Справа № 204/7693/19
Провадження № 1-кп/204/736/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22 січня 1985 року Брежнєвським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.215-3 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, звільнений 19.12.1987 року по відбуттю строку покарання;
- 06 квітня 1989 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 196-1, ч.2 ст.141, ч.3 ст.222 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі;
- 20 листопада 1991 року Ширяєвським районним судом Одеської області за ч.1 ст.183 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 16.02.1994 року з Синельниковської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
- 16 жовтня 1997 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 31.08.1999 року на підставі ухвали Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.1999 року згідно ст.5 ЗУ «Про амністію»;
- 20 грудня 1999 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, звільнений 22.09.2001 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
- 14 квітня 2005 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 25.01.2006 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
- 23 березня 2007 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.263, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 08.11.2010 року з Дніпропетровської ВК по відбуттю строку покарання;
- 19 жовтня 2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст.263 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 09 вересня 2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.263 КК України, на підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 09.03.2015 року з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
- 30 березня 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 13 травня 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі;
- 08 червня 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 30 червня 2015 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.263 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України покарання за цим вироком поглинуте покаранням за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08.06.2015 року, остаточно призначене покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.05.2017 року звільнений 08.06.2017 умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 13 днів,
- 09 січня 2018 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2015 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 22 серпня 2019 року з Пятихатської ВК Дніпропетровської області №122 відповідно до ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08.05.2019 року, на підставі ст.81 КК України умовно-достроково, невідбута частина покарання 5 місяців,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, маючи не зняту і не погашену у встановленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та повторно, у жовтні 2019 року став на шлях вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення проти власності.
Так, ОСОБА_4 08 жовтня 2019 року, приблизно о 13:05 годині, перебуваючи у торгівельному залі магазину «Варус-44» ТОВ «Омега», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 67, побачив на вітринному стелажі вино Кіндзмараулі червоне нап/сол Агмарті., об`ємом 0,75 літри, у кількості 1 шт., яке визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Знаходячись в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись, що його дії залишаються таємними для оточуючих, взяв з вітринного стелажу пляшку з вином Кіндзмараулі червоне нап/сол Агмарті., об`ємом 0,75 літри, і заховала його до своєї куртки, яка була одягнута на нього. Після чого, ОСОБА_4 прослідував до касової зони магазину «Варус-44», тримаючи при собі майно, яке мав намір викрасти. Та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою доведення злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна до кінця, пройшов за межі касової зони, покинув територію магазину, намагаючись спричинити майнову шкоду магазину «Варус-44» ТОВ «Омега», яка згідно судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/1174 від 21.10.2019 року, складає 301,33 гривень, таким чином виконав всі дії, які вважав за необхідним для доведення злочину до кінця. Проте, ОСОБА_4 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником служби охорони магазину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. Пояснивши, що дійсно, в час та у місці, зазначеному у обвинувальному акті, тобто 08 жовтня 2019 року, приблизно о 13:05 годині, він перебуваючи у торгівельному залі магазину «Варус-44» ТОВ «Омега», за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 67, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скоїв крадіжку вина Кіндзмараулі, яку заховав під куртку. Після чого, не сплативши за товар, пройшов через касову зону магазину, де був затриманий охоронцями магазину. У вчиненому розкаюється.
Від представника потерпілого TOВ «Омега» надійшла заява, в якій він просить суд слухати провадження за його відсутності, зазначивши, що претензий матеріального характеру до обвинуваченого він не має, просить призначити покарання на розсуд суду. Не заперечував щодо проведення розгляду справи відповідно до ст.349 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.68-78), протоколи огляду від 08.10.2019 року, з фототаблицею (а.п.8-10), судово-товарознавчу експертизу №19/12.1/1174 від 21.10.2019 року (а.п.45-47), довідку про фактичні витрати на проведення експертизи (а.п.44), постанови про визнання речовим доказом (а.п.12,30), та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викраденню чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України з виконанням вимог ч.1 та ч.3 ст.68 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив закінчений замах на злочин середньої тяжкості, проти власності, за обставинами, викладеними у обвинувальному акті, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.
На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
У суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання. З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як видно з положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Оскільки новий злочин за зазначеним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_4 частково приєднує невідбутий строк покарання, призначений за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року.
Обвинуваченому ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2019 року обраний запобіжний захід - тримання під вартою.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судової експертизи, згідно наданої довідки.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: один рік позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2018 року та остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді одного року двох місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - з 29 жовтня 2019 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1