Справа № 368/1198/19
Провадження № 1-в/368/94/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" листопада 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника ВК ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
захисника засудженого адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення,
В С Т А Н О В И В:
До Кагарлицького районного суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_5 із клопотанням та просить суд на підставі ст.. 81 КК України не відбуту частину строку основного покарання у виді позбавлення волі замінити на більш м`яке , а саме на умовно-дострокове звільнення.
Своє клопотання засуджений мотивував наступним.
Він, ОСОБА_5 , вироком Коростенського районного суду Житомирської області 27.03.2015 року засуджений до 4 років позбавленням волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Вирок набрав законної сили з 07.12.2015 року.
Початок строку покарання - 03.02.2016 р.
Кінець строку покарання - 03.02.2020 р.
За час перебування в установі до моменту подачі клопотання в суд він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання дисциплінарні стягнення погашено. Працює до роботи відноситься добре , поставлені перед ним завдання виконує. Має заохочення та подяки.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі,не відбута частина покарання може бути замінена судом на більш м`яке.
Свою вину у скоєному визнає і щиро кається.
На день звернення до суду він фактично відбув більше 2/3 строку призначеного покарання у виді позбавлення волі . У разі заміни на більш м`яке покарання , а саме: на умовно-дострокове звільнення має намір працевлаштуватися на підприємство в м. Коростень Житомирської області та займатися вихованням сина ОСОБА_7 -29.03.2012 року народження, оскільки в даний час опікуном його сина є його мати,а його бабуся ОСОБА_8 -1956 р.н.
Засуджений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання.

Прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не заслуговує, щоб до нього було застосовано ст.. 81 КК України.
Представник ДП «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» ОСОБА_4 щодо клопотання засудженого покладається на погляд суду.
Суд, вислухавши клопотання та думку інших учасників судового розгляду, приходить на наступного висновку.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області засуджений 27.03.2015 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на три роки.
Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, даний вирок набрав законної сили 07.12.2015 року.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_9 перебуває з 03.02.2016 року, в т.ч. у ДП «Кагарлицька ВК-115» - з 02.03.2016 року.
Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» засуджений ОСОБА_9 характеризується посередньо, а саме:
?засуджений ОСОБА_5 п`ять разів допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що був розглянутий на дисциплінарній комісії та притягнутий до дисциплінарної відповідальності, в тому числі три рази поміщався у дисциплінарний ізолятор. Допущені порушення виражались у вживанні спиртних напоїв. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається виконувати законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання має три заохочення від керівництва установи, стягнення були зняті та погашенні в законному порядку.
Окрім того, засуджений має п`ять дисциплінарних стягнень, а саме:
?2 догани: 31.08.2017 р. виявлено та вилучено мобільний телефон; 27.06.2018 р. створення конфліктної ситуації з молодшим інспектором;
?3 ДІЗО: 04.11.2016 р. , 03.05.2017 р. та 25.08.2017 р. - вживання спиртних напоїв.

Після вивчення матеріалів особової справи стало відомо, що крім застосованих до засудженого дисциплінарних стягнень з ним проводились ще й одна виховна бесіда, про що свідчать рапорт, а саме: № 132 від 10.05.2017 р. (а.с. 91).

Проте, засуджений ОСОБА_9 має чотири заохочень, а саме:
?16.06.2016 р. за добросовісне відношення до праці на овочесховищі;
?20.10.2016 р. - за добросовісне відношення до праці на контрагентському об`єкті ТОВ «Візит»;
?23.03.2017 р.- за сумлінну поведінку та проведення косметичного ремонту у кімнаті приготування їжі;
?03.10.2019 р. за виконання покладених обов`язків та за дотримання правил трудового розпорядку і вимог безпеки праці.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).
Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається зі ст..81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
-участь у суспільно-корисній праці;
-участь у виховних заходах;
-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Частиною 2 статті 81 КК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким" передбачено, що головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня тощо. Добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи тощо. В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.
За час перебування засудженого ОСОБА_5 у ДП «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» згідно довідки з бухгалтерії ДП «Кагарлицька виправна колонія № 115» вбачається, що згідно вироку суду стягнуто на користь ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_14 (1040,2005) по 100 000.00 грн. моральної шкоди; на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області - 3939,00 грн. за проведення експертиз. Виконавчі документи до установи не надходили.
Окрім того, був випадок, коли засуджений ОСОБА_5 відмовився від працевлаштування, що підтверджується актом про відмову від працевлаштування від 01.12.2017 р.
30.08.2018 року розглядалося питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України. Комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги в зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення.
Окрім того, Кагарлицьким районним судом Київської області 17.01.2019 р. розглядалося питання умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 по поданого ним заяві, в якому йому було відмовлено.
Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в його особовій справі, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, - суд встановив, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджений наполегливо не ставав на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_9 , подаючи клопотання до суду не надано доказів, що він своєю добросовісною поведінкою і відношенням довів виправлення. Тобто, умовно-дострокове звільнення засудженого на даний момент є передчасним.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_5 не є сумлінною, внаслідок чого він не довів своє виправлення, і підстав для застосування відносно нього положень ст.81 КК України суд не вбачає, тому у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1