Справа № 357/46/19
У Х В А Л А

02.10.2019 Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо речових доказів у зв`язку з закриттям кримінального провадження, по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 03.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням погодженим з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про вирішення питання щодо речових доказів у зв`язку з закриттям кримінального провадження по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 03.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Свої вимоги слідчий мотивує тим, що 03 січня 2019 року о 13 годині 08 хвилин в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Василя Симоненка, будинок № 16, в ході огляду передачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено зелену речовину невідомого походження, схожу на наркотичний засіб канабіс.

03.01.2019 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесенні до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000018 за ч. 2 ст. 307 КК України.

03.01.2019 року о 14.00 годині в порядку статті 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , в ході проведення обшуку якої було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Леново», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , із номером оператора мобільного зв`язку «Київстар» - НОМЕР_3 , який 04.01.2019 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді від 04.01.2019 накладено арешт на вищевказаний мобільний телефон.

Поряд з цим, під час досудового розслідування в діях ОСОБА_6 встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та 20.09.2019 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000018 від 03.01.2019 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку чим виникла необхідність вирішити питання про долю речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, а саме мобільного телефону марки «Леново», ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 , із номером оператора мобільного зв`язку «Київстар» - НОМЕР_3 , який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Письмових заяв та клопотань до суду не надав.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Пунктом 19 частини першої статті 7, статтею 26 КПК України передбачено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати, окрім інших загальних засад кримінального провадження, засаді диспозитивності, яка полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з п. 8 ч. 2, ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий органу досудового розслідування уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, і, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Постанова слідчого, як це передбачено у ч. 5 ст. 110 КПК України, складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. При цьому мотивувальна частина, окрім іншого, повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивна частина - зміст прийнятого процесуального рішення.

Закриття кримінального провадження визначається у статтях параграфу 1 глави 24 КПК України, як одна з форм закінчення досудового розслідування. Відповідно до статтями 283, 284 КПК України, які входять до цього параграфу, закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування є повноваженням слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 10 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження, відповідно до частини 6 цієї статті, надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Внесення слідчим, після закриття кримінального провадження, клопотання слідчому судді для прийняття ним рішення щодо речових доказів у цьому кримінальному провадженні КПК України, в тому числі у статтях 40, 100, 171-174, не передбачає.

До повноважень слідчого судді п.18 ч.1 ст. 3 КПК України відносить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Повноважень слідчого судді на вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні закритому на стадії досудового розслідування, цей Кодекс не передбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, системний аналіз наведених норм КПК дає підстави дійти висновку про те, що до компетенції слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

У відповідності до ч. 9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

У випадку винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження досудове розслідування завершується, після чого слідчий суддя вже не є тією особою, яка здійснює судовий контроль за дотриманням органом досудового розслідування норм чинного кримінально-процесуального законодавства України.

Отже, вирішення клопотання про долю речових доказів у кримінальному провадженні, що закрито слідчим, не відноситься до компетенції слідчого судді.

Такий висновок ґрунтується і на положеннях ч. 9 ст. 100 КПК України, яка вказує на вирішення клопотання слідчого про долю речових доказів - судом, а не слідчим суддею.

За таких обставин, слідчий не позбавлений права звернутися до суду із клопотанням про вирішення питання щодо речових доказів у зв`язку з закриттям кримінального провадження.

Крім того, як вбачається з клопотання, воно подано з порушенням вимог КПК України, зокрема: у клопотанні слідчого міститься прохання вирішити долю речових доказів, в той же час не зазначено яким чином (конфіскувати, знищити, передати до відповідних установ чи заінтересованим особам, передати у власність держави в установленому КМУ порядку тощо), у клопотанні не зазначено, яким критеріям, передбаченим у ч. 9 ст.100 КПК України ці речові докази відповідають, відсутня будь-яка інформація про власника або володільця майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про повернення клопотання особі, яка його подала, разом з доданими до нього матеріалами.

На підставі наведеного, керуючись статями 100, 171-174 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо речових доказів у зв`язку з закриттям кримінального провадження, по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 03.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - повернути слідчому слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1