Єдиний унікальний № 500/5941/19
Провадження № 1-кп/500/485/19
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

16 жовтня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000330, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого тимчасового до взяття під вартою за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

08.11.2018 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представник уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_9 ,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1. ОСОБА_4 08 листопада 2018 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та йому призначене покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. ОСОБА_4 знаючи про те, що він повинен відпрацювати 80 годин громадських робіт, незважаючи на неодноразові проведені профілактичні бесіди та попередження проведені Ізмаїльським міськрайонним відділом філії державної установи «Центр пробації», роз`яснення умов та порядку відбування покарання, відповідальність за ухилення від відбування покарання, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, проігнорував призначене йому судом покарання, та протягом часу з 08.11.2018 р. по 18.06.2019 р. не відпрацював жодної години з призначених за вироком 80 годин громадських робіт.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

2.Крім того, ОСОБА_4 14 червня 2019 року, біля 16:00 години, більш точний час не встановлено, знаходячись у торгівельному приміщенні магазину «Острівок», розташованому за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Дунайська, 42, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б зашкодити його злочинним намірам та діям, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів спрямованих на таємне викрадення чужого майна, підійшов до вітрини-холодильнику, на якому виявив та таємно викрав рюкзак чорного кольору торгової марки «GOLD BE», вартістю 189,80 гривень, в якому знаходився мобільний телефон марки «LENOVO», модель «Vibe K 5 plus а6020а40», вартістю 1 000 гривень, мобільний телефон марки «Nokia», модель «С5-00», вартістю 360 гривень, зарядний пристрій марки «Nokia», вартістю 16,67 гривень, які належали ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1 566,47 гривень.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

3.Крім того, ОСОБА_4 13 липня 2019 року о 16:53 годині, знаходячись біля будинку № 48 по вул. Верхньоторгова у м. Ізмаїлі Одеської області, побачив жінку похилого віку ОСОБА_8 , 1937 року народження, яка повісила свою сумку на гілку дерева, оскільки перевдягала взуття.
У свою чергу ОСОБА_4 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, спрямованих на відкрите заволодіння чужим майном, підбіг до дерева та шляхом ривку зірвав з гілки та відкрито заволодів сумкою останньої вартістю 100 гривень, в якій знаходились: мобільний телефон марки «SAMSUNG» вартістю 246 гривень з sim-картою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 45 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти у розмірі 82 гривні, жіноче віяло вартістю 21,66 гривня, жіночий гаманець вартістю 34,66 гривні, в якому знаходились грошові кошти у сумі 47 гривень, а всього майна загальною вартістю 576,32 гривень, які належали ОСОБА_8 , після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Статті (частини статті) Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений
4.Кримінальний кодекс України
Стаття 389. Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
2. Ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт,
карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.
Стаття 185. Крадіжка
2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,
карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Стаття 186. Грабіж
2. Грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб,
карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
5.Представниця персоналу органу пробації ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повідомлення, заявою просила провести судовий розгляд без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК України, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

6.Обставини вчинення ОСОБА_4 злочинів встановлені судом на підставі сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК України, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Докази по першому епізоду обвинувачення за ч. 2 ст. 389 КК України
7.Так, по першому епізоду обвинувачення в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду пояснив, що в органі пробації його повідомили про необхідність відбування покарання у виді громадських робіт та повідомили, де саме він має їх відбувати він мав прибувати кожного дня на Станцію юних натуралістів, та працювати по дві години на день. Він зазначав представнику органу пробації, що відмовляється від відбування покарання у виді громадських робіт. Він не міг відпрацьовувати громадські роботи, оскільки мав працювати та заробляти гроші для сплати накладеного штрафу та з метою забезпечення свого проживання. Він працював з 08:00 до 18:00 години, а інколи до 19:00 чи 20:00 години. Спочатку він не з`являвся до органу пробації, однак потім приходив за викликами. Його попереджали про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, однак на той час він не розумів, що це настільки серйозно.

8.12 лютого 2019 року до ЄРДР внесені відомості за № 0000330 про те, що 11 лютого 2019 року до Ізмаїльського ВП ГУНП надійшло подання з ДПУ «Центр пробації» в Одеській області про те, що ОСОБА_4 ухиляється від громадських робіт, чим не виконує рішення суду (т. 1 а.п. 68).

