Ухвала
Іменем України
28 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 658/1109/15-к

провадження № 51-10544 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Кримінального касаційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2018 року щодо нього,
встановив:
За вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 червня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2018 року вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 червня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку при викладені формулювання обвинувачення за частиною 2 статті 187 КК, визнаного судом доведеним посилання на прізвище та ініціали ОСОБА_5 , зазначивши про вчинення ОСОБА_4 вказаного злочину за попередньою змовою з ОСОБА_6 , якого засуджено вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 листопада 2015 року та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

В решті вирок суду залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього. Просить застосувати до нього положення статей 69, 75 КК.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційна скарга засудженого адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в той час, коли відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Крім того, засуджений у мотивувальній частині касаційної скарги порушуючи питання про застосування до нього положення статей 69, 75 КК, не посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу для скасування судових рішень.
Також у мотивувальній частині касаційної скарги засуджений вказує на застосування щодо нього конфіскації майна, а саме 1/3 частини житлового будинку, який належить його бабусі, однак такі доводи нічим не обґрунтовані, як і не зазначено яких помилок допустили суди при призначенні йому покарання.
Водночас вимоги засудженого стосуються рішення суду апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги вбачається, що він також вказує на незаконність вироку районного суду, чим допустив неузгодженість своєї позиції та суперечності у своїй касаційній скарзі.
При цьому, засуджений, ставлячи вимогу про скасування вироку апеляційного суду, не звернув уваги на те, що апеляційним судом постановлено рішення щодо нього у формі ухвали.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Однак вимоги у касаційній скарзі засудженого до касаційного суду про скасування рішення апеляційного суду в частині призначеного йому покарання та ухвалення нового менш суворого рішення, без позбавлення волі, не узгоджуються із зазначеною нормою закону.

Також відсутність у касаційній скарзі застережень засудженого щодо його участі в касаційному розгляді не може розцінюватися судом касаційної інстанції як виявлення такого бажання. Дане не може свідчити про небажання приймати участь в судовому засіданні, у разі відсутності про це у касаційній скарзі.

Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2018 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3