Справа № 372/2684/19
Провадження № 1-кп-214/19
В И Р О К
іменем України

10 грудня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000218 від 27.03.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурна, Джувалінського району, Республіки Казахстан, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 128 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , 25.03.2019 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків до потерпілого ОСОБА_4 , не маючи наміру на спричинення останньому середньої тяжкості тілесного ушкодження та не передбачаючи можливість настання таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити та діяти з більшою обачністю, підійшов до потерпілого ОСОБА_4 , та схватив своїми руками його зі спини в районні передпліччя, за одяг в який був він одягнений, і почав, тримаючи його за одяг, виштовхувати за межі території домоволодіння. Під час цього, потерпілий ОСОБА_4 втративши рівновагу впав правою стороною тулубу на землю, а ОСОБА_6 продовжуючи тримати за одяг потерпілого ОСОБА_4 впав передньою частиною тулубу на ліве плече останнього, який на той час вже знаходився в положенні лежачи на землі. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, яке утворилося від дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею в ділянку зовнішньої поверхні верхньої чверті правого плеча, та за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Потерпілому було заподіяно не менше 1-го прикладання сили. Виявлене у ОСОБА_4 тілесне ушкодження могло утворитися як при його падінні з положення стоячи після поштовху, так і в момент коли ОСОБА_4 знаходився в положенні лежачи на правому боці з правим плечем розміщеним під тулубом з подальшим падінням на тіло потерпілого тіла сторонньої особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , винним себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, та показав, що він перебував в своїй домівці, коли погасло світло, вийшов на вулицю та побачив біля лічильника потерпілого іще декілька осіб, якому почав кричати, щоб він відійшов та почав його виганяти зі свого подвір`я. Коли виштовхував потерпілого то схватив його за одяг і вони разом з ним упали на землю. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнав частково, яка доводиться доказами в частині моральної шкоди - не визнав. У вчиненому кається, та зазначив що умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень у нього не було.

Потерпілий в судовому засіданні цивільний позов підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити. Потерпілий суду показав, що він перебував на роботі, отримав наряд на виїзд за адресою місця проживання потерпілого. Підійшов до лічильника, звірив показники, та побачив, що вони більші, та відключив світло. Вийшов ОСОБА_6 зі свого будинку та почав його виштовхувати з подвір`я. В цей час він впав, а обвинувачений впав на нього. Він перебував дві неділі на стаціонарному лікуванні. Обвинувачений йому збитків не відшкодував. Щодо міри покарання, то просив суд застосувати відносно обвинуваченого покарання у виді виправних робіт.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , цивільний позов підтримав та просив його задовольнити, врахувавши, що обвинувачений в добровільному порядку не надавав коштів на лікування потерпілого та не розкаявся у вчиненому.

Покази ОСОБА_6 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, потерпілий, представник потерпілого правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, його представника, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ст. 128 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у необережному спричиненні потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно зі ст. 66, ст.67 КК України, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивну харектеристику з місця проживання, наявність хронічного захворювання, враховуючи досудову доповідь складену відносно обвинуваченого, суд вважає можливим призначення покарання обвинуваченому в межах передбачених санкцією ст. 128 КК України у виді обмеження волі, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , то судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачеві було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно нього, порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступеню його вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода на користь ОСОБА_4 в розмірі 10 000 грн. 00 коп., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілим ОСОБА_4 фактичних витрат на лікування, які підтверджені відповідними доказами, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 поніс витрати на лікування в сумі 14801 грн. 93 коп., тому саме на таку суму слід задовольнити цивільний позов в цій частині. В іншій частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не доведені, належними та допустимими доказами, а тому цивільний позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенні з урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства в межах доведених вимог. Зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на Обухівський районний відділ філії ДУ Центр пробації в м. Києві та Київській області.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 14801,93 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, а всього стягнути 24801,93 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі DVD-R та CD-R диски, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при справі; а медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_4 , які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції Київській області, повернути потерпілому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: