КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ч. 1 ст.263, ч.4 ст.358 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду дистанційно в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000559 по обвинуваченню ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 358 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженню, прокурору,

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 повернуто прокурору прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Задоволено клопотання прокурора про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 липня 2019 року 24.00 год., із визначенням розміру застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Рішення місцевого суду обґрунтовано тим, що обвинувальний акт, наданий суду, не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, зокрема містить недостовірну інформацію щодо анкетних даних відображених в наданому суду обвинувальному акті стосовно обвинуваченого, а саме повної назви місця народження обвинуваченого.

Також в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є тотожним викладеним фактичним обставинам кримінального правопорушення.

В наданому обвинувальному акті зазначено про додатки до обвинувального акту, однак відсутні дані про кількість аркушів додатків, та відсутні відомості щодо акту відмови обвинуваченого від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що також суперечить положенням ч.4 ст. 291 КПК України.

Крім того, органом досудового розслідування не забезпечено перекладача обвинуваченому ОСОБА_9 , який є громадянином Республіки Таджикистан, чим порушено право на захист обвинуваченого.

При таких обставинах, суд дійшов висновку про неможливість провести судовий розгляд даного кримінального провадження.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору.

Висновки суду першої інстанції про допущені в обвинувальному акті порушення не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, разом з тим, надісланий до суду обвинувальний акт містить чітке формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин. Прокурор вважає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладаються ті обставини кримінального правопорушення, які саме прокурор вважає встановленими. При цьому, положення ч. 2 ст. 337 КПК України надають право прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення чи відмовитись від підтримання державного обвинувачення.
Також вважає, що анкетні відомості обвинуваченого суд може уточнити в судовому засіданні, під час встановлення анкетних даних у підготовчому судовому засіданні може з`ясуватися невідповідність інформації, зазначеної в обвинувальному акті, що не є перешкодою для призначення судового розгляду, оскільки права учасників кримінального процесу не порушуються.

Також, суд першої інстанції, посилаючись на вимоги ст. 293 КПК України, зазначає, що прокурором, всупереч вимог вказаної статті, не надано копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому, однак до обвинувального акта додано акт про відмову ОСОБА_9 від отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Крім того, щодо відсутності перекладача під час вручення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_9 прокурор вказує на те, що вказані документи перекладені на рідну мову обвинуваченого - таджицьку, завірені належним чином та були додані до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, на думку прокурора у кримінальному провадженні, в даному випадку відсутні правові підстави для повернення обвинувального акту, а оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню як незаконне.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, думку обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора та заявленого клопотання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до вимог ч.3 ст.314 КПК України зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України є суттєвою та не дає можливості для призначення провадження до розгляду.

Згідно із ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_9 вимогам ст. 291 КПК України, погоджується частково, з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , в ньому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення. Також в ньому частково зазначені анкетні дані обвинуваченого, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. Обвинувальний акт підписаний та затверджений прокурором, який його склав. До обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не дотримання вимог ст. 291 КПК України при складанні вказаного обвинувального акту, оскільки обвинувальний акт не містить повної назви місця народження ОСОБА_9 ; до обвинувального акту не долучені розписи обвинуваченого та захисника про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування; також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення вимог ст.52 КПК України при врученні ОСОБА_11 копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки при виконанні даної дії були відсутні, як захисник так і перекладач, а обвинувачений не володіє мовою, якою велось кримінальне провадження.

Тому ухвалу суду в цій частині слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Що стосується посилань в ухвалі суду першої інстанції на інші порушення ст. 291 КПК України, а саме: що в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є тотожним викладеним фактичним обставинам кримінального правопорушення; що у вступній частині обвинувального акту зазначено, на те, що даний акт складений за фактами вчинення незаконного придбання, зберігання та збуту вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та у використанні завідомо підробленого документа; на те, що в обвинувальному акті зазначено про додатки до обвинувального акту, однак відсутні дані про кількість аркушів додатків та відсутні дані про складений акт відмови ОСОБА_9 від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

В зв`язку з наведеним, колегія суддів з доводами суду першої інстанції в цій частині як на підставу для направлення обвинувального акту стосовно ОСОБА_9 , прокурору для усунення порушень вимог КПК України, погодитись не може, оскільки обвинувальний акт в цій частині відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами суду, що в обвинувальному акті складеному прокурором, відсутні будь-які відомості, що до не погодження з обвинувальним актом складеним слідчим.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт може бути складений прокурором, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.24) обвинувальний акт був складений 29.01.2018 року слідчим, однак ст. 291 КПК України не містить вимог, що в обвинувальному акті повинні міститись відомості що до не згоди прокурора з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Тому колегія суддів вважає за необхідне виключити з оскаржуваної ухвали суду вказані обставини, як на підстави повернення обвинувального акту прокурору.

Дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, колегія суддів встановила наявність передбачених законом обставин, які пов`язують необхідність продовження строку дії запобіжного заходу відносноОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що ОСОБА_9 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, колегія суддів встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує, характер кримінального правопорушення та конкретні обставини провадження.
Враховує колегія суддів і дані про особу обвинуваченого, в тому числі про сімейний, майновий стан та стан здоров`я, і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні ОСОБА_9 під вартою.

При цьому слід зазначити, що враховуючи обставини даного конкретного випадку, колегія суддів вважає, що таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному конкретному випадку існують ознаки суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Вирішуючи клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Разом з тим, колегія суддів вважає можливим, як альтернативу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити ОСОБА_9 заставу в порядку ч. 3 ст. 183 та абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,оскільки на думку колегії суддів призначення розміру застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму не здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Таким чином, перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених п. п. 1 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ці ризики не зменшилися та існують на теперішній час.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволенню.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 336, 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року, якою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 повернуто прокурору прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України змінити.

Виключити з ухвали суду першої інстанції як підстави повернення обвинувального акту обставини зазначені в мотивувальній частині даної ухвали.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 19 вересня 2019 року.

Визначити ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 230520 ( двісті тридцять тисяч п`ятсот двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКСУ в місті Києві, код ЄДРПОУ ДКСУ - 37993783, МФО - 820172, реєстраційний рахунок - 2186).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, повідомляти суд про зміну місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ __________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4