9.Обставини ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді громадських робіт зафіксовані у копії матеріалів особової справи № 006/2018 р. (т. 1 а.п. 69 186), які були досліджені під час судового розгляду.
10.Так, вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин (т. 1 а.п. 75 76).
11.08 лютого 2019 року інспектор Ізмаїльського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області (далі орган пробації) звернувся з поданням про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів відносно засудженого ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 134 135).
12.Відповідно до копії направлення для відбування громадських робіт, ОСОБА_4 22 лютого 2019 року отримав направлення для відбування громадських робіт в Ізмаїльській СЮН. На копії направлення також міститься рукописний напис про те, що ОСОБА_4 направлення на руки отримав, однак працювати не буде, офіційно відмовляється від відбування покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин (т. 1 а.п. 155).
13.Згідно з повідомленням Ізмаїльської міської станції юних натуралістів від 26.02.2019 р., ОСОБА_4 не з`явився для відбування покарання у вигляді громадських робіт строком на 80 годин (т. 1 а.п. 159).
14.26 лютого 2019 року ОСОБА_4 був письмово попереджений під його особистий підпис, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України (т. 1 а.п. 161).
15.Суд критично оцінює і не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не мав фізичної можливості відпрацювати призначені судом громадські роботи, оскільки встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про наявність у нього можливості відбути покарання у виді громадських робіт. Так, обвинувачений ОСОБА_4 не мав об`єктивних перешкод для відбування у виді громадських робіт по дві години щоденно. Зайнятість на роботі не може бути поважною причиною для не відбування призначеного покарання. Замість вжиття заходів щодо відбування призначеного покарання обвинувачений ОСОБА_4 відкрито відмовився відбувати призначене покарання, що свідчить про наявність у нього прямого умислу на ухилення від відбування цього покарання.
16.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів по даному епізоду обвинувачення дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. В сукупності усі вищезазначені докази по даному епізоду обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_4 , будучи засудженим, умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 по цьому епізоду обвинувачення у вчинені ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України.

Докази по другому епізоду обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України
17.По другому епізоду обвинувачення у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду пояснив, що у вечірній час він зі знайомим зайшов у магазин «Острівок» по вул. Дунайській, де побачив, що лежить портфель без нагляду, і вирішив вкрасти його. Поки його знайомий здійснював покупку, він побачив в одній з кишень рюкзака перепустку і забрав рюкзак. За декілька кварталів звідти він перевірив вміст рюкзака, забрав два мобільні телефони, а рюкзак з речами залишив неподалік магазину «Острівок». Мобільний телефон «Lenovo» він продав за 300 грн., а телефон «Nokia» поміняв на футболку.
18.Потерпілий ОСОБА_7 під час судового розгляду пояснив, що в середині червня 2019 року він після роботи приблизно о пів на 17:00 годину зайшов до магазину, поклав на холодильник з морозивом свій рюкзак, придбав холодної води та вийшов до велосипеда, який знаходився біля входу в магазин, щоб попити води, а коли через декілька хвилин повернувся, то рюкзака вже не було. В рюкзаку знаходилися перепустка, гаманець з банківськими картками, два мобільні телефони та зарядний пристрій до одного з телефону марок «Lenovo» та «Nokia C 5-00», контейнер для їжі, спідня білизна. Продавщиці сказали, що не бачили, як його забрали. В магазині були встановлені камери відеоспостереження, і на відеозаписі було видно, як двоє хлопців заходили в магазин і один з них забрав рюкзак. Наступного дня він звернувся до поліції, після чого продавщиця з магазину повідомила йому, що до магазину повернули його сумку. Йому повернули рюкзак з речами без мобільних телефонів. Завдана шкода йому не відшкодована.
19.Відповідно до даних протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.06.2019 р., ОСОБА_7 заявив про те. що 14.06.2019 р. невідома особа, знаходячись у м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Дунайській, таємно викрала рюкзак з двома мобільними телефонами та банківськими картками, який належить заявнику (т. 1 а.п. 188). Вказана заява потерпілого стала підставою для внесення відомостей до ЄРДР 16.06.2019 р. за № 0001295 (т. 1 а.п. 187).
20.Приміщення магазину «Острівок» було оглянуте під час огляду місця події згідно з даними протоколу від 15.06.2019 р. (т. 1 а.п. 189 193).

