УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2019 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Херсонської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:

Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив зобов`язати прокурора Херсонської місцевої прокуратури невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 17.07.2019 року, яка зареєстрована за № 76/1005-19. В обґрунтування скарги послався на те, що 17.07.2019 року подав до Херсонської місцевої прокуратури свою заяву, в якій вказав обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 110 КК України. Однак, станом на 19.07.2019 року відомості за даною заявою не були внесенні до ЄРДР.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу у повному обсязі та просив задовольнити з викладених у ній підстав, зазначив, що подану ним заяву прокуратура перенаправила до ДБР, що є порушенням вимог закону.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та прокурора вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Згідно із п.4 ч.5 вказаної норми до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, за змістом вказаної норми до реєстру повинні вноситися відомості, які дійсно вказують, що мало місце кримінальне правопорушення, а не ті, що мають тільки формальні ознаки такої, але не містять таких відомостей.
Згідно пункту 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 17.07.2019 року заявник ОСОБА_3 подав до Херсонської місцевої прокуратури заяву про кримінальне правопорушення, яка була зареєстрована за вхід.№ 76/1005-19.

Дана заява ОСОБА_3 містила зазначення норми ч.3 ст. 110 КК України та її диспозиції. Водночас із цим, при викладенні об`єктивної і суб`єктивної сторони згаданого кримінального правопорушення в даній заяві заявником було наведено виключно обставини своєї незгоди із законодавчою діяльністю щодо Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 року № 2268-VIIІ. Однак, дана незгода заявника не свідчить про наявність у законодавчій діяльності перерахованих осіб ознак зазначеного кримінального правопорушення.

Посилання скаржника на іншу судову практику не може бути взято до уваги, виходячи з наступного.

У відповідності із вимогами ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Водночас із цим ч.ч.5-6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII декларовано, що, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, законодавець чітко обмежив коло суб`єктів, висновки (правові позиції) яких мають враховуватись судами при застосуванні норм права.

Вимога скаржника про надання слідчим суддею при винесенні рішення за результатами скарги оцінки діям прокурора щодо направлення його заяви від 19.07.2019 до ДБР виходить за межі поданої скарги та суперечить принципу диспозитивності, викладеному у ч.3 ст.26 КПК України.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 307 КПК України,

ухвалив :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Херсонської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 17.07.2019 року зареєстрованою Херсонською місцевою прокуратурою за № 76/1005-19 відмовити за необґрунтованістю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1