ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1711/19 Справа № 331/6052/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2019 року про повернення обвинувального акту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що при складанні обвинувального акту порушено вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно з якими у ньому мають бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які слідчий вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. З викладених вимог, які є обов`язковими до виконання, вбачається, що кожним діям, які становлять склад кримінального правопорушення, має бути надана окрема правова кваліфікація, що також вбачається із буквального тлумачення вказаної норми, оскільки передбачено викладення фактичних обставин та правову кваліфікацію фактичних обставин кримінального "правопорушення", а не правопорушень у цілому.
Так, згідно до обвинувального акту ОСОБА_8 висунуте обвинувачення у вчиненні 3 епізодів злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які кваліфікуються як: незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, вчинений особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України за епізодом від 14 червня 2017 року, а також за ознакою повторності за епізодами від 05 липня 2017 року, при цьому в обвинуваченні за всіма епізодами обвинувачення зазначено, що ОСОБА_8 є особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, тобто в порушення вимог п. 5 ст. 291 КПК України правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення є неточним, не відповідає відомим стороні обвинувачення обставинам.
В обвинувальному акті обставини викладені наступним чином: «… незаконно придбала порошкоподібну речовину у згортку з фольги, яка згідно висновку експерта № 7-1036 від 06.07.2017 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, маса якого склала …», що є неконкретним та незрозумілим, що саме є наркотичним засобом порошкоподібна речовина чи фольга.
Також, на думку суду, безпідставним є посилання органу досудового розслідування в обвинувальному акті на те, що обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити обвинувальний акт з додатками до суду першої інстанції для призначення підготовчого судового засідання.
Вважає, що винесена судом першої інстанції ухвала від 28.03.2019 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. ст. 314, 370 КПК України, оскільки прийнята не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та не наведені належні та достатні мотиви та підстави щодо прийнятого в ухвалі рішення.
Виходячи зі змісту ухвали суду першої інстанції від 28.03.2019 підставами для повернення обвинувального акту, на думку суду, стало невідповідність обвинувального акту положенням КПК України, а саме: викладення обставин скоєння злочину суперечить його остаточній кваліфікації та формулюванню обвинувачення.
Прокурором під час підготовчого засідання звернуто увагу суду на вказаний перелік та детально проаналізовано обвинувальний акт щодо вимог статті 291 КПК України, та наведено достатньо обґрунтувань щодо відповідності його вимогам КПК України.
З позицією прокурора також погодились обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник.
Також, прокурор зазначає, що судом першої інстанції допущено порушення вимог ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду та положення ст. 314 КПК України щодо меж питань, які розглядаються судом в підготовчому засіданні.
Таким чином, істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства України, які перешкоджають призначенню обвинувального акту до судового розгляду відсутні.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Обвинувачена та її захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилались на її необґрунтованість та безпідставність.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, думку обвинуваченої та її захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задовольнити апеляційну скаргу прокурора, оскаржувану ухвалу скасувати, а обвинувальний акт повернути до суду першої інстанції для призначення підготовчого судового засідання, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Положення ст. 291 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
Статтею 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Однак, в порушення вище вказаних положень, повертаючи обвинувальний акт з підстав того, що в ньому невірно зазначена кваліфікація вчиненого ОСОБА_8 за першим епізодом від 14 червня 2017 року за ч. 2 ст. 307, зокрема, на думку суду першої інстанції дії обвинуваченої повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 307 КК України так як остання в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою, суд першої інстанції вийшов за межі судового розгляду, оскільки визначення стадії вчинення обвинуваченим злочину (закінчений злочин чи замах на нього) є предметом дослідження безпосередньо під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого судового засідання, як було зроблено судом першої інстанції.
Крім того, суд першої інстанції мотивуючи свою ухвалу зазначив, що в тексті обвинувального акту обставини викладені наступним чином : «...незаконно придбала порошкоподібну речовину у згортку з фольги, які згідно висновку експерта є наркотичним засобом...» з вказаної фрази суду першої інстанції незрозуміло, що саме є наркотичним засобом - порошкоподібна речовина чи фольга, що в свою чергу стало ще однією з підстав для повернення обвинувального акту.
Проте, такий аналіз обвинувального акту прокурора, свідчить про те, що суд першої інстанції фактично розпочав досліджувати предмет злочину та обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, що виходить за межі питань, які можуть бути розглянуті судом першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання та є порушенням положень ст. 314 КПК України.
Тобто, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні почав встановлювати обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду.
Крім того, суд ухвалюючи вказане рішення суд не взяв до уваги, що обсяг обвинувачення, чи його правова кваліфікація, які викладені в обвинувальному акті, в результаті дослідження доказів під час судового розгляду можуть змінитися прокурором відповідно до вимог статті 338 КК України.
У зв`язку з чим та керуючись положеннями ст. ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2019 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 скасувати та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції для призначення підготовчого судового засідання.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3