21.Відповідно до даних протоколу від 15.06.2019 р. під час огляду місця події на ділянці місцевості по вул. Телеграфна, 90 в м. Ізмаїлі Одеської області був виявлений викрадений рюкзак з гаманцем та банківськими картками (т. 1 а.п. 194 197), який був оглянутий згідно з даними протоколу огляду предмету від 24.06.2019 р. (т. 1 а.п. 198).

22.Ринкова вартість викрадених речей станом на 18.06.2019 р. встановлена висновками експерта № 247ТГ та № 248ТГ від 05.07.2019 р., а саме вартість матерчатого рюкзака чорного кольору з металевою биркою «GOLD BE» за цінами вторинного ринку могла становити 189,80 грн.; мобільного телефону торгової марки «Lenovo» модель «Vebe K 5 plus a6020a46» 1 000 грн.; мобільного телефону марки «Nokia» модель «C5-00» 360 грн.; зарядного пристрою торгової марки «Nokia» 16,67 грн. (т. 1 а.п. 229 231, а.п. 233 238).
23.Отже, аналіз вищезазначених доказів по даному епізоду обвинувачення дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази по цьому епізоду обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 та для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Докази по третьому епізоду обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України
24.По третьому епізоду обвинувачення у вчиненні грабежу відносно потерпілої ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду пояснив, що влітку 2019 року він гуляв неподалік від БК «Т.Г. Шевченка» і побачив, як літня жінка повісила на дерево свою сумку. Коли вона відвернулася, він підбіг, зірвав сумку з дерева і втік. Через декілька кварталів він витягнув з сумки мобільний телефон, який забрав собі, а сумку з речами викинув. Коли він перебував в районі «Покровського Собору» його затримали двоє хлопців, які бачили, як він тікав, яким він показав, куди викинув сумку. Ті хлопці знайшли її, та віддали речі потерпілій, яка в цей час знаходилася біля будівлі центру зайнятості. На його думку, ті хлопці не бачили, як він зривав сумку, а бачили як він біг через парк з сумкою. Йому не відомо, чи побачила його потерпіла коли він заволодів її сумкою. Коли він зірвав сумку з дерева та відвернулася і щось робила. На початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 пояснював, що коли він тікав, то потерпіла кричала йому зупинитися, з чого виходить, що вона бачила його, але він не зупинився, він також розумів, що діє відкрито. В кінці судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він чув крики, але не розумів, що саме йому кричали, оскільки поблизу знаходився магазин, де перебували люди та теж щось кричали.

25.Про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні цього злочину, а також про те, що він діяв саме відкрито під час викрадення сумки потерпілої свідчать показання самої потерпілої ОСОБА_8 , яка під час судового розгляду пояснила, що в середині липня 2019 року, можливо 13 числа, близько 16:30 год. вона йшла по вул. Верхньоторгова у м. Ізмаїлі в напрямок будинку культури. Вона вирішили перевзутися, та повісила на дерево свою сумку. Нахилившись, вона бічним зором побачила як хтось зірвав сумку та побіг. Піднявши голову, вона побачила в спину високого хлопця, за яким вона побігла з криками. Кричала йому два три рази в спину, щоб він повернув сумку, вона навіть пропонувала, щоб він забрав гроші, а сумку повернув. У неї голос досить гучний, тому, на її думку, обвинувачений чув про те, що вона кричала. В цей час дві пари молодих людей побачили, як вона біжить та кричить, і два хлопця побігли за тим, хто викрав її сумку. Через 20 30 хвилин ці молоді люди привели обвинуваченого ОСОБА_4 , повернули їй сумку та викликали поліцію.
26.Як вбачається з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.07.2019 р., ОСОБА_8 просить вжити заходи до невідомої особи, яка 13.07.2019 р. приблизно о 16:40 годині, знаходячись по вул. Верхньоторговій, 48 в м. Ізмаїлі відкрито заволодів її жіночою сумкою, в якій знаходились особисті речі, чим їй був завданий матеріальний збиток на суму 1 054 грн. (т. 1 а.п. 200). Вказана заява потерпілої стала підставою для внесення відомостей до ЄРДР 13.07.2019 р. за № 0001514 (т. 1 а.п. 199). Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 13.07.2019 р., ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , була оглянута (т. 1 а.п. 201 204).
27.Обставини відкритого викрадення дамської сумки ОСОБА_4 та його затримання безпосереднього після цього підтверджуються також протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_10 (т. 1 а.п. 206 209).
28. ОСОБА_4 , відповідно до його заяви від 13.07.2019 р., добровільно видав сумку синього кольору, мобільний телефон Самсунг, віяло білого кольору, грошові кошти в сумі 47 грн., духи, зв`язку ключів та гаманець (т. 1 а.п. 205).
29.Добровільно видані ОСОБА_4 речі були оглянуті відповідно до даних протоколів огляду предметів від 17.07.2019 р. (т. 1 а.п. 210 211, 212 214), та ці речі відповідно до протоколів пред`явлення речей для впізнання від 18.07.2019 р. були впізнані потерпілою ОСОБА_8 як речі, що були у неї викрадені 13.07.2019 р. (т. 1 а.п. 215 217, 218 220, 221 223, 224 226). Також вказані речі були повернуті потерпілій ОСОБА_8 на зберігання, що підтверджується її розпискою від 18.07.2019 р. (т. 1 а.п. 227).
30.Ринкова вартість викрадених речей станом на 13.07.2019 р. встановлена висновками експерта № 311ТГ та № 312ТГ від 06.08.2019 р., а саме вартість мобільного телефону марки «Samsung» моделі GT-E1200I складає 146 грн., жіночої сумки темно-синього кольору зі шкірозамінника 100 грн., жіночого віяла з біло-золотистою пластиковою основою 21,66 грн., гаманця коричневого кольору зі шкірозамінника 34,66 грн. (т. 1 а.п. 240 244, 247 251). А згідно довідці від 08.08.2019 р., станом на 13.07.2019 р. ринкова вартість сім-картки оператора ПрАТ «ВФ Україна» становить 45 гривень (т. 1 а.п. 245).
31.Отже, показання потерпілої ОСОБА_8 , дані протоколу впізнання за участю свідка ОСОБА_10 , а також показання самого обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним на початку судового розгляду, про те, що, коли він тікав, то потерпіла кричала йому зупинитися, з чого виходить, що вона бачила його, але він не зупинився, він також розумів, що діє відкрито, повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_4 , що були надані ним наприкінці судового розгляду про те, що він не зрозумів, що саме потерпіла кричала в його бік.
32.Досліджені судом докази свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 , розпочавши злочин, направлений на викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 , був викритий на місці злочину потерпілою ще до того, як він отримав реальну можливість розпоряджатися майном, яким він бажав заволодіти, і, тим не менш, продовжив свої дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 , діючи відкрито, незважаючи на спробу припинити його злочинні дії потерпілою, залишив місце злочину з її майном, втікши з місця події. Після цього він завершив свій злочинний умисел до кінця та отримав реальну можливості розпоряджатися майном потерпілої, оскільки він витягнув з сумки мобільний телефон, який забрав собі, а сумку з речами викинув. І вже після цього, як він розпорядився майном на свій розсуд, то його затримали, коли він перебував в районі «Покровського Собору»,двоє хлопців, які бачили, як він тікав.

33.При цьому суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у п. 4 його постанови № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно яким крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування залежно від характеру насильства чи погрози як грабіж чи розбій.

34.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів по даному епізоду обвинувачення дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. В сукупності усі вищезазначені докази по даному епізоду обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_4 , діючи повторно, відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_8 . Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 по цьому епізоду обвинувачення у вчинені ним злочину, та, діючи згідно ст.337 КПК України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Мотиви призначення покарання
35.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

36.Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості та умисний тяжкий злочин.

37.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

38.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, і відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором.

39.В силу ч. 1 ст. 337 КПК України суд, будучи обмеженим судовим розглядом лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, та позбавленим права виходити за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, якщо це погіршує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися під час судового розгляду, оскільки це погіршить становище обвинуваченого ОСОБА_4 .

