ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1002/19 Справа № 202/4645/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000539 від 08 липня 2019 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2019 року у задоволенні клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні № 0000539 від 08.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про арешт майна відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив, що з матеріалів клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, відповідно до порядку, встановленого чинним законодавством не визначений розмір спричиненої правопорушенням шкоди, що є обов`язковим елементом складу даного кримінального правопорушення. Крім того, слідчий, подавши клопотання про арешт майна, не дотримався вимог ч. 2 ст. 171, ч. 3 ст. 132 КПК України щодо надання документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, а обмежився наданням ксерокопій інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення. Ні з витягу ЄРДР, ні з наданих до клопотання прокурора матеріалів не має можливості встановити вартість майна, яке належить арештувати, не надано належних доказів розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Таким чином, не встановлено усіх ознак складу кримінального правопорушення, що унеможливлює застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно в даному кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на вказане майно.
Вказує, що підставою накладення арешту на вказане майно є наявність підстав вважати, що нерухоме майно є об`єктами кримінально протиправних дій злочинного посягання невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи ним, що завдало шкоди у великому розмірі власникам. Арешт необхідно накласти на нерухомість для унеможливлення подальшого її відчуження на користь третіх осіб. Подальше його відчуження буде перешкоджати досягненню цілей та завдань кримінального провадження і поверненню його до законного власника.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.
Представник потерпілого ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею належним чином не дотримані.
Як вбачається з матеріалів наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області розпочато кримінальне провадження № 0000539 від 08.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
08.07.2019 року звернулась із заявою ОСОБА_8 про те, що невстановлені особи, протягом 2019 року, шахрайським шляхом за допомогою державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради ОСОБА_9 , заволоділи об`єктами нерухомості, які розташовані на території Дніпропетровської області, тим самим спричинивши майнову шкоду власникам майна у великих розмірах.
В ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000165 від 22.02.2019 року допитаний ОСОБА_9 повідомив, що він ніколи не працював державним реєстратором, а в березні 2018 року втратив паспорт. Крім того, в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000279 від 23.03.2019 року, проведено тимчасовий доступ до речей і документів в ДП «Національні інформаційні системи» та отримано копію паспорту ОСОБА_9 . Проведеним аналізом фотокарток з паспорту та з закордонного паспорту ОСОБА_9 наданого ним в ході проведення допиту, встановлено що фотокартки збігаються.
У зв`язку з чим слідчий зазначає, що наявні підстави вважати, що посадові особи ПАТ «Банк Камбіо» вступивши в злочинну змову із невстановленої особою, яка видавала себе за державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_9 , шахрайським шляхом заволоділи об`єктами нерухомості, тим самим спричинивши майнову шкоду законним власникам майна у великих розмірах.
Постановою слідчого від 09.07.2019 року об`єкти нерухомості визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000539 від 08.07.2019 року.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначила, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів (а.с.1-5).
Відповідно до вимог Закону, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, що має місце в цьому випадку.
З представлених в апеляційний суд матеріалів вбачається, що слідчий, в обґрунтування клопотання про арешт майна, додав до клопотання постанову про визнання речовими доказами від 09.07.2019 року, відповідно до якої певне нерухоме майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні (а.п. 49).
Метою застосування арешту майна, а саме об`єктів нерухомості, слідчим вказано збереження речових доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України за такої мети арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Згідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вказані об`єкти нерухомого майна - нежитлові приміщення, стали об`єктами кримінально протиправних дій.
З урахуванням наведеного, аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно дає підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Висновок слідчого судді про те, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не обґрунтований наданими слідчим документами до клопотання, є помилковим, оскільки звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий зазначив мету забезпечення збереження речових доказів та додав на обґрунтування такої мети постанову про визнання майна речовим доказом.
Колегія суддів також враховує той факт, що вказані об`єкти нерухомості, мають безпосереднє значення для всебічного та повного проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000539 від 08.07.2019 року та вважає, що вказане майно підлягає арешту для запобігання подальшого незаконного оформлення права власності третіми особами.
Окрім того, існує достатні підстави вважати, що вищезазначені об`єкти нежитлової нерухомості є об`єктами кримінально протиправних дій злочинного посягання невстановлених на теперішній час осіб, які шахрайським шляхом заволоділи ним, що завдало шкоди у великому розмірі власникам.
Тому на думку колегії суддів в даному випадку існує необхідність накладення арешту на нерухомість з метою унеможливлення подальшого її відчуження на користь третіх осіб та досягнення цілей та завдань кримінального провадження і повернення майна до законного власника.
