Справа № 760/1400/19
Провадження №1-кс/760/1464/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: заявника ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову від 27.10.2018р. слідчого СВ ВП на ст. Київ-Пасажирський Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000875 від 19.10.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що 27.10.2018р. постановою слідчого СВ ВП на ст. Київ-Пасажирський Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 було закрито кримінальне провадження № 0000875 від 19.10.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Заявник ОСОБА_3 вважає вказану постанову незаконною та передчасною, оскільки на його думку, слідчим не було здійснено всіх необхідних процесуальних дій в межах розслідування кримінального провадження, а тому підстави для закриття кримінального провадження відсутні. Крім того, винесена слідчим постанова, на думку заявника, не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, тому просив її скасувати та зобов`язати слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 провести всі необхідні слідчі дії, для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу, просив її задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.

Слідчий Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду скарги був належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у його відсутності

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000875 від 19.10.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, слідчий суддя вважає, що подана ОСОБА_3 скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що 27.10.2018р. постановою слідчого СВ ВП на ст. Київ-Пасажирський Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0000875 від 19.10.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вказане рішення слідчого обґрунтоване тим, що в ході допиту ОСОБА_3 було встановлено, що нанесення йому тілесних ушкоджень було вчинено на залізничній станції Ростов-на-Дону, що знаходиться на території Російської Федерації.

Разом з тим, слідчий зазначає, що згідно постанови Верховної Ради України від 27.01.2015р. № 129-VІІІ «Про Звернення Верховної Ради України до організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» Російська Федерація визнана агресором, тому передати кримінальне провадження за територіальною підслідністю не виявляється можливим.

З урахуванням вказаних обставин, слідчий прийшов до висновку, що оскільки факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 був вчинений на території Російської Федерації, тому необхідно закрити кримінальне провадження, у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання детективом вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження № 0000875 від 19.10.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи заявника ОСОБА_3 щодо неповноти проведеного досудового розслідування, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду скарги, а також, що вказана постанова слідчого не мотивована належним чином та не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Так, зазначена слідчим підстава для закриття даного кримінального провадження відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України), не відповідає зазначеним у постанові висновкам слідчого, оскільки неможливість передання матеріалів кримінального провадження за територіальною підслідністю не може свідчити про відсутність в діянні особи складу кримінального правопорушення

Питання ж щодо передачі кримінального провадження до іншого органу досудового розслідування, зокрема, розташованого на території іншої держави, вирішується за клопотанням слідчого, погодженого прокурором або прокурора відповідно до вимог КПК України та Європейської конвенції про передачу провадження у кримінальних справах, а не за думкою слідчого.

Крім того, заслуговують на увагу доводи заявника ОСОБА_3 щодо неповноти проведеного досудового розслідування, оскільки в ході проведення досудового розслідування, слідчим залишилась так і невиконана вказівка прокурора щодо встановлення та допиту в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо відомих їм обставин вчинення кримінального правопорушення відносно потерплого ОСОБА_3 .

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 27.10.2018р. про закриття кримінального провадження, ґрунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, оскільки не містить опису заходів, які вживались слідчим, з метою проведення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності, що свідчить про порушення слідчим вимог КПК України, що призвело у подальшому до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, скарга заявника ОСОБА_3 в цій частині підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню скарга заявника ОСОБА_3 в частині зобов`язання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 провести всі необхідні слідчі дії, для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, з огляду на ті обставини, що відповідно до ст. 40 КПК України слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, тому слідчий суддя немає повноважень втручатися в його діяльність.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 218, 223, 284, 599, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову від 27.10.2018р. слідчого СВ ВП на ст. Київ-Пасажирський Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000875 від 19.10.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - скасувати.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1