УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання захисника ОСОБА_4 , діючої в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Карланюрт Хасавюртовського району Дагестанської АРСР, громадянина РФ, про звільнення від покарання,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання захисника, діючої в інтересах засудженого ОСОБА_7 , з клопотанням про звільнення засудженого від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі достроково/умовно або заміні зазначеного покарання на більш м`яке, відповідно до вимог «Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В судовому засіданні захисник підтримала клопотання, просила звільнити засудженого від відбування покарання відповідно до вимог ст. 74 КК України з врахуванням рішення Європейського суду з прав людини «Петухов проти України».

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв`язку, засуджений підтримав клопотання захисника.

Прокурор вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки права засудженого не порушені.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши позиції захисника, засудженого, прокурора, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання.

ОСОБА_7 засуджений вироком Верховного Суду АРК від 10.02.1997 року за ст.ст. 69, 102, 222 ч. 1, ст.ст. 19 ч. 4, 93 пп. «а, г, е, з, і», ст.ст. 19 ч. 4, 17 ч. 2, 93 пп. «а, г, е, з», ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Верховного Суду АРК від 08.06.1999 вирок суду був приведений у відповідність до закону, визначене покарання у виді смертної кари було замінено на довічне позбавлення волі.

Відповідно до ст. 2 «Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» право кожного на життя охороняється законом. Захист цього права не поширюється на випадки коли це було необхідним заходом для: здійснення законного арешту або для запобігання втечі особи, яку законно тримають під вартою. Окрім того, відповідно до ст. 5 Конвенції право на свободу та особисту недоторканність означає, що жодна людина не може бути позбавлена свободи, за винятком таких випадків і в порядку, передбаченому законом, зокрема: законне ув`язнення особи після засудження її судом.

Оскільки ОСОБА_7 був визнаний винним у вчинені вмисного вбивства іншої людини, щодо нього і було застосовано певний вид обмеження волі, що в даному випадку не є надмірний, не є шкідливим для особи, оскільки визначена попереднім законодавством України міра покарання у вигляді смертної кари була замінена на більш м`який вид покарання, тобто право ОСОБА_7 на життя, свободу не були порушені.

Визначена Кримінальним кодексом України (ст. 51) система покарань, є обов`язковою для суду, є вичерпною і не може бути довільно розширена за розсудом суду, і лише законодавець має звузити або розширити існуючий та закріплений у законі перелік покарань. Суд не є законодавцем згідно ст. 75 Конституції України, а тому самостійно змінити перелік покарань не має права.

Окрім того, згідно вимог КК України види покарання діляться на строкові та безстрокові, щодо строкових видів кримінальним законодавством передбачені види звільнення від покарання, що стосується безстрокового покарання (довічного позбавлення волі), то щодо осіб, які засуджені до вказаного виду покарання, передбачено лише статтею 87 КК України право на помилування після відбуття певного строку покарання, інших умов звільнення від відбування покарання діючим Кримінальним кодексом України на даний час не передбачено.

Діючий Кримінальний кодекс України передбачає види звільнення від покарання, зокрема:

- щодо осіб, які засуджені за злочини, караність яких усунена законом;

- внаслідок закінчення строків давності;

- за хворобою;

- внаслідок втрати особою суспільної небезпечності;

- на підставі законів про амністію або помилування.

Враховуючи вимоги діючого Кримінального кодексу України, зокрема ч. 1 ст. 74, де передбачено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, інше пом`якшення покарання, може застосовуватися тільки у випадках, передбачених цим Кодексом, а оскільки ОСОБА_7 засуджений до довічного позбавлення волі, то можливе лише звільнення від відбування покарання внаслідок помилування.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Петухов проти України» від 12.03.2019, яке набуло статусу остаточного 09.09.2019, зазначено, що суд постановив порушення ст. 3 Конвенції у зв`язку з «нескоротністю покарання у виді довічного позбавлення волі», в рішенні зазначено, що органи влади України закликаються до виправлення законодавства з метою створення доступних умов звільнення (дострокового) для усіх довічно засуджених, після перегляду передбаченої загрози від них суспільству, на підставі індивідуальної оцінки ризику.

Оскільки на даний час відсутні законодавчо встановлені підстави для застосування звільнення від покарання, механізм застосування, клопотання захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вироком Верховного Суду АРК від 10.02.1997 за ст.ст. 69, 102, 222 ч. 1, ст.ст. 19 ч. 4, 93 пп. «а, г, е, з, і», ст.ст. 19 ч. 4, 17 ч. 2, 93 пп. «а, г, е, з», ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) у зв`язку з відсутністю підстав.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня оголошення, засудженим протягом того ж часу з дня отримання копії ухвали (повного тексту).

Суддя: