справа № 462/2473/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000865 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишнівчик Перемишлянського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 04.02.2018 року близько о 20.30 год. знаходячись в приміщенні бару «Двірець», що по вул. Скнилівський 8-й провулок №6 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, для власного протиправного збагачення, шляхом зловживання довірою заволодів мобільним телефоном марки «Huawei Y3 Dual Sim Grey», вартістю 2574 грн., який належить ОСОБА_5 , в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайфссел» з абонентським номером № НОМЕР_1 вартістю 10 грн., сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером № НОМЕР_2 вартістю 25 грн. В подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 2609 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.190 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та дав суду показання про те, що дійсно 04.02.2018 року близько о 20.30 год. з ОСОБА_5 знаходилися в приміщенні бару «Двірець", він двічі попросиву нього мобільний телефон щоб перетелефонувати, потеріплий дозволив, а третій раз взяв зателефонувати, мобільний теоефон не повернув потерпілому, вийшовши з кафе, заховавши мобільний телефон у кишеню. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) доведена повністю і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, т.2 арк. 37); неодружений, не працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, т.2 арк.45, 51, 52), позитивно характеризується за місцем проживання та місцем реєстрації (а.с.47, 48, 55).
Виходячи з наведеного, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_5 , який просить розгялдати справу за його відсутності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч.1 ст.190 КК України, у виді громадських робіт.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять годин).
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1