Справа № 645/6492/19
Провадження № 1-кс/645/3288/19
УХ В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
слідчий суддя - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву директора Харківського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від 21 жовтня 2019 року ухваленої з розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Харківського територіального управління Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла заява директора Харківського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від 21 жовтня 2019 року.

Автоматизованою системою документообігу суду було визначено для розгляду цієї заяви слідчого суддю ОСОБА_1 .

Учасники процесу не з`явилися, про час та дату розгляду заяви повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 380 КПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.
Вивчивши означену заяву й додані до неї відповідні матеріали, слідчий суддя доходить наступного.
Відповідно до ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Як вбачається з матеріалів справи, скарга ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Харківського територіального управління Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, надійшла в провадження слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 та ухвалою суду слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від 21 жовтня 2019 року скаргу задоволено.

Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Згідно з вимогами ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
Згідно ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін у конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.
Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Таким чином, розгляд заяви про роз`яснення судового рішення іншим складом суду, який його не ухвалював, не відповідає правовим нормам, зокрема положенням ч. 1 ст. 380 КПК України, яка передбачає, що роз`яснення судового рішення роз`яснює суд який, його ухвалив.
Відповідно до приписів п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.
Таким чином, до повноважень судді суду першої інстанції, який обраний слідчим суддею, входить визначене КПК України коло обов`язків зі здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Вказані повноваження не можуть бути передані іншому судді, який не обраний зборами суддів відповідного суду як слідчий суддя. Тоді як розгляд заяви учасника судового провадження в порядку ст. 380 КПК України не є виключною компетенцією слідчого судді. Положеннями цієї статті не встановлено обмежень в контексті повноважень судді, який має розглядати таку заяву, а передбачено, що роз`яснює судове рішення суд, який його ухвалив.
Враховуючи, що зазначеною правовою нормою чітко визначено хто має здійснювати роз`яснення судового рішення, закінчення строку повноважень судді ОСОБА_4 як слідчого судді не є підставою для передачі заяви про роз`яснення судового рішення, іншому слідчому судді, та не може бути процесуальною перешкодою для розгляду цієї заяви саме суддею ОСОБА_4 , яка на даний час працює в тому ж суді.
Звертаючи увагу на те, що саме слідчій суддя ОСОБА_4 у судовому засіданні постановив ухвалу суду від 21.10.2019 року, про роз`яснення якої звернувся директор Харківського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , слідчій суддя ОСОБА_1 не може роз`яснити зазначену ухвалу суду, оскільки їй не відомі мотиви такого рішення.

Враховуючи зазначені вище обставини, приймаючи до уваги, що ухвалу від 21 жовтня 2019 року, яку просить роз`яснити директор Харківського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , було постановлено слідчим суддею Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 , яка згідно штатного розпису є діючою суддею Фрунзенського районного суду м. Харкова, при цьому враховуючи вимоги ч.1 ст.380 КПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу, а також, з метою уникнення сумнів у неупередженості судді, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість розгляду вищевказаної заяви слідчим суддею ОСОБА_1 , а тому вважаю своїм обов`язком з цих підстав заявити собі самовідвід від судового розгляду вищевказаної заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.35, 75, 80, 369-372, 380 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Заявити самовідвід від розгляду заяви директора Харківського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від 21 жовтня 2019 року.

Передати вказані матеріали до канцелярії Фрунзенського районного суду м. Харкова для здійснення повторного автоматичного розподілу згідно вимогами ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1