Провадження №1-кс/712/8628/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

представників власників майна адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Черкаського районного відділення поліції ЧВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся старший слідчий СВ Черкаського районного відділення поліції ЧВП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_7 з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та колоди деревини, які були на ньому навантажені з метою забезпечення збереження речових доказів та заборонити власникам, користувачам та володільцям вказаного вище майна володіти, користуватися та розпоряджатися ним.

Клопотання мотивує тим, що 22.11.2019 до Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від працівників поліції про те, що в с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області, зупинено вантажний автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозив колоди деревини без документів. (ЖЄО №717 від 22.11.2019).

В ході проведення огляду місця події від 22.11.2019 встановлено, що автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 перевозив деревину в колодах невизначеного об`єму без ідентифікуючих пластикових бирок та товарно-транспортної накладної.

В ході огляду були присутні вказаний вище водій, а також майстер лісозаготівлі ОСОБА_10 та адвокат ОСОБА_6 .

ОСОБА_10 в ході огляду повідомив, що деревина, якою був завантажений вказаний вище КАМАЗ, прямувала з місця порубки деревини до проміжного складу для навантаження вантажівки марки «DAF» у зв`язку з цим вказані вище документи були відсутні.

Однак відповідно до тимчасової інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки на підприємствах Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженої наказом ДАЛРУ №202 від 27.06.2012 вивезення лісопродукції на кінцеві склади підприємства (нижні, проміжні склади, цехи переробки та інші підрозділи) власним автотранспортом здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні» № 207 від 25.02.2009 р. на підставі спеціалізованої Товарно-транспортної накладної (форма 1-ТТН (ліс), затвердженої наказом Держлісагентства України.

Враховуючи той факт, що водій вказаного вище транспортного засобу, а також майстер лісозаготівлі не надали жодних документів, які б підтверджували законне право перевезення вказаної вище деревини на автомобілі КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 виникають підстави вважати, що вчинялося кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, а саме незаконне перевезення зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи той факт, що автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а колоди деревини, які були на ньому навантажені його об`єктом останні 23.11.2019 слідчим визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно інформаційної довідки вказаний вище автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_8 .

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти накладення арешту, з підстав викладених у запереченнях на клопотання про арешт майна.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти накладення арешту, просив суд в клопотанні відмовити. Надав суду заперечення на клопотання про накладення арешту, які приєднані до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, допитавши свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3--1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частина 1 статті 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0001253 порушено 23.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Підставою порушення даного кримінального провадження слугувало повідомлення від працівників поліції про те, що в с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області, зупинено вантажний автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозив колоди деревини без документів.

Протоколом огляду місця події від 22.11.2019 встановлено, що автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 перевозив деревину в колодах невизначеного об`єму без ідентифікуючих пластикових бирок та товарно-транспортної накладної.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив. що він працює водієм автомобіля на ПП «Укргосптовари». 22.11.2019 він виконував свої обов`язки водія, по завданню керівництва, а саме навантажував ліс, придбаний його підприємством, зв складу в лісі на території Дахнівського лісництва. Перевезення лісу здійснював на автомобілі «КАМАЗ» з навантажувачем до автомобіля DAF, який також знаходився в лісі.

Перевезення необхідно було здійснювати, оскільки автомобіль DAF не маг заїхати на ділянку де знаходився склад за своїми габаритами та низькою прохідністю, а тому він не міг вантажити ліс одразу на автомобіль DAF.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що працює майстром на лісозаготівельних роботах у Дахнівському лісництві ДП «Черкаське лісове господарство».

Підприємство ПП «Укргосптовари» з ДП «Черкаське лісове господарство» уклало договір купівлі-продажу деревини дерев`яної промислового використання на умовах на умовах фіранко-верхнього складу.

22.11.2019 року на території Дахнівського лісництва, в кварталі № 75, виділ № 4, ділянка № 2 він контролював навантаження на автомобіль КАМАЗ деревини дерев`яної, за вказаним договором.

На виконання умов договору для навантаження на рубку прибув автомобіль DAF, який фізично не мав можливості доїхати до місця зберігання деревини франко верхній склад, а тому для навантаження деревини на автомобіль DAF покупець використовував спеціально обладнаний маніпулятором автомобіль КАМАЗ, який здійснював таке навантаження з місця де фактично зберігалася деревина на місце, спеціально обладнаного для погрузки великогабаритного транспорту (проміжний склад), оскільки автомобіль DAF немає технічної можливості проїзду по лісовим просікам.

