Справа № 297/2651/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2019 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000777 від 25.09.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бадалово Берегівського району, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: в АДРЕСА_2 , не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, учня 10 класу Варівської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Ференца Ракоці, раніше не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:

24 вересня 2018 року приблизно о 01:00 годині ОСОБА_4 разом з неповнолітнім ОСОБА_5 вступивши з останнім в злочинну змову, знаходячись на неогородженому подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , таємно заволоділи легковим автомобілем синього кольору марки «ВАЗ 2107», 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 39 360 гривень, який належить ОСОБА_10 .
Так, ОСОБА_4 відчинив водійські двері автомобіля, які виявилися не замкненими, сів за кермо, та разом з ОСОБА_5 виштовхали автомобіль на вулицю, де за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, ОСОБА_4 завів двигун та поїхав разом із ОСОБА_5 в с. Вари Берегівського району на вул. Зоря, де неподалік мосту через річку «Тиса», не впорався із керуванням, в результаті чого автомобіль з`їхав у кювет, в якому вони і залишили автомобіль. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зникли у невідомому напрямку.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 304 КК України, а саме у втягненні неповнолітнього в злочинну діяльність.
Так, 24 вересня 2018 року приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебували в АДРЕСА_3 , де у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність. Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_5 є неповнолітнім, під час розмови з останнім, здійснюючи безпосередній психічний вплив на нього шляхом переконання та спонукань до швидкого збагачення в незаконний спосіб, схилив його до вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним заволодінням транспортного засобу. Викликавши в зазначений спосіб у неповнолітнього ОСОБА_5 згоду та активне прагнення взяти участь у кримінальному правопорушенні, ОСОБА_4 роз`яснив йому про спосіб та обставини вчинення кримінального правопорушення, та домовився про його спільне вчинення.
В сукупності ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 304 КК України.
В свою чергу ОСОБА_5 , вступивши в злочинну змову з ОСОБА_4 , 24 вересня 2018 року близько 01:00 годин, знаходячись на неогородженому подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , з метою таємного викрадення вищевказаного легкового автомобіля, допоміг ОСОБА_4 виштовхати автомобіль з двору, після чого вони проїхали в с. Вари Берегівського району на вул. Зоря, де неподалік мосту через річку «Тиса», ОСОБА_4 , не впоравшисьз керуванням, з`їхав у кювет, в якому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишили автомобіль та зникли у невідомому напрямку.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що у вересні місяці, вночі, точної дати та часу вже не пам`ятає, вони з ОСОБА_5 поверталися додому і побачили на неогородженому подвір`ї автомобіль, після чого в нього виник умисел викрасти автомобіль та поїхати на ньому додому. Тоді він умовив ОСОБА_5 заволодіти вказаним автомобілем. Погодившись на пропозицію, вони разом виштовхали автомобіль з двору, після чого поїхали, однак додому не доїхали, оскільки він не впорався з керуванням та з`їхав в кювет, в якому вони і залишили автомобіль. У вчиненому щиро розкаявся, обіцяв у майбутньому подібного не вчиняти.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що ОСОБА_4 вмовив його викрасти автомобіль, який знаходився на неогородженому подвір`ї одного з будинків по вул. Грабарівській в с. Бадалово Берегівського району, після чого він допоміг ОСОБА_4 виштовхати автомобіль з двору, та завівши двигун такого ключем, який знаходився в замку запалення, вони проїхали в с. Вари Берегівського району, де неподалік мосту через річку «Тиса», ОСОБА_4 не впоравшись з керуванням, з`їхав у кювет, в якому вони і залишили автомобіль. У вчиненому щиро розкаявся, обіцяв у майбутньому подібного не вчиняти, просив суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про те, що просить провести розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без його участі, претензій до обвинувачених не має, просить суворо їх не карати (а.с. 71).
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинувачених та дослідженням їх характеризуючих даних. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 в скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 304 КК України, а саме в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, та у втягненні неповнолітнього в злочинну діяльність, є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеними статтями правильною.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Те, що ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, у вчиненому розкаявся, є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, просить суворо його не карати, суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 судом не встановлено.
Як вбачається з досудової доповіді, наданої Берегівським РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_4 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався, по місцю проживання характеризується позитивно і враховуючи спосіб життя обвинуваченого, інформацію, що характеризує його особистість, середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а. с. 99-102).
Враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна, та за ч. 1 ст. 304 КК України покарання у виді позбавлення волі, та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та особу винного, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, вважає звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.
Вина ОСОБА_5 в скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею правильною.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Те, що ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, є неповнолітнім, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, просить суворо його не карати, суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.
Як вбачається з досудової доповіді, наданої Берегівським РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_5 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався, та враховуючи спосіб життя обвинуваченого, інформацію, що характеризує його особистість, низький ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а. с. 94-97).
На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини, що пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в їх сукупності, суд вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи виннного, вважає призначити покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та особу винного, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, вважає звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.
Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Так, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає скасувати арешт на легковий автомобіль синього кольору марки «ВАЗ 2107», 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/2102/18 від 27.09.2018 року.
Речовий доказ: легковий автомобіль синього кольору марки «ВАЗ 2107», 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який знаходиться на спеціальному майданчику Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_10 , як власнику.
Диск формату «DVD-R» з відео файлами, поміщений до паперового конверту з написом «Речовий доказ у кримінальному провадженні №0000777 від 25 вересня 2018 року з свідком ОСОБА_12 », та диск формату «DVD-R» з відео файлами, поміщений до паперового конверту з написом «Речовий доказ у кримінальному провадженні №0000777 від 25 вересня 2018 року з свідком ОСОБА_13 », які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, суд вважає на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, протягом всього часу їх зберігання.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
У зв`язку з наведеним, процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1 859, 00 грн., суд вважає стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а у разі неможливості стягнення з останнього, стягнути з його законного представника ОСОБА_8 солідарно в користь держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді домашнього арешту припинив свою дію 17 січня 2019 року. Клопотань про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду не надходило.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 304 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення, та покласти на нього обов`язки згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Визнати винним ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без конфіскації майна.
На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення, та покласти на нього обов`язки згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи та згідно п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а у разі неможливості стягнення з останнього, стягнути з його законного представника ОСОБА_8 в користь держави 1 859 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень за проведення експертиз.
Арешт на легковий автомобіль синього кольору марки «ВАЗ 2107», 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/2102/18 від 27.09.2018 року, після набрання вироком законної сили, - скасувати.
Речовий доказ: легковий автомобіль синього кольору марки «ВАЗ 2107», 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який знаходиться на спеціальному майданчику Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_10 , як власнику.
Диск формату «DVD-R» з відео файлами, поміщений до паперового конверту з написом «Речовий доказ у кримінальному провадженні №0000777 від 25 вересня 2018 року з свідком ОСОБА_12 », та диск формату «DVD-R» з відео файлами, поміщений до паперового конверту з написом «Речовий доказ у кримінальному провадженні №0000777 від 25 вересня 2018 року з свідком ОСОБА_13 », які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, протягом всього часу їх зберігання.
Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_14