КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 21 серпня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої в тому АДРЕСА_2 , раніше не судимої (зі слів)

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваної ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_7 , та обрано підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонено їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. кожного наступного дня строком до 13 вересня 2019 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , що відноситься до категорії середньої тяжкості, її особу, яка офіційно не працює, не одружена, раніше не судима, та прийшов до висновку про можливість застосовувати до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки він забезпечить дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах підозрюваної подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалунезаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки, під час її постановлення допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Звертає увагу на те, що сукупність наявних доказів, долучених до клопотання свідчить про відсутність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. В клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 всупереч п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України відсутній виклад обставин, що дають підстави підозрювати її у вчиненні кримінального правопорушення, в також посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Як стверджує апелянт, жодного доказу на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, органом досудового розслідування не додано до клопотання, а отже, їх не існує.Окрім того, в оскаржуваній ухвалі не міститься жодних обґрунтувань, за яких слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 , ніж домашній арешт.

Автор апеляційної скарги наголошує на тому, що при застосуванні запобіжного заходу, не враховано стан здоров`я ОСОБА_6 , яка має психічне захворювання, обумовлене психічним діагнозом реакцією на стрес. Вказана обставина, підтверджується і довідкою лікаря 15 бригади СПБ психіатричної допомоги та постановою про звільнення особи з під варти.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інші способи неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 15 липня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0005204, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України.
15 липня 2019 року о 16 год. 17 хв., в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_6 та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі викраденні людини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

19 липня 2019 року слідчий слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 , звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. кожного наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року вказане клопотання задоволено.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно з вимогами чинного законодавства судом враховано вагомість наявних доказів, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, дані характеризуючі підозрювану, яка офіційно не працює, не одружена, раніше не судимо, відсутність підстав, які б переконували суд, що менш суворий запобіжний запобіжній захід здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання органу досудового розслідування, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, за якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що в повній мірі забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, органами досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування, усвідомлюючи міру покарання за вчинене кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказані ризики колегією суддів оцінено в межах КПК України наданих на даній стадії кримінального провадження, що дає законні підстави для обмеження свободи ОСОБА_6 , а тому доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, всупереч доводам апеляційної скарги.

Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати її у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Також слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги,дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вона підозрюється у вчиненні злочину проти волі, честі та гідності особи, а тому враховуючи всі обставини у їх сукупності, підстав для відмови в застосуванні, або ж для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_6 до зазначеного кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а тому доводи захисника в тому числі і ті, на які звертається увага в апеляційній скарзі є непереконливими.

Твердження сторони захисту про те, що при застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею не враховано стан здоров`я ОСОБА_6 , яка має психічне захворювання, обумовлене психічним діагнозом реакцією на стрес, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_7 , та обрано підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. кожного наступного дня строком до 13 вересня 2019 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/4688/2019 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1