ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 06.10.2019р. за №0001766 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 22.03.2019р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України до штрафу в розмірі 850,00грн., штраф сплачений 11.11.2019р., зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04.10.2019р., приблизно о 17.30год., ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання - в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з зальної кімнати телевізор марки «Fujicom» (серійний номер fghk 32V43), вартістю 5000,00грн., який належить його бабусі ОСОБА_4 .

Після цього ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що в зазначеній квартирі мешкає разом з батьками. Його бабуся ОСОБА_4 дала їх родині в користування телевізор. Оскільки він повинен був повернути борг, а грошей не було, він вирішив закласти телевізор в ломбард. Згоди на це від батьків та бабусі не отримував. Іншого шляху повернути борг не було. Біля 18.00год 04.10.2019р., коли вдома нікого не було, він забрав телевізор і заклав його в ломбард, отримавши 1800,00грн. Ввечері того ж дня його мати виявила відсутність телевізора, повідомила бабусі і та звернулась до поліції. Телевізор він пізніше викупив і повернув додому. Також пояснив, що на даний час офіційно працевлаштовується, розлучений, але має на утримані неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просить суворо не карати, в скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що десь місяць тому вона дала в тимчасове користування родині свого сина, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , новий телевізор. Своєму онуку ОСОБА_5 право розпоряджатись телевізором на власний розсуд не надавала. В зазначений день їй подзвонила невістка та повідомила, що телевізор з їх квартири вкрали і вона здогадалась, що це зробив онук, оскільки таке було вже не один раз. Вона написала заяву до поліції. Телевізор онук викупив та повернув до їх квартири десь через 1,5 тижня. На даний час претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона немає, просить призначити покарання на розсуд суду.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, у скоєнні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше був судимий за аналогічний злочин, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на даний час офіційно не працює, не одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Також при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.03.2019р. за ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00грн. Кримінальне правопорушення за ч.2 ст.185 КК України в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив до повного відбуття покарання за попереднім вироком суду, але штраф у розмірі 850,00грн. сплачений ним до ухвалення у даній справі вироку суду, у зв`язку з чим підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.71 КК України суд не знаходить.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді обмеження волі, яке слід обрати в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, думки прокурора та потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: 1) телевізор марки «Fujicom» (серійний номер fghk 32V43), пульт від телевізору, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_4 ; 2) специфікацію до договору за №753-19019832 від 04.10.2019р., DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження ПТ «Ломбард «Гроші Тут», які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

11.11.2019