Справа № 314/4458/19
Провадження № 1-кп/314/466/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000835 від 10.09.2019 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Пологи, громадянина України, освіта загальна середня, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час тримається під вартою в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)»,
раніше судимого:
1)05.03.2010 року Бердянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

2)06.12.2010 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 05.03.2010 року та призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

3)10.09.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

4)05.02.2018 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 05.02.2018 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за скоєння корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, і відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», знову скоїв злочин проти авторитету органів державної влади, за наступних обставин:

10.09.2019 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 маючи умисел, направлений на умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками своїх службових обов`язків, знаходячись у приміщенні відділення соціально-психологічної служби № 8 Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)», за адресою: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Металістів, 1, де реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що співробітники установи, а саме: ОСОБА_5 , перебуває на посаді заступника чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки, а ОСОБА_6 , перебуває на посаді оперуповноваженого оперативного відділу цієї установи, а отже відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу, які у зазначений час, у форменому одязі, згідно з наказом № 252 дск від 10.09.2019 року про забезпечення охорони і нагляду на добу та відповідно до вимог посадової інструкції № 23-18 від 04.04.2018 року, знаходилися на території установи та брали участь у проведенні раптової перевірки засуджених, і саме у цей час здійснювали перевірку засуджених у відділенні СПС № 8. З метою перешкоджання виконанню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїх службових обов`язків, що полягали у законній вимозі прослідувати до приміщення чергової частини після вилучення в нього мобільного телефону, ОСОБА_3 категорично відмовився виконувати законні вимоги та почав чинити активний опір працівникам вищевказаної установи, під час чого ОСОБА_3 , знаходячись навпроти ОСОБА_5 , кулаком правої руки наніс один удар в ліве плече останнього, чим завдав відповідно до висновку експерта № 42 від 23.09.2019 року тілесні ушкодження у вигляді синців (8) лівої верхньої кінцівки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодженняпри цьому ж, знаходячись поряд з ОСОБА_6 кулаком лівої руки наніс не менше п`яти ударів в його ліве плече, чим завдав відповідно до висновку експерта № 41 від 23.09.2019 року тілесні ушкодження у вигляді синців (5) лівого плеча, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також хапав вказаних співробітників установи за формений одяг та шляхом ривку розірвав тканину кітеля на рукаві зліва, надірвав комір, погон та шеврон на кітелі ОСОБА_5 і розірвав тканину на рукаві зліва кітеля ОСОБА_6 .

В подальшому, силами працівників чергової зміни, протиправні дії засудженого ОСОБА_3 були припинені.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 .

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 за фактом умисних заподіянь працівникам правоохоронних органів тілесних ушкоджень, яке мало місце 10.09.2019 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 345 КК України, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжувала покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнає рецидив злочину.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з наступних обставин.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості та відповідно до розділу Особливої частини КК України є кримінальним правопорушенням проти авторитету органів державної влади.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_3 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, до засудження не працював, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, на даний час тримається під вартою в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)».
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, його наслідки для потерпілих та інші обставини, суд приходить до висновку, що повинно бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 345 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 , наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, з врахуванням особи обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_3 покарання з ізоляцією його від суспільства та знаходить підстави для застосування положень ст. 71 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Витрати по справі відсутні.
Речові докази вирішуються в порядку ст. 100 КПК України.
Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 380 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, частково приєднати до призначеного покарання невідбуту ОСОБА_3 частину покарання згідно вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2018 року, та призначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження обраний ОСОБА_3 згідно ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.09.2019 року у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 25.09.2019 року.

Речові докази:
-витяг з наказу № 253 дск від 10.09.2019 року, наказ № 76 о/с від 03.04.2018 року та відеозапис з камери відео спостереження чергової частини установи, які долучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

-формені куртки потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які передано на зберігання до кімнати речових доказів Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути потерпілим.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_8
06.12.2019