УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002792 від 06.11.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002792 від 06.11.2019 року встановлено, що 06.11.2019 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 прибули до квартири АДРЕСА_3 , увірвалися до приміщення вказаної квартири, де знаходилась потерпіла ОСОБА_7 . Там, ОСОБА_6 застосував до потерпілої ОСОБА_7 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілою, а саме: наніс удар рукою в тіло, спричинивши фізичного болю, після чого, зажадав від останньої передати цінне майно. В цей час ОСОБА_5 обшукав приміщення квартири, та разом з ОСОБА_6 відкрито викрав майно потерпілої, а саме: грошові кошти в сумі 600 гривень, мобільний телефон «Нокиа 105» в корпусі чорного кольору, вартістю 599 гривень, Powerbank вартістю 450 гривень, та балон з сльозогінним газом, який не має матеріальної цінності для потерпілої, а всього майна на загальну суму 1649 гривен, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. З викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишили приміщення квартири, але біля під`їзду вказаного будинку були затримані співробітниками поліції.

Крім цього, 06.11.2019 року, приблизно о 15 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які проникли до квартири АДРЕСА_3 , звідки відкрито викрали майно потерпілої ОСОБА_7 , після цього залишили вказану квартиру та намагались втекти. Однак, дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були помічені працівниками поліції, а саме співробітниками ГУНП в Запорізької області, лейтенантом поліції ОСОБА_8 та лейтенантом поліції ОСОБА_9 , які перебували біля під`їзду вказаного будинку під час виконання ними службових обов`язків, та прийняли заходи щодо затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , при цьому повідомили в голос, що вони є працівниками поліції та показали останнім службові посвідчення. Надалі, ОСОБА_5 , маючи умисел на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, знаходячись біля вхідної двері під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_4 , усвідомлюючи, що буде затриманий працівниками поліції за скоєне ним тяжке кримінальне правопорушення, вприснув в обличчя лейтенанту поліції ОСОБА_8 та лейтенанту поліції ОСОБА_9 сльозогінний газ, чим спричинив потерпілим хімічний опік роговиці правого та лівого ока.

07.11.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували. В обґрунтування заперечень проти клопотання захисник посилався на недоведеність ризиків, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002792 від 06.11.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України.

06.11.2019 року о 19 годині 05 хвилини ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 07.11.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 3 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років; ч. 2 ст. 345 КК України - обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 та дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який раніше не засуджений в силу ст. 89 КК України, перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, офіційно не працевлаштований.

Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено прокурором у судовому засіданні. Відсутність постійного стабільного джерела доходу дає підстави для висновків про ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує їх суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Вищезазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_5 намірів перешкоджати проведенню досудового розслідування, однак, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до висновку про недостатність таких даних для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу. Стороною захисту не спростовано доводи слідчого та прокурора про наявність ризиків, встановлених в ході розгляду клопотання.

У зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом не визначається розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 06.11.2019 року, та, відповідно до ст. 197 КПК України, згідно якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 04.01.2020 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.01.2020 року включно, який обчислювати з 06.11.2019 року.

Встановити строк дії даної ухвали до 04.01.2020 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню, подання апеляції не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1