У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000082 від 29.03.2019 року про застосування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе, Таджикістан, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , корейця, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000082 від 29.03.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України.
Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР стали матеріали УСБУ в Закарпатській області.
Під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою протиправного збагачення, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів за наступних обставин.

Так, 18.09.2019 о 07 годині 10 хвилин під час проведення обшуку, на підставі ухвали Бориспільського районного суду Київської області, за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із неподрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження з виду подібна до особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс вагою близько 90 грам, шість згорток фольги та шість поліетиленових пакетів із сухою подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору та сім стебел рослини схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою близько 40 грам.

Дані наркотичні засоби ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , до моменту його затримання та вилучення працівниками правоохоронних органів, що мало місце 18.09.2019 о 07 годині 10 хвилин.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини.

18.09.2019 року ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.09.2019 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру за ч.2 ст. 307 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 , підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , протоколом його затримання від 18.09.2019 року.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, на даний час є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.

За таких обставин, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що ОСОБА_5 може ухилитися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім цього, прокурор звернув увагу, що при визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу слід врахувати тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 , злочину та ступінь суспільної небезпеки даного роду злочину.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення поданого клопотання заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Захисник, вважає, що оголошена його підзахисному підозра є необґрунтованою, а ризики названі стороною обвинувачення, базуються на припущеннях, жодним чином не доведені, та, враховуючи те, що його підзахисний має на утриманні малолітню дитину, працює приватним підприємцем, раніше не судимий, просив застосувати щодо ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. У разі якщо суд обере щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляд тримання під вартою, то просив визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Крім цього, пояснив, що вилучена у нього речовина є канабісом, яку він використовує у лікувальних цілях. На даний час працює приватним підприємцем та його місячний дохід є не занадто великим.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Слідчий суддя враховує, що підозра оголошена ОСОБА_5 , у інкримінованому йому правопорушенні підтверджується дослідженими доказами, зокрема: протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , протоколом його затримання від 18.09.2019 року.

Так, як слідує з дослідженого слідчим суддею протоколу обшуку від 18.09.2019 р. під час проведення обшуку, на підставі ухвали Бориспільського районного суду Київської області, за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет із неподрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження з виду подібна до особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс вагою близько 90 грам, шість згорток фольги та шість поліетиленових пакетів із сухою подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору та сім стебел рослини схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою близько 40 грам.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК ( 2341-14 ), а також прекурсорів (частина 2 статті 311 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам "Про наркотичні засоби ..." ( 60/95-ВР ) та "Про заходи протидії незаконному обігу..." (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). Обопільне введення ін`єкцій наркотичного засобу, психотропної речовини чи їх аналогу особами, які їх придбали за спільні кошти, збуту не утворюють. Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, за яких при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено значну кількість речовини рослинного походження, яка містить у своєму складі канабіс, дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що вказаних вище обставин було достатньо для можливості органу досудового розслідування оголосити ОСОБА_5 , підозру саме за ч.2 ст. 307 КК України та така підозра є обґрунтованою.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Відповідно до копії повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 18.09.2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, та санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленні волі на строк від шести до десяти років, з конфіскацією майна.
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 , суд враховує його особу зокрема, те, що підозрюваний має постійне місце проживання, по місцю якого характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітню дитину, працює приватним підприємцем, раніше не судимий, однак при цьому, звертає увагу на те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого злочину, який являє собою надзвичайну небезпеку для суспільства, оскільки як слідує з наданих суду матеріалів, під час обшуку проведеного за місцем проживання останнього за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із неподрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження з виду подібна до особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс вагою близько 90 грам, шість згорток фольги та шість поліетиленових пакетів із сухою подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору та сім стебел рослини схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вагою близько 40 грам.

Крім того, слідчий суддя оцінює, як такий, що наявний ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, причетність яких до злочину на даній стадії з`ясовується та, яких ще не встановлено.
Оскільки ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину спрямованого саме на незаконне придбання та збут наркотичних засобів широкому колу осіб, що придбавали наркотики, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. В зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту, задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , при застосуванні до нього більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою і в подальшому може продовжити скоювати аналогічні кримінальні правопорушення, тому існують ризики і в тому, що він особисто може незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань під час їх допиту в судовому засіданні.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно останнього у виді тримання під вартою.
Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 , заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»
У поданому слідчим клопотання, що погоджене з прокурором, останні просять слідчого суддю при визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу врахувати тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину та ступінь суспільної небезпеки даного роду злочину.
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України, згідно якої розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначаючи розмір застави, слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 , злочину, який є тяжким, дані щодо майнового стану підозрюваного, зокрема те, що він працює приватним підприємцем, на утриманні має малолітню дитину.
При цьому, слідчий суддя бере до уваги ті обставини, що під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , не було знайдено жодних грошових коштів, які в свою чергу могли б засвідчити, що такі отримані з незаконних джерел, зокрема внаслідок збуту наркотичних засобів.
Крім цього, органом досудового розслідування не надано слідчому судді жодного належного та допустимого доказу про те, що ОСОБА_5 , володіє значними сумами грошових коштів, одержаних будь-яким шляхом, в тому числі і внаслідок незаконного збуту наркотичних засобів.
Вказані обставини в своїй сукупності дають можливість слідчому судді прийти до висновку, з врахуванням клопотання слідчого та прокурора щодо альтернативного запобіжного, що розмір застави, з врахуванням конкретних обставин вчиненого злочину, змісту підозри, наданих суду доказів щодо майнового та сімейного стану підозрюваного, слід визначити, підозрюваному ОСОБА_5 , у розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96 050 грн., оскільки на думку слідчого судді саме такий розмір застави буде достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків визначених КПК України.
У разі внесення застави на ОСОБА_5 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе, Таджикістан, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , корейця, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 10 год. 30 хв., 15 листопада 2019 року.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 10 год. 30 хв., 18 вересня 2019 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96 050 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1