ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1722/19 Справа № 206/1982/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року, -
В с т а н о в и л а:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ Ігренський ВЦ (№133) про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 16.06.2011 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі, згідно ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2018 року невідбутий строк позбавлення волі замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України,

Приймаючи таке рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково; що подання начальника виправного центру є суто формальне, доказів на підтвердження, що поведінка засудженого може бути підставою для задоволення даного подання, суду не надано.

В апеляційній скарзі:
- засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання начальника виправного центру та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
Вказує, що за час відбування покарання він довів своє виправлення сумлінною працею, за що має одне заохочення.

Заслухавши доповідь суддідоповідача, думку засудженого, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, щодо вона задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи в повному обсязі, прийшов до обґрунтованого висновку.
ОСОБА_7 засуджений вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2018 року, невідбутий строк позбавлення волі, ОСОБА_7 замінено на обмеження волі, згідно ст. 82 КК України.
Початок строку відбування покарання 28.01.2011року. Кінець строку відбування покарання 22.07.2020 року.
За час перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 26.07.2011 року відбував покарання в ПВК (№122) с. Красноіванівка. Характеризувався позитивно. Мав 5 заохочень та 3 стягнення, які погашені за сплином часу.
З 19.06.2018 року відбуває покарання в ДУ Ігренський ВЦ (№133). Характеризується позитивно, до праці з благоустрою установи ставиться сумлінно, у роботі проявляє ініціативу, допомагає іншим засудженим. Вимог режиму утримання дотримується, має 1 заохочення та 1 стягнення, яке зняте в установленому законом порядку. Працевлаштований на підсобному господарстві установи за власним бажанням.
Раніше він вже заявляв клопотання про умовно-дострокове звільнення:
28.01.2016 року, на підставі ст. 101 КВК України відмовлено комісією установи;
27.04.2017 року, на підставі ст. 82 КК України відмовлено комісією установи;
01.03.2018 року, на підставі ст. 81 КК України відмовлено комісією установи;
08.05.2018 року рішенням комісії установи задоволено клопотання про застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 82 КК України.
За висновком комісії установи від 06.03.2019 року, засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого, ОСОБА_7 за період відбування покарання має 6 заохочень: 31.12.2013 року, 26.12.2014 року, 31.12.2015 року, 21.08.2016року, 29.12.2017 року та 17.01.2019 року за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці.
В той же час, ОСОБА_7 мав 4 стягнення, серед яких дві суворі догани за вживання алкогольних речовин, - 03.01.2017 року, 25.01.2017 року, 20.06.2017 року та 15.09.2018 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не може слугувати беззаперечним підтвердженням його виправдання, оскільки є нестабільною.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що своєю працею та поведінкою довів виправлення, колегія суддів вважає надуманими.
Ухвала за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404,405,407 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ Ігренський ВЦ (№133) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4