Справа №577/3826/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/55/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/3826/16 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду надійшли апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно яких:

- обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України скасувати, виправдати обвинуваченого.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією майна, крім житла; за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком 9 років; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком 11 років з конфіскацією майна, крім житла.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Путивльського районного суду Сумської області від 20 травня 2016 року, більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла, зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком з 20 квітня 2016 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані із залучення експертів, в розмірі 3458 грн. 76 коп.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що судовий розгляд проведено не об`єктивно, з порушенням законодавства України. Вирок суду ґрунтується лише на показах самого обвинуваченого, які були отримані під час досудового розслідування із застосуванням фізичного та психологічного тиску. Судом не було допитано свідків, які своїми показами спростували б вину ОСОБА_6 у вчиненні пред`явлених ним злочинів. Матеріали кримінального провадження не містять достатнього обсягу доказів. Слідчі дії проводилися у відсутність захисника, чим порушено право на захист. Призначене покарання є надто суворим та не відповідає особі обвинуваченого.

У поданій апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України не підтверджується жодним доказом, який міститься в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вироком, 22 червня 2011 року у вечірній час, ОСОБА_6 приїхавши разом зі своїми знайомими, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на автомобілі марки "ВАЗ 2106", до с. Нова Слобода, Путивльського району, Сумської області, під час рибальства, в ході бесіди, від ОСОБА_10 дізнався про те, що у мешканки села, ОСОБА_13 є ікона, що має значну матеріальну цінність.

22 червня 2011 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_6 реалізовуючи умисел на таємне викрадення ікони, шляхом пошкодження вікна металевою монтировкою, через вікно проник до житлового будинку АДРЕСА_1 , де підійшовши до іконостасу, в одній із кімнат, зірвав старовинну ікону із чоловічим зображенням, та ще одну ікону не встановленого виду. Потерпіла ОСОБА_13 виявивши незаконні дії ОСОБА_6 та з метою припинення протиправних дій, підійшла до останнього, та вдарила рукою по голові. ОСОБА_6 розуміючи, що його дії викрито, умисно, діючи з корисних спонукань, з метою утримання викраденого, відкрито, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення тілесних ушкоджень, використовуючи металеву монтировку, наніс потерпілій ОСОБА_13 декілька ударів по голові та тулубу, в результаті яких ОСОБА_13 вдарилася спиною об дверну коробку, впала на підлогу та почала кричати. ОСОБА_14 не зупинившись на скоєному, з метою реалізації умислу на заволодіння майном потерпілої, наніс останній не менше 48 ударів по різним ділянкам тіла, з них близько 20 ударів в ділянку голови, обличчя та грудної клітки та близько 28 ударів в ділянку верхніх та нижніх кінцівок, спричинивши ОСОБА_15 тяжкі тілесні ушкодження у виді перелому склепіння та основи черепу справа, забиття головного мозку в тім`яній долі зліва, крововиливи під м`яку мозкову оболонку мозку та мізочка, котрі відносять до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої.

