1-кп/278/190/19

У Х В А Л А
Іменем України

16 вересня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі колегії:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15 п. 1, 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду із письмовими клопотаннями про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а ОСОБА_6 у виді цілодобового домашнього арешту. Свої клопотання обґрунтовує тим, що 19 вересня 2019 року у ОСОБА_7 закінчується строк тримання під вартою та відповідно 21 вересня 2019 року у ОСОБА_6 закінчується строк домашнього арешту. У свою чергу ризики, які виправдовують застосування до обвинувачених саме цих запобіжних заходів, не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зокрема, захисник просила змінити йому тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 . Зокрема, захисник зазначила, що ОСОБА_7 має на утриманні двоє неповнолітніх дітей 2007 та 2002 року народження, одружений, є приватним підприємцем, має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_2 , де позитивно характеризується, все це свідчить про міцність соціальних зв`язків та відсутність ризику ухилення останнього від суду. Також як підставу для зміни ОСОБА_7 тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт захисник посилається на наявність у обвинуваченого тяжких захворювань, у зв`язку з чим він має постійно отримувати підтримуючу терапію, що в умовах СІЗО зробити не можливо. Окрім того згідно договору оренди житла у АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 має постійне місце проживання за вказаною адресою, де зможе перебувати під цілодобовим домашнім арештом.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники не заперечували проти продовження останньому запобіжного заходу у виді домашнього арешту у конкретно визначений час за місцем реєстрації проживання останнього у м. Нікополь.

Потерпілі також просили змінити ОСОБА_7 тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового процесу, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну ОСОБА_7 тримання під вартою на домашній арешт підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_7 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти життя людини, яке за Конституцією визнається найвищою соціальною цінністю, за який передбачене покарання у виді тривалого позбавлення волі.

Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини, які закріплені у Конституції України. Ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Такі вимоги узгоджуються із правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України", де зазначено, що під час розгляду питання щодо тримання під вартою існування лише обґрунтованої підозри у вчиненні злочину перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для ув`язнення особи та обов`язково розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Разом з тим, судом встановлено, що із 06 по 26 січня 2019 року обвинувачений ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні про, що свідчать надані захисником докази. 28 січня 2019 року захисник повідомила слідчого про те, що ОСОБА_7 з 28 січня 2019 року виписаний з лікарні та перебуває за адресою реєстрації у АДРЕСА_2 .

Окрім того, 24 січня 2019 року відносно ОСОБА_7 припинив свою дію запобіжний захід у виді застави, тобто на нього не поширювались обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

У свою чергу прокурор не надав суду будь-яких доказів про те, що станом на 25 січня 2019 року ОСОБА_7 повідомляли про виклик до слідчого, а також відповідної ухвали про розшук останнього .

Водночас як убачається із наданого захисником витягу з ЄРДР, 01.02.2019 слідчим було відновлене досудове розслідування у зв`язку з видужанням ОСОБА_7 , а через 10 хвилин цього ж дня слідчим винесено постанову про оголошення його у розшук.

З огляду на викладені факти, а також за відсутності ухвали про оголошення Яцимшина у рошук, прокурором не спростовані доводи сторони захисту про формальність оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 у розшук.

Таким чином, прокурор не навів достатніх підстав, окрім тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 злочину та суворості покарання, а також не надав суду інших доказів, які б слугували підставою для продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та виключили можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Водночас судом встановлено, що ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_2 , доказів про те, що він може впливати на потерпілих та свідків прокурор не надав.

Суд бере до уваги доводи захисника ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, бо є одруженим, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є приватним підприємцем, стан здоров`я, згідно договору оренди житла має помешкання у АДРЕСА_1 , що є стримуючим фактором та зменшує ризик ухилення його від явки до суду.

Враховуючи наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, позицію потерпілих та відсутність будь-яких доказів про неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для подальшого ув`язнення ОСОБА_7 та можливість обрання йому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Також суд зобов`язує обвинуваченого носити засіб електронного контролю, уникати спілкування та зустрічі із свідками по даному кримінальному провадженню, що виключить можливість останнього впливати на розгляд цього кримінального провадження.

Водночас суд вважає за можливе продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, який забезпечать належну процесуальну поведінку останнього та дієвість цього кримінального провадження.
Суд зобов`язує обвинуваченого ОСОБА_6 носити засіб електронного контролю, уникати спілкування та зустрічі із свідками, що виключить можливість останнього впливати на розгляд цього кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_6 із 21 години по 06 годину наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , строком на два місяці з моменту закінчення дії ухвали від 28.08.2019, тобто до 21 листопада 2019 року.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 носити цілодобово засіб електронного контролю, уникати спілкування та зустрічі із свідками по даному кримінальному провадженню, не виїжджати за межі Дніпропетровської області без дозволу суду та з`являтися за кожним викликом до Житомирського районного суду строком на два місяці, тобто до 21 листопада 2019 року.

Копію даної ухвали передати для негайного виконання Нікопольському відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Клопотання захисника ОСОБА_10 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_7 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 16 листопада 2019 року.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 носити цілодобово засіб електронного контролю, уникати спілкування та зустрічі із свідками по даному кримінальному провадженню, не виїжджати за межі Житомирської області без дозволу суду та з`являтися за кожним викликом до Житомирського районного суду строком на два місяці, тобто до 16 листопада 2019 року.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти у залі суду, після чого негайно закріпити йому засіб електронного контролю.

Копію даної ухвали передати для негайного виконання

Житомирському районному відділенню поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

Роз`яснити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися у житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді