Справа № 461/3124/19
Провадження № 1-кс/461/9415/19
УХВАЛА

11.12.2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 ,

встановив:

у провадження судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Потерпілий ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді, зважаючи на те, що суддею ОСОБА_4 проводився розгляд скарг потерпілого, де учасниками були обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .Також вказує на численні порушення процесуального законодавства допущені, на думку заявника, суддею під час розгляду справи, процесуального законодавства, скарги подані ним до Вищої ради правосуддя на дії судді, наявність пред`явленого позову до судді та звернення до правоохоронних органів із заявами про злочин щодо даної судді. За переконанням заявника, наведене свідчить про упередженість даної судді, перешкоджає отриманню заявником справедливого судового рішення у справі та необхідність відведення судді від участі у розгляді справи де він являється потерпілим.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримав з мотивів наведених у ній та додаткових заявах поданих суду, просив заяву задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Відповідно до положень КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.
Статтею 75 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами.
Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», встановлено право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що наявність безсторонності (неупередженості) суду має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Крім того, у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «де Куббер проти Бельгії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.
За практикою Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Оцінюючи доводи викладені у заяві, приходжу до наступних висновків.

Згідно з п.1 рішення Ради суддів від 8.06.2017 №34, подання учасником процесу заяви про вчинення суддею кримінального правопорушення за ст.375 КК не породжує ні потенційного, ні реального конфлікту інтересів щодо розгляду конкретної справи.
У рішенні РСУ від 8.06.2017 №34 чітко вказано, що подання учасником провадження скарги на дії судді до ВРП або ініціювання кримінального провадження до закінчення розгляду справи має ознаки впливу на суд, що передбачає кримінальну відповідальність за ст.376 Кримінального кодексу.

Водночас, за переконанням суду, участь судді в іншому провадженні під час його досудового розслідування, безпосередньо пов`язаному з даним кримінальним провадженням та особами, які залучені до участі у ньому(обвинувачені, заявник, потерпілі), оцінка поведінки обвинувачених з точки зору проведення відносно них слідчих дій спрямованих на перевірку їх причетності до кримінального правопорушення, а також обґрунтованості доводів заявника в кримінальному провадженні, з точки зору спричинення йому шкоди, може поставити під сумнів безсторонність судді(головуючого).
За наведених обставин, суд вважає дану обставину такою, що виключає участь судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Таким чином, заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України,
постановив:

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_4 від участі у розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1