22 червня 2011 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_2 , скоюючи розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, з метою усунення перешкод для вчинення розбійного нападу, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, наніс потерпілій ОСОБА_16 не менше 48 ударів по різним ділянкам тіла, з них близько 20 ударів в ділянку голови, обличчя та грудної клітки та близько 28 ударів в ділянку верхніх та нижніх кінцівок, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у виді: перелому склепіння та основи черепу справа. Забиття головного мозку в тім`яній долі зліва. Крововиливи під м`яку мозкову оболонку мозку та мізочка. Крововиливи в м`які тканини голови, обличчя. Перелом спинки носа. Прямі переломи І, ІІ, ІІІ ребер справа по середньо-ключичній лінії, непрямі переломи IV, V, VI ребер справа по середньо-ключичній лінії, непрямі переломи IV, V, VI ребер зліва по середньо-ключичній лінії. Перелом правої ключиці. Крововиливи в м`які тканини грудної клітки. Рани: на обличчі зліва та на правій вушній раковині. Садна: на правому наколіннику, на лівому наколіннику з синцем навколо. Синці: навколо правого ока з розповсюдженням на ділянку носа та ліву навколоочну ділянку, 4 синці на правій лопатці продовгуватої форми, 4 синці продовгуватої форми на лівій лопатці, на лобку посередині, на правій щоці з розповсюдженням на всю праву вушну раковину та на праву скроню. На фоні даного синця містяться горизонтальні смуги цяток темно-червоного кольору, синець на лівій щоці аналогічний з розповсюдженням в нижню щелепу, без чітких контурів, в ділянці червоної кайми губів слизової оболонки губів, місцями на шкірі губів множинні місцями зливні синці, на передній поверхні середньої третини лівого стегна 4, на задній поверхні лівої кисті 7, на внутрішній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, передньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя множинні та зливні з наявністю окремих горизонтальних лінійних синців, синці на задній поверхні лівого ліктьового суглобу 3, на внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні середньої та нижньої третини правого передпліччя 7. Крововиливи в склерах очей. Пошкодження у вигляді травми голови мають ознаки тяжких та знаходяться в прямому причинному зв`язку із смертю. Пошкодження у вигляді травми грудної клітки мають ознаки середньої тяжкості, інші ушкодження мають ознаки легких і ці ушкодження не перебувають у причинному зв`язку зі смертю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_13 померла в Путивльській ЦРЛ, від отриманих тілесних ушкоджень.

18 квітня 2016 року та 19 квітня 2016 року у першій половині дня, ОСОБА_6 перебуваючи на території садово-дачного господарства "Мічурінець", в м. Путивль, Сумської області, реалізовуючи протиправний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном, скориставшись вільним доступом, зайшов на територію господарства, звідки повторно, таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_17 , завдавши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 369 грн. 05 коп.

19 квітня 2016 року у другій половині дня, ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: Сумська область м. Путивль, вул. Щорса, 23, спільно з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вживав спиртні напої. Реалізовуючи злочинний умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_20 , упевнившись, що власник майна перебуває у вісні та не може спостерігати за його діями, ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_20 , завдавши матеріального збитку на суму 345 грн. 60 коп.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого з захисником, які вимоги апеляційних скарг підтримали, прокурора, який вважає вирок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду, в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що влітку 2011 року разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , їздив на рибалку в с. Нова Слобода, Путивльського району, Сумської області. Ніякої розмови з ОСОБА_10 про літню жінку та належні їй ікони, він не вів. Вночі приїхали у місто і розійшлися по домівках. Показання надавав, після того як ознайомився з висновком експерта. На слідчих дія говорив все, як розповів йому слідчий ОСОБА_21 , який пообіцяв все уладнати. Явку з повинною написав лише з метою виїхати з колонії № 25, де відбував покарання, у зв`язку з нестерпними умовами. У будинку потерпілої ніколи не був і нічого не брав, ікону взяв не з будинку ОСОБА_13 18 чи 19 квітня 2016 року покидаючи будинок ОСОБА_22 , побачив у кущах на вулиці телефон, який забрав собі. Труби нікому не здавав, а покинув їх у лісі.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості й достовірності, місцевий суд обґрунтовано вирішив, що ці дані в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що влітку 2011 року ОСОБА_11 запропонував поїхати на рибалку, для цього попросив ОСОБА_12 відвезти їх. Також взяли ОСОБА_6 . По дорозі, він з ОСОБА_11 розмовляли про місцевість куди їдуть на рибалку, а саме, що це колишнє поселення монахів, які мали старовинні ікони. Мешканці села мають старі ікони і можуть продати їх. Вже на місці, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 розклали стіл, вживали спиртні напої. Потім вони взяли човен з сітками та пішли на ставок, а він з ОСОБА_12 залишилися у автомобілі. Приїхавши до міста, ОСОБА_6 показав йому ікону та запропонував купити у нього. На запитання де він взяв ікону, ОСОБА_6 сказав, що потім розповість.

Свідок ОСОБА_22 пояснила суду, що у квітні 2016 року ОСОБА_6 заходив до їх будинку, а саме в частину житлового будинку, де перебував ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, проте що до відділу поліції надійшло повідомлення, що у виправній колонії ОСОБА_6 написав явку з повинною. У 2015 році до провадження йому передали дану кримінальну справу, у зв`язку з чим особисто спілкувався з останнім, який в ході бесіди розповів про обставини вчинення ним злочину в с. Нова Слобода. Тиску не вчиняв, всі слідчі дії фіксувалися відеокамерою. Підказок не давав, ОСОБА_6 самостійно показував та розповідав всі свої дії під час вчинення злочину, у тому числі показав місце де висіли ікони.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що виконує обов`язки начальника Глухівського ВП. Йому стало відомо, що ОСОБА_6 відбуваючи покарання у виправній колонії, написав щире зізнання у вчиненні злочину відносно жінки в с. Нова Слобода, Путивльського району. З цього приводу, спілкувався з ОСОБА_6 , який вільно розповідав про обставини вчинення злочину, а саме, що приїхав на рибалку до села, де дізнався, що у бабусі є ікона, у зв`язку з чим проник до будинку. Під час вчинення крадіжки, бабуся його побачила та вдарила. У відповідь він її побив, а викрадену ікону віддав ОСОБА_10 . Слідчі дії проводилися під запис відеокамери, не примушував та не підказував ОСОБА_6 про обставини кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_24 повідомив суду, що влітку 2016 року ОСОБА_6 з товаришем двічі приносили труби для здачі на металобрухт, які були брудні, що свідчить про їх використання.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що в червні 2011 року ОСОБА_10 попросив відвезти на рибалку. Відвозила також ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , які на місці вжили спиртні напої. Після, взяли мішки та пішли до води. Години через три, ОСОБА_11 з ОСОБА_6 повернулися, відчинили багажник та поклали свої речі, повідомивши, що улов поганий.

Надані покази свідків узгоджуються з оціненими судом, з точки зору належності, допустимості, достовірності доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 23.06.2011 року, 24.06.2011 року, 26.11.2014 року, 21.04.2016 року з встановленим та описаним місцем вчинення злочину, а саме прилеглої території будинку потерпілої та обстановки всередині приміщення.

Протоколом огляду трупа від 24.06.2011 року, яким зафіксовано виявлені на тілі потерпілої ОСОБА_13 тілесні ушкодження.

Висновком експерта № 75-А від 22.07.2011 року встановлено, що пошкодження у вигляді травми голови мають ознаки тяжких та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настання смерті потерпілої. Всього потерпілій нанесено не менше 48 ударів по різним ділянкам тіла, з них близько 20 ударів в ділянку голови, обличчя та грудної клітки та близько 28 ударів в ділянку верхніх нижніх кінцівок. Всі пошкодження могли бути нанесені їй в один і той же час, спричинені їй прижиттєво.

В ході слідчого експерименту ОСОБА_6 09.06.2016 року розповів про обставини вчинення ним злочину відносно ОСОБА_13 . Обвинувачений показав, як через паркан проник на територію домогосподарства потерпілої, та за допомогою монтировки вийняв шибку вікна після чого опинився в середині житлового будинку. У кімнаті, а саме в кутку справа побачив п`ять ікон. За допомогою монтировки зняв зі стіни одну велику та маленьку ікону, в цей час відчув, як хтось позаду вдарив його по голові, розвернувшись побачив жінку, яку відштовхнув. Від поштовху, жінка впала до долу, вдарившись спиною об косяк. Підійшовши до потерпілої, з метою, щоб остання не кричала почав наносити їй удари руками, ногами, по тулубу. Згодом покинув будинок через вхідні двері, які були зачинені на засов, меншу ікону викинув, а більшу разом з монтировкою та іншими особистими речами поклав до багажника автомобіля.

Висновком експерта № 97 від 10.06.2016 року підтверджено, що механізм утворення тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичному обстеженні трупу ОСОБА_13 може співпадати з механізмом та часом спричинення продемонстрованим обвинуваченим ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту.

