Справа № 621/1629/19
Пр. № 1-кп/621/240/19
ВИРОК
Іменем України

06 серпня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Зміїв кримінальне провадження, внесене 21 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №10 00 448, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Слобожанське (попередня назва Комсомольське), Зміївського району, Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, -

обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин проти здоров`я іншої людини за таких обставин.

19.05.2019 близько 23-00 години ОСОБА_4 знаходився поблизу багатоквартирного будинку № 5 по вул. Ціолковського смт. Слобожанське, Зміївського району Харківської області, разом із ОСОБА_5 , де вони разом вживали спиртні напої, під час вжиття яких на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи раптово виниклий умисел на навмисне спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_5 , наніс останньому два удари кулаком в область обличчя, в наслідок чого спричинив потерпілому закритий травматичний двобічний перелом нижньої щелепи у ділянці кута з правого боку та тіла нижньої щелепи в ділянці 32, 33 зубів.

Допитаний в судовому засіданні 04.07.2019 обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в спричинені умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, визнав повністю, обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку та в обвинувальному акті підтвердив та зазначив таке. 19.05.2019 він із потерпілими вживали спиртні напої, між ними виник конфлікт, в ході якого обвинувачений наніс потерпілому два удари кулаком в область обличчя, а саме нижньої щелепи, в скоєному розкаюється. Позовні вимоги ОСОБА_5 обвинувачений визнав в повному обсязі та зазначав, що заявлені вимоги в розмірі 16 773,71 грн. відшкодує, оскільки має матеріальну можливість. Просить суворо не наказувати, запевнюючи, що встав на шлях виправлення.

Крім того, обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи та обставини скоєння кримінального правопорушення не оспорює.

Суд зазначає, що показання обвинуваченого, надані в судовому засіданні, є послідовними та логічними, а тому не викликають у суду сумніву в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, переконавшись, що учасники судового провадження вірно розуміють зміст обставин провадження, сумніви в добровільності їх позицій відсутні, роз`яснивши учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, суд відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу, проти чого учасники судового провадження прокурор, потерпілий та обвинувачений не заперечували.

06.08.2019 потерпілий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, клопотання про відкладення судового засідання не надав, що, враховуючи положення ст.325 КПК України та думку прокурора і обвинуваченого, не перешкоджає проведенню судового розгляду без потерпілого.

З огляду на викладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч.3 ст.349 КПК України, керуючись законом, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у спричинені умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Такі дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, в тому числі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом, враховуючи позицію сторони обвинувачення, не встановлено.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративних матеріалів відносно обвинуваченого до адміністративної комісії при виконкомі Комсомольської селищної ради не надходило.

За змістом досудової доповіді від 23.07.2019 орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, а застосування соціально виховних заходів до нього неможливо здійснювати без цілодобового нагляду а контролю в умовах ізоляції.

На підставі викладеного, беручи до уваги правову позицію прокурора, який просив призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі із застосування випробувального терміну на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, враховуючи щире каяття обвинуваченого та відсутність обставин, що істотно підвищують ступінь тяжкості вчиненого злочину,

суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України та, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування зазначеного покарання з випробувальним терміном та покладенням відповідних обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України.

На переконання суду призначення обвинуваченому саме такого покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При цьому суд зауважує, що зі змісту досудової доповіді не вбачається, на підставі яких фактичних даних орган пробації дійшов висновку про неможливість виправлення особи обвинуваченого без ізоляції від суспільства; попередня судимість (яка в силу ст.89 КК України погашена), теперішнє обвинувачення та неявка обвинуваченого за викликом для складання досудової доповіді не можуть вважатись об`єктивним підґрунтям для таких висновків досудової доповіді.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення зі ОСОБА_4 на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 6 773,71 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, який позивач в судовому засіданні підтримав, підлягає задоволенню, враховуючи приписи ч.4 ст.206 ЦПК України, як такий, що визнаний відповідачем ОСОБА_4 , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду справи запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Речових доказів та процесуальних витрат, вичерпний перелік яких визначений в ст.118 КПК України, по справі немає.

Керуючись статтями 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього на підставі ст.76 КК України обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити, стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 6 773,71 грн (шість тисяч сімсот сімдесят три гривні 71 коп) та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн (десяти тисяч гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на вирок в іншій частині може бути подана до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1