Справа № 357/9459/19
У Х В А Л А

28 серпня 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду № 1 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне, Рокитнянського р-ну, Київської області, громадянина України, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше судимого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 15.06.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України, слідчий суддя, -

ВСТАНОВИВ:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України.
До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України.
В клопотанні зазначено, що слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002433 від 25.08.2019 за ознаками злочинів, передбачених 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.2019 близько 03.00 на зупинці громадського транспорту по бульвару Олександрійський в м. Біла Церква Київської області ОСОБА_5 та ОСОБА_10 помітили ОСОБА_11 , яка знаходилася на зупинці в стані алкогольного сп`яніння. В цей час в ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виник умисел на позбавлення волі ОСОБА_11 з метою спільного вчинення насильницьких дій над останньою.
Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_11 та під приводом допомогти їй дістатися до свого місця проживання запропонували сісти до салону автомобіля, на якому вони пересувалися. На що ОСОБА_11 не будучи достовірно обізнаною в дійсних намірах ОСОБА_5 та ОСОБА_10 погодилася та сіла до салону автомобіля на якому вказані особи дісталися до будинку АДРЕСА_3 . Зважаючи, що ОСОБА_11 зрозуміла факт введення її в оману ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , то відмовилася знаходитися поряд з вказаними особами, почала чинити фізичний опір та кликала на допомогу. З метою подолати опір ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 почали наносити удари руками в обличчя та по тілу ОСОБА_11 .
Після подолання фізичного опору ОСОБА_11 , ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , всупереч волі та бажання ОСОБА_11 відвели її до приміщення квартири АДРЕСА_4 , де позбавили останню волі та можливості пересування, а також вільно вибирати місце свого знаходження, із застосуванням фізичного примусу, який виражався в нанесенні ударів по тілу, утримували ОСОБА_11 в приміщенні вказаної квартири до 07 години 24.08.2019 де по черзі вчиняли дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_11 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи.
Крім того, 24.08.2019 в період часу 03.00 ОСОБА_5 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_10 за місцем проживання останнього: за адресою: АДРЕСА_5 позбавивши волі потерпілу ОСОБА_11 та утримуючи останню в приміщенні вказаної квартири, подавили волю ОСОБА_11 до супротиву шляхом застосуванням фізичного примусу, який виражався в нанесенні ударів по тілу спричинили тілесні ушкодження у вигляді численних саден та синців тіла, а також перелому ребер зліва, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи насильством, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 1000 грн. та мобільним телефоном «Huawei» модель «P20 Lite» вартістю близько 5500 грн.
Крім того, 24.08.2019 в період часу 03.00 до 07.00 ОСОБА_5 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_10 за місцем проживання останнього: за адресою: АДРЕСА_5 позбавивши волі потерпілу ОСОБА_11 та утримуючи останню в приміщенні вказаної квартири, подавили волю ОСОБА_11 до супротиву шляхом застосуванням фізичного примусу, який виражався в нанесенні ударів по тілу по черзі умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажання їх настання, вчиняли дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_11 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої ОСОБА_11
ОСОБА_5 в порядку вимог ст. 208 КПК України було затримано 26.08.2019 о 00 годин 15 хвилин, та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України.
У вчиненні вказаних злочинів підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Рокитне, Рокитнянського р-ну, Київської області, громадянина України, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше судимого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 15.06.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК Україниповністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1)протокол допиту в якості потерпілого ОСОБА_11 ;

2)протокол допиту в якості свідка ОСОБА_12 ;

3)протокол допиту в якості свідка ОСОБА_13 ;

4)протокол допиту в якості свідка ОСОБА_14 ;

5)протокол огляду місця події - місця проживання потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.08.2019.

6)Іншими доказами, отриманими під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, за які чинним КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки сталих соціальних зв`язків не має, живе за рахунок не офіційних доходів, і хоча зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте тимчасово проживає у найманій квартирі, при цьому договір оренди не укладався, за адресою: АДРЕСА_2 , а тому має реальну можливістьзмінити своє місце перебування без будь-яких наслідків.

Ризик, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки має близькі відносини із свідком ОСОБА_14 , який товаришує із ОСОБА_5 , протягом 10-ти років, а тому останній має реальну можливість вплинути на свідка шляхом умовляння чи погрози, та схилити ОСОБА_14 до дачі неправдивих показань.

Ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки був раніше судимий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 15.06.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України, веде аморальний спосіб життя, не працює та не навчається, офіційно не працевлаштований, а тому має реальні підстави для вчинення нових умисних злочинів проти власності. Також, 26 липня 2018 року, до Білоцерківського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт, щодо ОСОБА_5 , з приводу вчинення ним злочинів, передбачених ст.ст. 125 ч.2, 185 ч.2, 186 ч.2 КК України, ЄРДР №0002046 від 29.04.2018.
Слідчий вважає, що у разі застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, органи досудового розслідування не зможуть в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та запобігти вчиненню нових умисних злочинів проти власності, а заставу неможливо застосувати з урахуванням того, що злочини, інкриміновані ОСОБА_5 вчинені із застосуванням насильства.

Беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтована необхідність у застосуванні щодо останнього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування.
Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період доби, дослідивши приєднані до клопотання документи, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0002433 від 25.08.2019 року, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, що стосується питання брання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.
У відповідності до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на підозрюваних, потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження, прокурором доведені обставини передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України; 2) наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п. 1, 3, 5 КПК України, на які вказує слідчий, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання, ризикам, передбачених п. п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України, є наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є докази досліджені судом.
У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він раніше судимий, притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання. Злочини, які йому інкриміновані в дійсності не вчиняв. Свою винуватість у їх вчинені не визнає. Заперечує проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_5 має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою, тому, що слідчим у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч.1 КПК України, обставини а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі його визнання винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК Україниу вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років, що він раніше не судимий, відсутність міцних соціальних зв`язків у м. Біла Церква та Білоцерківському районі, які б були стримуючим фактором його поведінки.

Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру, в тому числі вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням застосування насильства, майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , який свідчить про наявність в нього об`єктивної можливості переховуватися від слідства та суду, а також наявність значного суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивності досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, і приходить до висновку про доведеність прокурором ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 в подальшому при здійсненні досудового розслідування в якості запобіжного заходу застосувати у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя критично ставиться до тверджень сторони захисту про необґрунтованість підозри, оскільки клопотання прокурора містить посилання на відповідні матеріали, які підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Вагомість вказаних доказів сумнів не викликає. Сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Слідчий суддя зазначає, що доводи підозрюваного про необґрунтованість підозри у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення не є слушними, оскільки, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Таким чином, відсутні будь-які підстави вважати недоведеність обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_5 злочинів. Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про відсутність ризиків, які були встановлені при обранні підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим, відсутні.
Між тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Також, слідчий суддя враховує вимоги ст. 184 КПК України, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя вважає не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочини у яких підозрюється ОСОБА_5 вчинений із застосуванням насильства щодо особи.
Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що передбачені ст. ст. 183, 194 КПК України підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 315 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на тридцять днів, тобто до 24 вересня 2019 року включно, утримувати його у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».
Строк рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 26 серпня 2019 року.
Вважати, що термін дії ухвали - до 24 вересня 2019 року включно.
Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено 03 вересня 2019 року.

Слідчий суддяОСОБА_1