Висновком судово-психіатричного експерта № 324 від 08.08.2016 року, встановлено, що ОСОБА_6 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність). На момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 виявляв ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність), не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_6 в застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Під час проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 22.08.2016 року, останній показав місце, де разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , в літку 2011 року приїхав на рибалку в с. Н. Слобода. Підтвердив, що була розмова про історію даного села, що саме на цьому місці проживали монахи, які мали старовинні ікони, які можуть знаходитися у мешканців. ОСОБА_11 разом з ОСОБА_6 взяли снасті, човен та направилися в сторону річки.

Твердження обвинуваченого та захисника, про те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, спростовується вищевикладеним.

Долучені та досліджені судом докази, підтверджують вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України, зокрема враховуючи наступне.

Під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 , який здійснювався у 2016 році, тобто після спливу 5 років з моменту вчинення злочину, останній детально розповів саме не як наносив тілесні ушкодження, а місце розташування певних предметів, зокрема знаходження біля ікон лавки, яка була відсутня під час проведення даної слідчої дії. Крім того, останній повідомив, що покинув будинок через вхідні двері, які були закриті на засув. Даний факт не міг бути відомий органам досудового розслідування, як і обставина про те, що під час падіння потерпілої від поштовху, остання вдарилася об косяк дверей.

Слідчий експеримент від 09.06.2016 р. із ОСОБА_6 проводився із дотриманням вимог кримінального процесуального закону в присутності захисника, де ОСОБА_6 розказав та показав яким чином відбувалося проникнення у житло та як і чим наносив удари потерпілій.

Факт вчинення ОСОБА_6 таємного викрадення майна ОСОБА_20 та ОСОБА_17 підтверджується показами свідка ОСОБА_22 , яка підтвердила про знаходження обвинуваченого в її домі в день зникнення у потерпілого мобільного телефону. Допитана мати обвинуваченого, ОСОБА_25 , повідомила суду, що отримала від працівників поліції мобільний телефон, як особисті речі сина, але згодом дізналась, що він є викраденим. Свідок ОСОБА_26 підтвердив, що саме обвинувачений приносив йому на металобрухт труби, які були вже в споживанні.

З дослідженого диску звукозапису фіксації судового засідання, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні крадіжки, не заперечував цей факт та детально розповів, обставини викрадення телефону, а саме, коли ОСОБА_20 спав, він підійшов до нього та з карману дістав мобільний телефон, який залишив собі. Крім того, перебуваючи на території господарства ОСОБА_17 викрав труби, які в подальшому здав на металобрухт.

Не визнання вини обвинуваченого під час апеляційного розгляду, колегія суддів розцінює, як уникнення останнього від понесення кримінальної відповідальності за вчиненні злочини.

Колегіє суддів встановлено, що судове слідство було проведено належним чином, були вірно встановлені обставини кримінального провадження та ретельно перевірені всі доводи обвинуваченого та захисту.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи захисника та обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Не знайшли в ході перевірки матеріалів і доводи апелянтів про суттєві порушення вимог кримінального процесуального закону України, оскільки досудове слідство та судовий розгляд проведено з дотриманням вимог КПК України.

Під час апеляційного розгляду досліджувалося також питання щодо застосування до ОСОБА_6 недозволених методів ведення слідства.

Сам ОСОБА_6 та його захисник в ході досудового розслідування із заявами до правоохоронних органів не зверталися. В ході проведеної перевірки щодо застосування до ОСОБА_6 недозволених методів ведення слідства, кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито, у зв`язку із відсутністю в діях працівників поліції Путивльського ВП ГУНП в Сумській області складу кримінального правопорушення, про що винесена постанова від 27 лютого 2019 р. слідчим ОСОБА_27 .

При цьому, ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції погодився із висновками слідчого, підтвердив факт заволодіння іконою, стверджуючи її викрадення в іншому місці, але відмовився пояснити обставини вчиненого.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених ними кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості та тяжких, особливо тяжких, дані про особу, що ОСОБА_6 , який на обліку лікаря нарколога не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря психіатра з діагнозом "легка розумова відсталість", раніше судимий, обставину, що пом`якшує покарання стан здоров`я обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та вірно прийшов до висновку про те, що обвинувачений повинен відбувати міру покарання у виді позбавлення волі, відповідно до вчиненого призначивши йому строк покарання, який є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим й підстав для скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 , змінити, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженими в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4