Провадження №1-кс/369/4134/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 10.01.2013, за ознаками злочину, передбаченого ст.94 КК України (1960 року), щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_6 , звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 29.06.1996 року близько 20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні автомобіля «Опель Омега» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на полі поблизу вулиці Шевченка с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, маючи прямий умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із Тон ОСОБА_8 , здійснив один постріл з пістолету системи типу Токарева «ТТ» 7,62 калібру у верхню частину тулуба ОСОБА_7 , в результаті чого останній помер на місці.
Згідно висновку експерта № 15/962 тр від 22.10.1996 року, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: а) садна в лівій виличній області; б) сліпе проникаюче кульове поранення груди, вхідним вогнепальним пораненням якого є рана розміщена на рівні 5-го ребра по лівій задній пахвовій лінії на висоті 138 см від рівня підошовної поверхні стоп. Вказане пошкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_7 , наступила від сліпого проникаючого вогнепального поранення груди з двостороннім пошкодженням легенів, хребта, навколо хребтових артерій та спинного мозку з розвитком крововтрати.
ОСОБА_4 11.10.2019 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.94 КК України (1960 року), а саме в умисному вбивстві, вчиненого без вказаних у статті 93 цього Кодексу ознак.
Про підозру у вчиненні вказаного злочину повідомлено: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.09.2012 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.2 ст.263, ч.3 ст187, ч.4 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна.
Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: протокол огляду місця події від 29.06.1996 року; висновком судово-медичної експертизи № 15/962 від 22.10.1996 року; висновком судово-балістичної експертизи № 390 від 04.07.1996 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.06.2019 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2019 року та інші докази в своїй сукупності.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
В даному випадку ОСОБА_4 раніше судимий вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11.09.2012 року за ч.2 ст.263, ч.3 ст187, ч.4 ст.187 КК України та підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
- незаконно впливатиме на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні,
- зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.
Аналізуючи ризик переховування підозрюваного в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного дійсно не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Водночас, з урахуванням позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що реальність цього ризику підтверджують дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , який немає на утриманні дітей або батьків похилого віку, тобто немає достатньо міцних соціальних зв`язків, які б утримали його від зміни місця проживання.
Вказані обставини, в сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, свідчать про те, що він зможе в будь-який час змінити місце проживання та переховуватися від органу досудового розслідування, а в подальшому і від суду.
Реальним є і ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки на даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, вони не допитані безпосередньо судом, а підозрюваному в ході розслідування стали відомі анкетні дані та місце проживання свідків, тому він буде впливати на них з метою зміни ними своїх показань, а злочин, в якому він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства, що підтверджує реальність цього ризику.
Ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення є цілком реальним, оскільки підозрюваний, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, тобто злочинна діяльність підозрюваного носить систематичний характер.
Підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявність ризиків, які дають підстави слідчому вважати, що ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Тому, слідчий просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.09.2012 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.2 ст.263, ч.3 ст187, ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор», терміном на 60 діб.
В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Захисник та ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення клопотання, просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора або застосувати інший запобіжний засіб не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1,3,5 статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, наявністю у нього місця постійного проживання , наявність судимості, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 10.01.2013, за ознаками злочину, передбаченого ст.94 КК України (1960 року), щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.09.2012 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.2 ст.263, ч.3 ст187, ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, а саме до 09 грудня 2019 року, включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; перебувати за місцем свого проживання в період доби з 22:00 год. вечора до 06:00 год. ранку наступного дня: АДРЕСА_2 , та не відлучатись за межі місця проживання, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 09 грудня 2019 року, включно в межах строків досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1