ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3383/19 Справа № 311/1807/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Краматорську Донецької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2019 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 16 грудня 2019 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя, врахувавши на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , особу обвинуваченого, посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не припинили існувати.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що клопотання прокурора та ухвала суду не містять викладу обставин та посилань на докази їх підтвердження на підставі яких прокурор і суд дійшли обґрунтованого висновку про наявність на теперішній час одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні. На переконання адвоката, жоден з заявлених прокурором ризиків не підтверджуються належними доказами. Адвокат зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, де проживає разом з непрацездатною матір`ю, дружиною, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. При цьому, місто, у якому мешкає ОСОБА_7 не входить до переліку міст, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження у зв`язку із проведенням Операції об`єднаних сил. Окрім цього, згідно з наявними у матеріалах провадження доказами, ДТП сталось у зв`язку з технічною несправністю автомобіля, ремонт якого здійснювався напередодні рейсу. До того ж, захисник зауважує, що шкода відшкодована потерпілим у повному обсязі. На переконання адвоката, у сукупності ці обставини вказують на відсутність ризику переховування обвинуваченого від суду. Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, адвокат зауважує, що обвинувачений має можливість безперешкодно з`являтись у судове засідання, а місто де він мешкає підконтрольне органам державної влади України. Отже, захисник вважає, що суд не дослідив належним чином підстави, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження № 311/1807/19, 17 жовтня 2019 року в судовому засіданні Василівським районним судом Запорізької області в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, що перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, де проживає разом з непрацездатною матір`ю, дружиною, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу обвинуваченого та відповідно наявність передбачених ст. 177 КПК ризиків переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були предметом дослідження судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Посилання обвинуваченого на те, що причиною ДТП стала технічна несправність автомобіля суд також розцінює як безпідставні, оскільки ці обставини наразі перевіряються судом та беззаперечно не вказують на необґрунтованість підозри останнього.
При цьому, розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4