В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 300/661/19

Провадження № 1-кп/300/82/2019 11.10.2019 р. смт.Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
потерпіла ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, майстер лісу Воловецького державного лісогосподарського господарства Закарпатської області, судимого вироком Воловецького районного суду від 08.11.2018 р. за ч.2 ст. 125 КК України, із застосуванням покарання у виді штрафу розміром сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн., обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2019 року, близько першої години ночі, обвинувачений ОСОБА_5 по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив на ґрунті особистих неприязних відносин сварку зі своєю колишньою дружиною потерпілою ОСОБА_4 , під час якої, усвідомлюючи протиправність своїх дій, схопив рукою потерпілу за ліве плече і наніс їй один удар головою в голову потерпілої, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя та синця лівого плеча, які згідно з висновком експерта № 93 від 03.06.2019 р. кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у злочині, покаявся.
Потерпіла ОСОБА_4 під час судового розгляду просила суворо покарати обвинуваченого та підтримала заявлений до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1203 грн. та моральної шкоди в сумі 20 000 грн., завданих їй внаслідок злочину.
З`ясувавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, захисника, котрі вважали визнати недоцільним дослідження всіх обставин справи, які визнаються обвинуваченим, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши положення статті 349 КПК України, що у випадку ухвалення вироку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_5 у злочині доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання суд відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Встановлено, що згідно з вироком Воловецького районного суду від 08.11.2018 р. обвинуваченого було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу розміром сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
На підставі цих обставин встановлено, що на час вчинення злочину 12.05.2019 р., обвинувачений мав не погашену судимість за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Цю обставину суд визнає такою, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п.1 ч.1 ст. 67 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд, відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який позитивно характеризується органом місцевого самоврядування по місцю проживання, хоч у характеристиці зазначається також на постійні конфлікти з колишньою дружиною.
Судом встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання та постійну роботу, утримує неповнолітню доньку, виховав двох дітей.
На підставі встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого слід застосувати покарання в межах санкції визначеної ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах, передбачених ч.1 ст. 125 КК України.
Судом було детально досліджено обставини цивільного позову потерпілої до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином і на підставі встановлених обставин суд дійшов висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
В обґрунтування цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1203 грн. потерпіла посилається на те, що згідно з довідкою про доходи від 13.09.2019 р. № 754, її середньомісячна заробітна плата у квітні, червні та липні 2019 року становила 9 328 грн., а у травні 2019 року, у звязку з відсутністю на роботі через лікування з 12.05.2019 р. до 23.05.2019 р. її заробітна плата зменшилася на 1203 грн., які просила стягнути з обвинуваченого.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Компенсаційні виплати за період лікування, встановлені законом на підставі листка непрацездатності, суд не визнає такими, що отримуються за звичайних обставин, як це передбачає п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України, а тому вони не можуть покривати розмір упущеної вигоди, яка виникла внаслідок злочину.
Враховуючи викладене суд визнав аргументи потерпілої щодо розміру спричиненої їй майнової шкоди обґрунтованими, та дійшов висновку, що матеріальні збитки у вигляді втраченого заробітку (упущена вигода) підлягають відшкодуванню потерпілій за рахунок обвинуваченого в сумі 1203 грн.
Вирішуючи позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 20 000 грн., суд виходить з наступного.
Згідно з висновком експерта № 93 від 03.06.2019 р., потерпілій ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя та синця лівого плеча, які експерт кваліфікував як легкі тілесні ушкодження.
Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди від злочину суд враховує, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_4 було завдано фізичного болю та певні страждання від тілесних ушкоджень. Разом з тим, легкі тілесні ушкодження, згідно з висновком експерта № 93 від 03.06.2019 р., не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, хоч і потребували відповідного лікування.
Суд вважає, що посилання потерпілої у позовній заяві на попередню судимість обвинуваченого та на постійні конфлікти з ним, не можуть братися судом до уваги як обставини, що впливають на визначення розміру компенсації моральної шкоди, спричиненої потерпілій внаслідок кримінального правопорушення, оскільки не стосуються безпосередньо самого правопорушення, а є на думку суду, його передумовою.
Інші обставини, наведені потерпілою в позові, зокрема те, що внаслідок злочину вона не могла виконувати повною мірою свої обов`язки щодо приготування їжі, прибирання тощо, а також приділяти увагу неповнолітній доньці, на думку суду не впливають на розмір компенсації моральної шкоди, з врахуванням того, що спричинені потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя та синця лівого плеча не були пов`язані з втратою працездатності.
З урахуванням вимог розумності і справедливості, майнового стану сторін, характеру і ступеню завданої моральної шкоди суд визнав, що достатнім і справедливим буде компенсація моральної шкоди потерпілій у розмірі 1000 грн.
Процесуальних витрат у справі не встановлено, речових доказів немає.
Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у злочині, передбаченому ч.1 статті 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 1203 (тисячу двісті три) грн., а на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок злочину 1000 (одну тисячу) грн., всього у сумі 2203 (дві тисячі двісті три) грн.
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Воловецький районний суд.

Головуючий ОСОБА_1