Номер провадження: 11-сс/813/1785/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2019 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001751 від 19 липня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . в період часу з 22:00 години до 06:00 години наступної доби. Крім того, на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину і на теперішній час існують ризики, що він може переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, який на теперішній час знаходиться у розшуку. Крім того, підозрюваний може знищити, спотворити, або сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також прокурор зазначив, що підозрюваний є військовозобов`язаним, а тому в умовах проведення на сході країни АТО може в будь-який час бути відкомандирований для проходження військової служби, що на думку прокурора, буде перешкоджати повному та об`єктивному досудовому розслідуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку захисника ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

В судовому засідання апеляційного суду було встановлено, що підозра ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001751 від 19 липня 2019 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 липня 2019 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Стороною захисту були надані документи, з яких вбачається, що в день вчинення злочину підозрюваний ОСОБА_8 знаходився на лікуванні в медичному закладі м.Києва, що, на думку захисника, взагалі ставить під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_8 .

Прокурор під час апеляційного розгляду пояснив, що на теперішній час ця обставина ще не перевірена органом досудового розслідування.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

В судовому засіданні апеляційного суду, як на одну з підстав необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор послався на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Так, дійсно, злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі.

Разом з цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Під час апеляційного перегляду було встановлено, що з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту останній належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, не намагався переховуватись від органу досудового розслідування, а також прокурор не зміг надати будь-яких доказів, що ОСОБА_8 здійснював спроби впливати на потерпілого, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, тощо.

Слідчий суддя слушно взяв до уваги, що ОСОБА_8 є особою, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, одружений, а на утриманні у нього знаходиться малолітня донька 2009 року народження.

Вказані обставини беззаперечно доводять, що у ОСОБА_8 наявні міцні соціальні зв`язки, наявність яких значно зменшує ступінь існування ризику його переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 самостійно за першою вимогою з`являвся до апеляційного суду в судові засідання по розгляду апеляційної скарги прокурора.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував всі обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що під час здійснення досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

На думку апеляційного суду такий запобіжний захід є достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також повною мірою зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилався у своєму клопотанні і на існуванні яких наполягав прокурор.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422, 532КПК України, апеляційний суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . в період часу з 22:00 години до 06:00 години наступної доби залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4