеного Закону України №1961 ІV.

Крім того, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 червня 2019 року, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до цього страхового бюро із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону України №1961 ІV, не є обов`язковим.

Отже, враховуючи наведене, з врахуванням відсутності між обвинуваченим ОСОБА_15 та будь якою страховою компанією договірних зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, рішення суду про стягнення саме з обвинуваченого ОСОБА_15 грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відповідає вимогам закону.

При розгляді заявленого цивільного позову прокурора в інтересах держави /том №1, а.к.п. 17 21/ про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_15 на користь Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні Миколаївської обласної ради витрат, понесених цим лікувальним закладом на лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 в сумі 9404 гривні 66 копійок, який підтримано в повному обсязі в судовому засіданні прокурором, суд виходить з наступних обставин та вважає, що ці позовні вимоги прокурора слід залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України (в редакції кодексу чинній на момент ухвалення вироку - в редакції Закону України № 2147 VIII від 03 жовтня 2017, ВВР, 2017, № 48, ст.436), а саме з тієї підстави, що позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня Миколаївської обласної ради, самостійно до суду з позовом про відшкодування витрат (ліжко-днів) на лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який перебував на стаціонарному лікуванні у даному лікувальному закладі не зверталась.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» - прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частина 4 ст.23 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697 VII «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Частина 2 ст.24 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» право подання цивільного позову у кримінальному провадженні надає прокурору, який бере в ньому участь. В той же час ч.7 цієї статті містить норму про те, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Так, ч.3 ст.128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

При пред`явленні прокурором ОСОБА_7 в інтересах держави цивільного позову про стягнення витрат з обвинуваченого ОСОБА_15 на користь Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні Миколаївської обласної ради витрат на лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 в розмірі 9404 гривні 66 копійок прокурором всупереч вимог ч.3 і ч.4 ст.23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697 VII «Про прокуратуру» не доведено, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697 VII «Про прокуратуру» до функцій прокуратури відноситься представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Вказаний заклад наділено самостійним правом на подання цивільного позову у кримінальному провадженні в силу права, наданого йому на це ст.61 КПК України, жодних витрат при зверненні до суду із цивільним позовом в порядку кримінального судочинства лікувальний заклад не несе, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» - звільнені від сплати судового збору. Фінансування закладу, в тому числі й з державного та місцевого бюджету. не змінює його статусу та не дозволяє вважати суб`єктом, в інтересах якого прокурор має право пред`явити позов в інтересах держави згідно із чинним законодавством.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України. /том №1, а.к.п. 165, 166, 167, 168, том №2, а.к.п. 93, 94/.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. /том №1, а.к.п. 202, 204, 214, 251, том №2, а.к.п. 6, 92/.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_15 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання в виді 06 /шести/ років позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України при сукупності злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно до відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_15 призначити 07 /сім/ років позбавлення волі, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_15 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО», обчислюючи строк відбування покарання з дня його взяття під варту за цим вироком суду, тобто з 03 вересня 2019 року, зарахувавши в строк відбування основного покарання тримання його під вартою за попереднім вироком суду, тобто з 20 червня 2019 року по 02 вересня 2019 року включно, з зарахуванням в строк відбування основного покарання тримання його під вартою в установах попереднього ув`язнення, за правилами ч.5 ст.72 КК України, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути на користь потерпілої ОСОБА_9 з обвинуваченого ОСОБА_15 200000 /двісті тисяч/ гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, 42035 /сорок дві тисячі тридцять п`ять/ гривень 50 копійок в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди /том №1, а.к.п. 69 75/, а всього 242035 /двісті сорок дві тисячі тридцять п`ять/ гривень 50 копійок.

Цивільний позов в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_11 з обвинуваченого ОСОБА_15 30000 /тридцять тисяч/ гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, 15937 /п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім/ гривень 54 копійки в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди /том №1, а.к.п. 86 93/ а всього 45937 /сорок п`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім/ гривень 54 копійки.

Пред`явлений прокурором цивільний позов в інтересах Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні Миколаївської обласної ради про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_15 на користь даного лікувального закладу витрат, понесених Миколаївською обласною дитячою клінічною лікарнею Миколаївської обласної ради на лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 в сумі 9404 /дев`ять тисяч чотириста чотири/ гривні 66 копійок /том №1, а.к.п. 17 21/ залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України /в редакції ЦПК України, чинній на момент ухвалення вироку/, що не позбавляє Миколаївську обласну дитячу клінічну лікарню Миколаївської обласної ради, як лікувальний заклад, права пред`явити самостійний цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Речовий доказ за кримінальним провадженням: легковий автомобіль моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на штрафному майданчику Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 24, і який знаходився в користуванні громадянина ОСОБА_19 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 повернути безоплатно громадянину ОСОБА_19 . /том №1, а.к.п. 166, 167/.

Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року /справа №473/4256/17, провадження №1-кс/473/933/2017/ про накладення арешту на транспортний засіб легковий автомобіль моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 скасувати. /том №1, а.к.п. 167/.

Речовий доказ за кримінальним провадженням: легковий автомобіль моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на штрафному майданчику Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 24, на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року /справа №473/4256/17, провадження №1-кс/473/934/2017/ про накладення арешту на транспортний засіб легковий автомобіль моделі «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 зберігати на штрафному майданчику Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 24. /том №1, а.к.п. 165, 168/.

Речові докази за кримінальним провадженням: два відеодиска DVD R «Verbatim acme» на яких зафіксована відеоінформація з камер зовнішнього спостереження, встановлених на перехресті вулиць Київська та Белінського в місті Вознесенську Миколаївської області в ніч на 10 грудня 2017 року зберігати при матеріалах кримінального провадження. /том №2, а.к.п. 93, 94/.

Судові витрати, які документально підтверджені в судовому засіданні, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_15 на користь держави в особі Вознесенського УК, р/р 4007, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України /ЕАП/, МФО банку: 899998, код класифікації доходів бюджету: 21081100:

-2288 /дві тисячі двісті вісімдесят вісім/ гривень за проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу №18 14 від 15 лютого 2018 року. /том №1, а.к.п. 202/.

-2288 /дві тисячі двісті вісімдесят вісім/ гривень за проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу №18 13 від 16 лютого 2018 року. /том №1, а.к.п. 204/.

-2860 /дві тисячі вісімсот шістдесят/ гривень за проведення судової транспортно трасологічної експертизи №18 15 від 19 лютого 2018 року. /том №1, а.к.п. 214/.

-1430 /одну тисячу чотириста тридцять/ гривень за проведення судової інженерно транспортної експертизи №175 від 08 червня 2018 року. /том №1, а.к.п. 251/.

-3432 /три тисячі чотириста тридцять дві/ гривні за проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньої транспортної пригоди №18 632 від 11 липня 2018 року. /том №2, а.к.п. 6/.

-15543 /п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок три/ гривні за проведення судової транспортно трасологічної, відеотехнічної та автотехнічної експертизи № 19 2191/2192/3908 від 11 липня 2019 року, з дослідження обставин зіткнення транспортних засобів автомобілів моделі «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та «Nissan Almera» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . /том №2, а.к.п. 92/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1