БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/1379/19
Провадження №1-кп/497/100/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

на підставі угоди про примирення

16.10.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000251 від 05.08.2019р. з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Виноградівка Болградського району Одеської області, зі слів - гагауз за національністю, українську розуміє, має середню освіту, офіційно непрацевлаштований - займається домогосподарством, обробляє землю, одружений, має двох дітей, один з яких неповнолітній, проживає за місцем реїстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

-який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15,ч.1ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , пересуваючись автомобільною дорогою «Ізмаїл-Болград», уздовж території Криничанської сільської ради Болградського району Одеської області в якості пасажира на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «21061» д/з « НОМЕР_1 » під керуванням власника ОСОБА_6 , побачив біля с.Криничне персиковий сад з плодами фруктів споживчої зрілості, в наслідок чого в нього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна вказаних плодів персику. З метою реалізації вказаного наміру, ОСОБА_4 звернувся до водія автомобіля з пропозицією зібрати плодів персиків у вказаному садку, який видав за майно свого товариша.
Продовжуючи здійснювати свій злочинний намір, усвідомлюючи, що здійснює розкрадання, про що ОСОБА_6 не повідомив, ОСОБА_4 наблизився до неогородженої території земельної ділянки з кадастровим №:01:001:0236, на якій розташований вищезазначений персиковий сад, що належить потерпілому ОСОБА_5 , та встановивши відсутність сторонніх осіб, безперешкодно пройшов на зазначену територію.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , знайшовши на території саду п`ять ідентичних пластикових ящиків, що також належать ОСОБА_5 і не представляють матеріальної цінності для потерпілого, пристосував ці ящики під тару для зберігання викрадених плодів фруктів, які зібрав разом з ОСОБА_6 у перших рядах вказаного саду. Зібравши, таким чином, з дерев роду «персик», сорту «Редхевен» протягом 30 хвилин 16 кілограмів і 280 грамів плодів фрукту «персик» споживчої зрілості - на загальну суму 407 гривень, ОСОБА_4 мав намір вивезти їх з території саду на вищевказаному автомобілі, але був застигнутий власником саду - потерпілим ОСОБА_5 , внаслідок чого не вчинив усіх дій (з урахуванням обставин), які він мав намір та міг виконати для реалізації свого умислу до кінця, - з причин, що не залежали від його волі. Таким чином ОСОБА_4 не зміг довести до кінця свій умисел, направлений на заволодіння та розпорядження чужим майном.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.3ст.15, ч.1ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
28.08.2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 в ході досудового розслідування була укладена угода про примирення з дотриманням вимог ст.ст. 468,469,471 КПК України. Обвинувальний акт було затверджено 06.09.2019 року.

Відповідно до угоди про примирення потерпілий ОСОБА_5 ,та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3ст.15, ч.1 ст.185 КК України,істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_4 - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; а також: щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України, і щодо умисного невиконання угоди про примирення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та потерпілий підтримали угоду про примирення та просили її затвердити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні пояснив, що вважає дотриманими при укладенні угоди про примирення вимог та правил КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, надавши суду докази, зібрані в ході досудового розслідування на підтвердження обставин і події злочину та характеризуючиі матеріали щодо обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення, свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнає повністю, завдану потерпілому шкоду відшкодував повністю добровільно шляхом повернення викраденого майна.

Потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просив затвердити зазначену угоду, підтвердивши, що обвинувачений вибачився і він його пробачив, претензій матеріального та морального характеру до нього не має.

За таких обставин суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, та думку прокурора, дійшов висновку, що відповідно до п.1ст.468 КПК України у даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Так, відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч.3ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Розглядаючи питання про затвердження вищевказаної угоди про примирення, суд виходив з наступного: обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст.476 КПК України.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке має понести обвинувачений - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Угода відповідає вимогам ст.471 КПК України, підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7ст. 474 КПК України, - відсутні. Міра покарання, узгоджена сторонами, - відповідає санкції ч.1 ст.185 КК України з врахуванням наявності кваліфікації за ч.3ст.15 КК України і наслідкам скоєного, та визначена з дотриманням вимог загальної частини Кримінального кодексу України.

Суд, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, відповідає доказам, що надані прокурором і які були досліджені у судовому засіданні. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, - є злочином невеликої тяжкості і відповідно до вимог ч.3ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у даному кримінальному провадженні.

При цьому з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.5ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому суд відповідно до ст.474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473,476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, ухваленому на підставі угоди.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, і зібраних в ході досудового розслідування доказів, наданих прокурором, у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.15, ч.1 ст.185 КК України, оскільки його дії правильно кваліфіковані як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки обвинувачений з причин, що не залежали від його волі, вчинив лише частину усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід - не обирався, не знаходить для цього підстав суд й наразі, оскільки підсудний дотримувався виконання вимог КПК України щодо процесуальної поведінки.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України - автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21061» д/з « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_6 , зберігається у Болградському ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області - підлягає поверненню власнику після набрання даним вироком законної сили та після зняття з нього арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15ч.3,185ч.1 КК України, ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 28.08.2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.3ст.15, ч.1ст.185 КК України, та відповідно до затвердженої угоди про примирення призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21061» д/з « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_6 , зберігається у Болградському ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області повернути власнику після набрання даним вироком законної сили, та скасувати арешт, накладений на нього ухвалою слідчого судді.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили по закінченню цього строку в разі, якщо він не оскаржений.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1