Товарно-транспортна накладна на 34 кубічних метра деревини, яка навантажувалася, була виписана ним.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний в якості свідка, пояснив, що працює водієм DAF на ПП «Укргосптовари».

22.11.2019 року виконуючи свої обов`язки, по завданню керівництва, здійснював навантаження придбаного підприємством лісу зі складу в лісі на території Дахнівського лісництва. Цей ліс на борт його автомобіля навантажувався маніпулятором автомобіля КАМАЗ, яким керував ОСОБА_9 , що возив його зі складу на території цього лісництва, розташованого неподалік від місця, де стояв його автомобіль.

Оскільки автомобіль DAF не міг заїхати на ділянку де знаходився ліс за своїми габаритами та низькою прохідністю, тому перевезення лісу здійснювалося таким способом.

В судовому засіданні встановлено, що деревина, яку перевозив вилучений 22.11.2019 року слідчим ОСОБА_7 автомобіль КАМАЗ, була придбана відповідно до договору купівлі-продажу укладеного між ПП «Укргосптовари» з ДП «Черкаське лісове господарство».

Під час огляду місця події від 22.11.2019 року слідчим будь-якої незаконної порубки виявлено не було.

Законність порубки деревини, яка перевозилась автомобілем підтверджується: лісорубним квитком від 04 вересня 2019 року серія ЧЕ ЛРК № 0035974 специфікацією поколодного обліку від 28.10.2019 року № ЧР-5; договором на постачання деревини, укладеним між ДП «Черкаське лісове господарство» та ПП «Укргосптовари»; товарно-транспортною накладною при перевезенні деревини автомобільним транспортом; подорожними листами на вантажні автомобілі; показами свідків.

Посилання слідчого на те, що деревина в колодах невизначеного об`єму без ідентифікуючих пластикових бірок, спростовується поясненнями слідчого в судовому засіданні, який пояснив, що автомобіль не розвантажувався, вид деревини не встановлювався, деревина не обмірялася, автомобіль КАМАЗ не опечатувався.

Згідно інформаційної довідки вказаний вище автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_8 .

08 січня 2019 року між ОСОБА_8 та ПП «Укргосптовари» укладено договір оренди транспортного засобу КАМАЗ.

Накладення арешту автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та колоди деревини призведе до матеріальних втрат власників вказаного майна.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях (Карабет та інші проти України», «Сізарєв проти України», «Васильчук проти України», «Салахов та Іслямова проти України» зазначав про те, що кожна особа, яка вказує на порушення вимог ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню), повинна мати ефективний засіб правового захисту та необхідні процесуальні гарантії від зловживання з боку представників держави.

Також, Європейський суд з прав людини вважає, що принцип процесуальної рівності сторін як один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в істотно невигідне щодо протилежної сторони становище (див. пункт 72 і пункт 74 рішення ЄСПЛ від 7 червня 2001 р. у справі «Кресс проти Франції»).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю результатами інтелектуальної, творчої діяльності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Таким чином, беручи до уваги обставини кримінального провадження, вважаю, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, зазначеного в клопотанні, є необґрунтованим, оскільки стороною обвинувачення не надано достатніх підстав для висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а мета кримінального провадження може бути досягнута і без застосування таких процесуальних заходів.

Наведене свідчить про відсутність будь-яких законних підстав накладення арешту, які би відповідали меті та завданням арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що накладення арешту на майно на підставі наведених у клопотанні підстав порушить «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

До клопотання не додано постанови про визнання речовим доказом майна щодо арешту якого подане клопотання, не пред`явлено підозру будь-яким особам, а тому слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для накладення арешту згідно ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Слідчим не додано до клопотання висновку експерта щодо визначеності вартості майна, зазначеного в клопотанні. Крім того в судовому засіданні слідчий також не міг визначити вартість майна, та не міг зазначити шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення. Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Оцінюючи дотримання права кожної фізичної та юридичної особи на мирне володіння своїм майном, декларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що накладення арешту у даному кримінальному провадженні буде становити втручання у право власності, однак таке втручання на даний час не може вважатись таким, що здійснене у відповідності до передбаченої законом правової процедури.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 100, 131, 132, 167, 170, 171, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Черкаського районного відділення поліції ЧВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 про накладення арешту на автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та колоди деревини, які були на ньому навантажені залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1