40.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі.

Органом пробації зроблений висновок про те, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб), та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю.

41.ОСОБА_4 має не зняту та не погашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, ухилився від відбуття призначеного судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та вчинив нові умисні злочини також проти власності, в тому числі тяжкий, протягом нетривалого часу після ухвалення судом відносно нього попереднього вироку (через сім місяців). Більше того, злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України вчинений ОСОБА_4 13 липня 2019 року, тобто після того, як 21 червня 2019 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі, а ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкцій, оскільки призначення менш суворого покарання не досягне мети його застосування.

42.Вказані обставини провадження дають підстави суду визначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в силу ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

43.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує те, що він вчинив злочини після ухвалення вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до вісімдесяти годин громадських робіт, але до відбуття призначеного йому цим вироком покарання. Суд враховує, що призначене ОСОБА_4 покарання по вказаному вироку не відбуте ним повністю.

Таким чином, в силу ст. 71 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, призначене йому за попереднім вироком у виді вісімдесяти годин громадських робіт, слід повністю приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, перевівши при цьому в силу ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у виді громадських робіт у більш суворий у виді позбавлення волі, виходячи з співвідношення, встановленого п/п «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, а саме одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
44.Судом встановлено, що ОСОБА_4 фактично затриманий 13.07.2019 р., що підтверджується даними відповідного протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, та досі тримається під вартою у зв`язку з тим, що ухвалою слідчого судді від 15.07.2019 р. раніше обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно нього був змінений на тримання під вартою строком до 20 серпня 2019 року, строк дії якого продовжений у встановленому КПК порядку та спливає 18 жовтня 2019 року.

З метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду та вчинити інший злочин, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк покарання ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 13 липня 2019 року, зарахувавши таким чином, в силу вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в строк його покарання строк попереднього ув`язнення.

45.В силу ч. 4 ст. 174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.06.2019 р. та від 16.07.2019 р. арешти, та зазначені в них речі в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, належні потерпілій ОСОБА_8 , слід залишити у власниці ОСОБА_8 , рюкзак, гаманець та три банківські картки необхідно повернути власнику потерпілому ОСОБА_7 .

46.В силу ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 628,04 грн., 1 256,08 грн., 785,05 грн. та 628,04 грн., а всього в розмірі 3 270,21 грн.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

2.На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

3.В силу ст. 71 КК України ОСОБА_4 повністю невідбуте ним покарання у виді вісімдесяти годин громадських робіт за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, перевівши в силу ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у виді громадських робіт у більш суворий у виді позбавлення волі, виходячи з співвідношення, встановленого п/п «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, та остаточно ОСОБА_4 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та десять днів.

4.Застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

5.Строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 13 липня 2019 року, зарахувавши йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 липня 2019 року до набрання вироком законної сили.

6.Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі 3 270,21 гривень (три тисячі двісті сімдесят гривень 21 копійка).

7.З набранням вироком законної сили скасувати арешти, накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.06.2019 р. та від 16.07.2019 р., та

залишити у потерпілої ОСОБА_8 :

жіночу сумочку темно-синього кольору;

телефон торгової марки «Самсунг» серійний номер НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім картка оператору ПрАТ «ВФ Україна» за номером НОМЕР_3 ;

жіноче віяло білого кольору з візерунками квітів на чорному фоні;

грошові кошти в розмірі 47 гривень номіналом: 20 гривень одна купюра серії ТБ2802927, 10 гривень одна купюра серії СД5380060, 5 гривень три купюри з серійними номерами НЗ4900222, ЮЕ5268026, ЮВ 1225871, 1 купюра номіналом 2 грн. серії ТБ7718705;

поліетиленовий пакетик з ліками;

зв`язку ключів в кількості 2 штук;

жіночу туалетну воду торгової марки «LUCIA»;

гаманець коричневого кольору.

повернути потерпілому ОСОБА_7 :

рюкзак чорного кольору з написом «GOLD BE»,

гаманець чорного кольору,

три банківські карти: «ПриватБанку» № НОМЕР_4 , «Альфаз-Банку» № НОМЕР_5 та «Укрсиббанку» № НОМЕР_6 .

8.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

9.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

10.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1