Провадження №1-кп/522/2174/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №0002024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ізмаїла, неодруженого, із неповною середньою освітою, непрацюючого, без постійного місця реєстрації та проживання, раніше засудженого:
- 09.04.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 104 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на 1 рік,
- 17.05.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 104 КК України звільненого відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки, а також на нього були покладені обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_3
адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законних представників неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_3

головних спеціалістів територіального відділу

служби у справах дітей

Одеської міської ради - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

08.09.2019 року приблизно о 11 годині 45 хвилин ОСОБА_3 перебував на першому поверсі торгівельного центру «Кадор» який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Асташкіна, будинок №29, корпус №2, підшукуючи чуже майно, яким можливо таємно заволодіти.

Проходячи біля магазину «Вещь», в якому працювала продавцем консультантом ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , помітивши на стійці адміністратора магазину мобільний телефон, який потерпіла тимчасово залишила, вирішив таємно заволодіти цим телефоном. Діючи із указаною метою з корисливих мотивів, повторно, переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_3 переконався, що його дії непомітні для потерпілої та інших громадян, зайшов до приміщення указаного магазину, та взяв зі стійки адміністратора мобільний телефон «Samsung» модель S6, ІМЕІ НОМЕР_1 та разом з ним швидко покинув приміщення магазину.

Таємно заволодівши указаним чужим майном, та завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 7000 гривень, ОСОБА_3 розпорядився зазначеним чужим майном на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

08.09.2019 року приблизно о 12 годині ОСОБА_3 перебував біля торгівельного центру «Кадор», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Асташкіна, будинок №29, корпус №2, підшукуючи чуже майно, яким можливо заволодіти. Помітивши ОСОБА_10 , яка вийшла із торгівельного центру в кишені плаття якої був мобільний телефон «Nokia 7 Plus», імеі-1: НОМЕР_2 , імеі-2: НОМЕР_3 вартістю 13000 гривень, ОСОБА_3 вирішив заволодіти указаним чужим майном.

Діючи із указаною метою з корисливих мотивів, повторно, переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_3 прослідував за ОСОБА_10 до пішохідного тротуару через площу Льва Толстого, де діючи шляхом ривка, вважаючи, що його дії є непомітними для потерпілої, вихопив рукою указаний мобільний телефон із кишені одежі потерпілої.

Однак вказані дії ОСОБА_3 одразу ж помітила потерпіла ОСОБА_10 , яка його окрикнула із вимогою повернути їй мобільний телефон. Зрозумівши, що його дії стали відомі потерпілій, ОСОБА_3 , з метою утримання чужого викраденого майна при собі, діючи відкрито, намагався втекти із місця заволодіння чужим майном із указаним мобільним телефоном, у якого була первинна можливість розпорядитись зазначеним чужим майном на власний розсуд, однак був затриманий потерпілою.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

У судовому провадженні ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаних злочинів, та підтвердив обставини вчинення злочинів, що описані в обвинувальному акті.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_10 не з`явилась, письмово просила проводити судові засідання без її присутності(заява вх.№104305/19 від 07.10.2019 року).

Потерпіла ОСОБА_5 приймала участь у підготовчому судовому засіданні, потім до судового засідання не з`явилась, письмово просила проводити судові засідання без її присутності(заява вх.№104839/19 від 08.10.2019 року).

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаних злочинів повністю доведена.

Суд приходить до висновку, що під час досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 були правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
У ст. 65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу та те, що він обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, та тяжкого злочину у неповнолітньому віці, а також приймає до уваги досудову доповідь відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 від 25.10.2019 року, згідно до якої цей обвинувачений характеризується негативно, схильний до вживання наркотичних засобів, ризик вчинення ним повторних злочинів середній. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочинів, вчинення злочинів неповнолітнім, що матеріальна шкода потерпілим відшкодована. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні. Відповідно до п.10. постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. З урахуванням принципів справедливості і індивідуалізації покарання суд приходить до висновку проте, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 є неможливим без ізоляції від суспільства, із застосуванням вимог ст.ст.75,76 КК України, або призначенням йому іншого більш м`якого ніж позбавлення волі покарання.

На підставі ст.71,72 КК України, із урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , вище зазначених пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим не повністю, а частково приєднати до знову призначеного покарання покарання невідбуте цим обвинуваченим за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2019 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі. На підставі вимог ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч.1 цієї статті. На підставі зазначеного, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання по зазначеному вироку суду, строк його перебування під вартою з 26.09.2019 року до 04.11.2019 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Суд вважає недоцільним призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 громадського вихователя у зв`язку із призначенням реальної міри покарання.

Керуючись ст.ст.102, 103 КК України, ст.100, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання за указаними частинами указаних статей:

- за ч.2 ст.186 КК України - 4 / чотири / роки позбавлення волі,

- за ч.2 ст.185 КК України - 2 / два / роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 / чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.71,72 КК України за сукупністю вироків до знову призначеного ОСОБА_3 за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2019 року у вигляді 6 /шести/ місяців позбавлення волі, та остаточно призначити йому покарання у вигляді 4 /чотири/ роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі.
Залишити міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеській установі виконання покарань №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 26.09.2019 року.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung», модель S6, ІМЕІ НОМЕР_1 вважати повернутим потерпілій ОСОБА_5 за належністю, мобільний телефон «Nokia 7 Plus» імеі-1: НОМЕР_2 , імеі-2: НОМЕР_3 вважати повернутим потерпілій ОСОБА_10 за належністю.
Речовий доказ диск із відеозаписом із камер спостереження зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Не призначати неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 громадського вихователя.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1