Посилання слідчого судді на те, що з матеріалів клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000539, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2019 року не визначений розмір спричиненої правопорушенням шкоди, що є обов`язковим елементом складу даного кримінального правопорушення. У зв`язку з чим, на даний час не встановлено усіх ознак складу кримінального правопорушення є необґрунтованим та не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутись до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків. Проте, клопотання про арешт майна подано після спливу трьох діб після реєстрації вказаного кримінального провадження, досудове розслідування по якому продовжується. Не визначений розмір майнової шкоди, не значить її відсутність, а отже не може бути підставою для визнання відсутності ознак кримінального правопорушення.

Твердження слідчого судді про те, що слідчим при подачі клопотання не надано документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, а надано лише витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є безпідставним, оскільки відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно. Відповідно до норм чинного законодавства, право власності на нерухомість виникає в момент його державної реєстрації, з цією метою необхідна реєстрація в Державному реєстрі речових прав. Відповідно до Закону України No 1952-15 «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту отримання прав на нерухомість, його зміни або припинення. Відповідно, право власності на нерухомість виникає з дня такої реєстрації. Таким чином, головним правовстановлюючим документом на нерухомість, що підтверджує права власника, є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, надання слідчим до клопотання деталізованих витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, повністю підтверджую право власності на об`єкти нерухомості за потерпілою, а також підтверджує факт заволодіння права на вказані об`єкти нерухомості невстановленими особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Апеляційний суд розглядає дане клопотання у відсутність власника майна або його представника, так як відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України та містить правові (законні) підстави для здійснення арешту зазначеного у ньому майна, а тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
При цьому, будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Таким чином, є достатні підстави вважати, що нерухоме майно, а саме:
- Нежитлове приміщення магазину непродовольчої групи товарів після реконструкції квартири, вбудоване в перший поверх житлового будинку, загальною площею 63,3 кв.м., що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 20, приміщення 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0)
- Нежитлове приміщення вбудоване в 1 поверх 5-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 60,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Доватора, будинок 2, приміщення 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0)
- Нежитлове приміщення, вбудоване в 1 поверх 5 поверхового житлового будинку, загальною площею 49,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Перемоги, будинок 30, приміщення 62 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0)
- Нежитлове приміщення загальною площею 76,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вулиця Кропоткіна, будинок 39/37 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7)
- Нежитлове приміщення вбудоване в перший поверх чотирьохповерхового житлового будинку, загальною площею 49,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Південний, будинок 26, приміщення 14 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0)
- Вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе (місто Покров), вулиця Калініна (вулиця Центральна), будинок 46/1,2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1)
- Нежитлове приміщення, будинок пивного бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 35,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, місто Зеленодольськ, провулок Молодіжний, будинок 11а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3)
- Нежитлове приміщення вбудоване в підвальний та перший поверхи 9 поверхового житлового будинку загальною площею 244,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця ХХІІ Партз`їзду (вулиця Матусевича Віталія) будинок 8, приміщення 122 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);
- Нежитлове приміщення вбудоване в підвал 9 поверхового житлового будинку загальною площею 106,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця ХХІІ Партз`їзду (вулиця Матусевича Віталія) будинок 8, приміщення 127 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).
є предметом, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, а тому згідно з ч. 2 ст. 170 КК України підпадає під майно, яке підлягає арешту, а саме з метою збереження речових доказів і такий захід є необхідним та достатнім для запобігання можливості його відчуження.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000539, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000539 від 08 липня 2019 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України скасувати.
Клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні № 0000539 від 08 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт, шляхом заборони відчудження та розпорядження, на об`єкти нерухомого майна, а саме:
- Нежитлове приміщення магазину непродовольчої групи товарів після реконструкції квартири, вбудоване в перший поверх житлового будинку, загальною площею 63,3 кв.м., що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 20, приміщення 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0)
- Нежитлове приміщення вбудоване в 1 поверх 5-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 60,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Доватора, будинок 2, приміщення 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0)
- Нежитлове приміщення, вбудоване в 1 поверх 5 поверхового житлового будинку, загальною площею 49,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Перемоги, будинок 30, приміщення 62 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0)
- Нежитлове приміщення загальною площею 76,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вулиця Кропоткіна, будинок 39/37 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7)
- Нежитлове приміщення вбудоване в перший поверх чотирьохповерхового житлового будинку, загальною площею 49,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Південний, будинок 26, приміщення 14 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0)
- Вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе (місто Покров), вулиця Калініна (вулиця Центральна), будинок 46/1,2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1)
- Нежитлове приміщення, будинок пивного бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 35,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, місто Зеленодольськ, провулок Молодіжний, будинок 11а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3)
- Нежитлове приміщення вбудоване в підвальний та перший поверхи 9 поверхового житлового будинку загальною площею 244,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця ХХІІ Партз`їзду (вулиця Матусевича Віталія) будинок 8, приміщення 122 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);
- Нежитлове приміщення вбудоване в підвал 9 поверхового житлового будинку загальною площею 106,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця ХХІІ Партз`їзду (вулиця Матусевича Віталія) будинок 8, приміщення 127 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4