Постанова
Іменем України
05 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 701/1128/16-к

провадження № 51-10597 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 вересня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000298 від 09 вересня 2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 765 грн. в дохід держави.
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 22 червня 2015 року, приблизно о 10:40, перебуваючи біля магазину «Будматеріали», що знаходиться за адресою вул. Центральна, 1 смт Буки Маньківського району Черкаської області, в ході конфлікту, на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_8 удар правою ногою в ділянку коліна, чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду - без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ставить питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При цьому захисник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про витребування амбулаторної картки ОСОБА_8 та призначення на підставі отриманих з картки даних повторної судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого.
Крім того, захисник вказує, що висновки судово-медичних експертиз № 877 від 23 вересня 2015 року, № 836 від 25 серпня 2016 року та №1047 від 26 жовтня 2016 року є сумнівними, а посилання судами першої та апеляційної інстанцій на вказані експертизи є безпідставним, оскільки ОСОБА_6 засуджено за нанесення саме легких тілесних ушкоджень, тому існують сумніви у можливості експертом виявити сліди тілесних ушкоджень через такий значний проміжок часу.
Також у своїй касаційній скарзі захисник посилається на суттєві розбіжності у показаннях свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які ґрунтувалися на підставі даних, отриманих під час перегляду відеозапису інциденту між ОСОБА_6 та потерпілим. При цьому вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій безпідставно не було взято до уваги показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу захисника не надходило.
У судовому засіданні засуджений підтримав касаційну скаргу, а прокурор просив залишити касаційну скаргу без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також наявність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зроблено з додержанням ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.
Зокрема, такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: показань потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , щодо обставин подій; запису камери відеоспостереження; фактичних даних, що містяться у протоколах слідчого експерименту від 30 червня 2016 року та 21 жовтня 2016 року; протоколами огляду предметів від 24 жовтня 2016 року, а також на підставі висновку судово-медичних експертиз № 877 від 23 вересня 2015 року, №836 від 25 серпня 2016 року та № 1047 від 26 жовтня 2016 року.
Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, місцевий суд обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 .
На переконання колегії суддів, дії засудженого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України кваліфіковано правильно.
Доводи касаційної скарги захисника про те, що місцевий суд безпідставно не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , є непереконливими, оскільки суд з наведенням обґрунтування, виходячи з принципу внутрішнього переконання з точки зору взаємозв`язку сукупності інших доказів у справі, критично віднісся до показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перебувають у дружніх стосунках із засудженим ОСОБА_6 .
Що стосується доводів касаційної скарги захисника про наявність суттєвих розбіжностей у показаннях свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з фактичними обставинами провадження слід зазначити наступне.
З матеріалів кримінального провадження випливає, що з метою створення всіх необхідних умов для реалізації процесуальних прав учасників судового провадження і дотримання принципу змагальності за клопотанням сторін судового процесу місцевим судом, з поміж інших, було викликано та безпосередньо допитано свідків, зокрема ОСОБА_14 (журнал судового засідання від 19 квітня 2017 року), ОСОБА_11 (журнал судового засідання від 19 квітня 2017 року) та ОСОБА_10 (журнал судового засідання від 04 травня 2017 року).
Під час дослідження звукозаписів судових засідань, що містяться на носії інформації, долученому до матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не встановлено будь-яких суттєвих розбіжностей у свідченнях зазначених вище свідків з фактичними обставинами провадження, усі пояснення є чіткими, послідовними, узгоджуються між собою, показаннями потерпілого та іншими доказами кримінального провадження.
За таких обставин, оскільки у вироку суду повною мірою відображено фактичні обставини, здобуті в ході допиту свідків, доводи захисника в цій частині колегія суддів вважає надуманими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів кримінального провадження.
Твердження захисника про те, що місцевим судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування амбулаторної картки ОСОБА_8 та призначення на підставі отриманих з картки даних повторної судово-медичної експертизи, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні висновки судово-медичних експертиз № 836 від 25 серпня 2016 року та № 1047 від 26 жовтня 2016 року, відповідно до яких можливість утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень за обставин, що були вказані ним при проведенні за його участю слідчих експериментів, не виключається. З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з рішенням місцевого суду про відсутність підстав для проведення повторної судово-медичної експертизи.
Спростовуються матеріалами кримінального провадження і доводи захисника щодо сумнівності висновків судово-медичних експертиз №877 від 23 вересня 2015 року, № 836 від 25 серпня 2016 року та № 1047 від 26 жовтня 2016 року. Так, висновки експерта ґрунтуються на підставі безпосереднього огляду потерпілого, протоколу проведення слідчого експерименту та протоколів допиту потерпілого. Місцевий суд в повній мірі дослідив вказані висновки та надав їм належну оцінку, про що зазначив у вироку. Таким чином, підстав вважати вказані висновки сумнівними колегія суддів не вбачає.
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 370 та ст. 419 КПК України дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі доводам, які є аналогічними доводам касаційної скарги захисника, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційний суд не встановив, з чим погоджується і колегія суддів.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 вересня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3