Справа № 539/4486/19
Провадження № 1-кс/539/1747/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю : скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого та прокурора в межах кримінального провадження № 0001904,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на рішення слідчого та прокурора в межах кримінального провадження № 0001904.

Скаргу обґрунтовує тим, що 22.10.2019 р. до Лубенської місцевої прокуратури вона подала скаргу на постанову слідчого Лубенського ВП від 14.10.2019р. про відмову у задоволенні клопотання від 11.10.2019р. на проведення слідчих дій по залученню її в статусі потерпілої до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за заявою скаржниці за №0001904 від 23.12.2017 р.

12.11.2019 р. ОСОБА_3 отримала відповідь Лубенської місцевої прокуратури від 28.10.2019 р., де в задоволенні вимог її скарги на постанову слідчого Лубенського ВП від 14.10.2019р. відмовлено.

Скаржниця з відмовою не погоджується, так як вважає її незаконною, необґрунтовано та передчасною.

Прохає: скасувати рішення прокурора Лубенської місцевої прокуратури про відмову у задоволенні вимог скарги від 22.10.2019р. та постанову слідчого від 17.10.2019р.

05.12.2019р. скаржниця заявила клопотання про уточнення вимог скарги, а саме : прохала скасувати постанову слідчого Лубенського ВП від 14.10.2019р. про відмову в задоволенні вимог заявлених в клопотанні

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала в повному обсязі, прохає їх задовольнити. Надала пояснення, аналогічні даним, які містяться у скарзі.

Прокурор проти задоволення скарги заперечує, мотивуючи тим, що постанова слідчого є законною та обґрунтованою. Крім того відповідь прокурора від 28.10.2019р. на скаргу ОСОБА_3 не є процесуальним рішенням.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст. 55 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Встановлено, що 23.12.2017р. внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001904 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

11.10.2019р. скаржниця звернулася з клопотанням про проведення обов`язкових процесуальних дій в межах кримінального провадження № 0001904.

14.10.2019р. слідчою ОСОБА_5 ОСОБА_6 винесено постанову про відмову в задоволенні вищевказаного клопотання.

22.10.2019р. ОСОБА_3 подала скаргу на постанову слідчого від 14.10.2019р. до Лубенської місцевої прокуратури, на що 28.10.2019р. отримала відповідь, де їй повідомлено, що підстав для скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання, на даний час не вбачається.

Надаючи правову оцінку прийнятому слідчим за зверненням скаржника рішення від 14.10.2019 року, суд вважає за необхідне зазначити, що КПК України не передбачено обов`язку слідчого приймати рішення щодо визнання особи потерпілою за відповідним зверненням особи.

Разом із тим, прийнявши оспорюване рішення від 14.10.2019 року та відмовивши в задоволенні клопотання скаржника про визнання її потерпілою, слідчий фактично прийняв рішення в порядку ч.5 ст. 55 КПК України, хоча і не застосував формулювання про відмову у визнанні потерпілою, а прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання про визнання особи потерпілою.

При цьому, як би слідчий вважав ОСОБА_3 потерпілою, то були б і відсутні підстави приймати рішення по даному клопотанню, оскільки КПК України не передбачає обов`язку слідчого приймати рішення, які оформлюються постановою, про визнання особи потерпілою. У даному випадку відповідно до ч.2 ст. 55 КПК України потерпілій мала би бути вручена лише пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що відмовляючи у визнанні потерпілою вчергове, слідчий належним чином не вмотивував свого рішення. Згідно постанови про відмову у задоволенні клопотання від 14.10.2019 року слідчий посилається на те, що власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 . Перехід майна, а саме: частки у житловому будинку по АДРЕСА_1 від ОСОБА_8 до ОСОБА_7 вчинений у формі цивільного правочину на підставі договору дарування від 04.08.2017р. Разом з тим слідчий не навів доводів, що скаржнику ОСОБА_3 не завдано явної шкоди.

Слідчим не проаналізовано змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення, змісту правовстановлюючих документів, змісту рішень судів, які набрали чинності та змісту угод, які було укладено відносно нерухомого майна.

При цьому при вирішенні даної справи суд враховує, що у даному кримінальному провадженні, судом вже неодноразово скасовувалися рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою.

Сукупність вищевказаних чинників, слугує підставою для скасування постанови слідчого від 14.10.2019р. про відмову у задоволенні вимог заявлених в клопотанні, а саме про визнання ОСОБА_3 потерпілою, оскільки вона винесена передчасно.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Разом з тим, ОСОБА_3 у поданій скарзі прохає скасувати рішення Лубенської місцевої прокуратури від 28.10.2019р.

Відповідно ч. 3 ст. 110 КПК України зазначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Лист відповідь першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури від 28.10.2019р. по скарзі ОСОБА_3 не є постановою прийнятою за розглядом даної скарги, а є інформативною відповіддю, а тому скасуванню не підлягає. Отже, у цій частині скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.55,303-307,371,372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого та прокурора в межах кримінального провадження № 0001904 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 14.10.2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001904 від 23 грудня 2017 року.

В задоволенні скарги у іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1