Провадження № 13-36 зво 19
О К Р Е М А Д У М К А
судді Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 у кримінальній справі №1-07/07 за заявою засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2005 року, ухвали Верховного Суду України від 21 березня 2006 року, вироку Апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2008 року та ухвали Верховного Суду України від 12 серпня 2008 року (справа № 1-07/07) з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
13 листопада 2019 року Велика Палата Верховного Суду розглянула в судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд судових рішень щодо нього у вказаній кримінальній справі.
Постановою Великої Палати Верховного Суду заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено вирок Апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2008 року та ухвалу Верховного Суду України від 12 серпня 2008 року в частині засудження ОСОБА_2 за пунктами 1, 4, 11, 12 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України змінити.
Рішенням суду виключено з вироку та ухвали посилання як на докази на дані: явки з повинною ОСОБА_2 ; протоколу відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_2 як свідка; протоколів допитів ОСОБА_2 як підозрюваного й обвинуваченого; протоколу відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_2 як підозрюваного; протоколів очних ставок між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , свідками ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у частині показань ОСОБА_2 ; протоколу виїмки за місцем проживання заявника светра зі слідами речовини бурого кольору; висновків судово-імунологічної та судово-медичної генотипоскопічної експертиз за результатами дослідження цього речового доказу; висновку криміналістичної експертизи паливно-мастильних матеріалів за результатами дослідження фрагментів спаленого одягу, виявлених і вилучених у домоволодінні ОСОБА_6 ; висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 у частині пояснень заявника експерту про свою участь у вчиненні злочинів.
У решті судові рішення в цій частині і у повному обсязі в частині засудження ОСОБА_2 за частиною другою статті 125 КК залишено без зміни.
В цілому погоджуючись із позицією та висновками, висловленими Великою Палатою у зазначеній вище постанові від 13 листопада 2019 року (далі постанова Великої Палати), вважаю за необхідне додатково зазначити таке.
Згідно з частиною першою статті 467 КПК, при ухваленні за наслідками кримінального провадження за виключними обставинами нового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції. Таким чином, приймаючи відповідне рішення, Велика Палата вправі користуватися повноваженнями суду касаційної інстанції в частині способу виправлення помилок, допущених судами нижчого рівня, з урахуванням особливостей, установлених спеціальною нормою статті 467 КПК.
Відповідно до ст.433 КПК, якою визначаються межі перегляду судом касаційної інстанції, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Застосування доктрини «плодів отруєного дерева» вимагає здійснення логічних операцій щодо встановлення джерела походження інформації, завдяки якій було здобуто кожен доказ, яким обґрунтовується судове рішення. Відділяючи докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотних порушень прав і свобод людини, встановлених рішенням ЄСПЛ, від доказів, отриманих з джерел не пов`язаних ані прямо, ані опосередковано із такою інформацією, суд з повноваженнями касаційної інстанції здійснює перевірку правильності правової оцінки обставин та допустимості кожного окремого доказу.
Особливої уваги Велика Палата у вирішеній справі приділила оцінці достатності сукупності доказів, що залишились після виключення з обсягу доказової бази доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також тих доказів, що були отримані завдяки інформації з таких джерел.
Зазначені логічні операції не потребували здійснення дослідження доказів та не обумовлювали необхідність здійснення переоцінки достовірності доказів, які все ж були визначені як такі, що можуть бути покладені в основу судового рішення і використані на підтвердження доведеності вини заявника у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.
Саме тому, я вважаю за необхідне додатково виділити умови, при дотриманні яких представляється за можливе зміна судового рішення при перегляді справи за виключними обставинами, зокрема на підставі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення державою міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. До таких умов, на мій погляд, необхідно віднести:
- рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, встановлено порушення державою міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом;
- встановленні порушення вплинули на загальну справедливість судового розгляду;
- встановлені порушення мали наслідком обмеження, звуження або позбавлення прав заявника, пов`язаних із процесом доказування (збором та оцінкою доказів, представленням та доведенням своєї правової позиції перед судом);
- виправлення встановлених порушень прав заявника під час перегляду за виключними обставинами не потребує здійснення дослідження доказів та не обумовлює необхідності переоцінки достовірності доказів;
- при застосуванні доктрини «плодів отруєного дерева» сукупність доказів, що залишились після виключення з обсягу доказової бази доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також тих доказів, що були отримані завдяки інформації з таких джерел, є достатньою для підтвердження доведеності вини заявника у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.
Лише при дотриманні зазначених вище умов суд при перегляді справи за виключними обставинами, зокрема на підставі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення державою міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, може змінити судове рішення, не застосовуючи додаткових заходів індивідуального характеру виправлення порушень Конвенції у вигляді скасування постановлених судових рішень та не відновлюючи юридичне становище, яке заявник мав до визнання його судом винуватим у вчиненні злочину.

Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1