Постанова
Іменем України

21 лютого 2019 року
м. Київ
справа № 219/9480/15-к
провадження № 51-8339 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002107 за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Соледар Бахмутського району Донецької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,
проживаючого по АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,
за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 липня 2018 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 10 липня 2015 до 20 червня 2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Вирішені питання про речові докази та процесуальні витрати у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 липня 2018 року вказаний вирок суду залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 10 липня 2015 року приблизно о 1 год. 50 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та нормами моралі, зневажаючи цінність життя особи, безпричинно, умисно з хуліганських мотивів з особливою зухвалістю, з метою заподіяння смерті іншій людині, наніс колючо-ріжучим предметом одинадцять ударів в область голови, тулуба та рук раніше незнайомій ОСОБА_9 , від яких настала її смерть.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку та ухвали і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вказує на незаконність оскаржуваних судових рішень, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення судами обох інстанцій кримінального процесуального закону. Вважає, що суд взяв до уваги одні докази і без належного мотивування відкинув інші, які виправдовують його підзахисного. Зазначає, що протокол огляду місця події та висновки експертиз, які проведені по даному кримінальному провадженні, не доводять причетність його підзахисного до скоєного злочину. Наголошує, що невинуватість ОСОБА_7 підтверджується висновком експерта за результатами проведеної судової психологічної експертизи. Вказує, що стороною обвинувачення не доведено що засудженим вчинено кримінальне правопорушення, яке йому інкримінують. Зазначає, що відсутні будь які докази, що підтверджують винуватість ОСОБА_7 за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не перевірив належним чином їх доводи та не надав обґрунтовані відповіді.
У касаційній скарзі засуджений ставить питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження у зв`язку із не доведенням його винуватості. Вказує, на істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що жоден свідок не був очевидцем події. Наголошує, що з показів свідків не вбачається, що саме він вчинив кримінальне правопорушення. Зазначає, що висновки експертиз у провадженні також не доводять його винуватості, оскільки відсутні сліди його крові на місці злочину, на одязі потерпілої та під її нігтями. Вказує, що не знайдено знаряддя злочину. Крім того, не погоджується з протоколом затримання вказує, що його затримали в 3 год. 30 хв. 10 липня 2015 року, а в протоколі зазначено що о 4 год. 30 хв. 10 липня 2015 року, а до відділу поліції доставлений ввечері того ж дня. Зазначає, що до нього застосовувались недозволені методи ведення слідства. Повідомляє, що відповідно до висновку психологічної експертизи він не винуватий, однак цей доказ суди не взяли до уваги.
В надісланих запереченнях прокурор судові рішення вважає законними і обґрунтованими і просить залишити без зміни, а касаційні скарги без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважає касаційні скарги не обґрунтованим і просить відмовити у їх задоволенні.
Засуджений та його захисник підтримали доводи, викладені у касаційних скаргах і просили їх задовільнити.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Ухвала апеляційного суду це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності й обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Окрім додержання цих вимог, в судовому рішенні слід проаналізувати і зіставити з наявними у провадженні матеріалами всі доводи, наведені в апеляції, і дати на кожен із них вичерпну відповідь.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Ці вимоги закону при перегляді кримінального провадження апеляційним судом не виконані.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що з апеляційними скаргами на вирок суду звернулися захисник та засуджений.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду, в апеляціях засуджений та його захисник просили вирок скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , посилались на однобічність і неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх апеляційних вимог, крім іншого, вказували, що зібраними в справі доказами не підтверджується винуватість ОСОБА_7 . Наголошували, що обвинувальний вирок ґрунтується на припущеннях,, що призвело до незаконності засудження. Стверджували про відсутність прямих доказів винуватості ОСОБА_7 . Крім того, зазначали про застосування до засудженого недозволених методів ведення слідства.
Тобто, на обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник та засуджений навели конкретні доводи, які мали бути ретельно перевірені апеляційним судом.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг зазначив суть доводів апелянтів, проте їх з достатньою повнотою не перевірив, відповіді на них надав у загальних фразах без аналізу і оцінки доказів, на які посилалися скаржники, свого рішення про залишення без зміни вироку в ухвалі належним чином не вмотивував, а обмежився формальним переліченням доказів, показань свідків та документів, які наведені у вироку. Фактично доводи апеляцій засудженого та його захисника апеляційний суд залишив поза увагою.
Не отримали належної оцінки і доводи сторони захисту щодо неправильного застосування кримінального закону.
Як убачається з матеріалів провадження, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 вчинив умисне вбивство ОСОБА_9 з хуліганських мотивів.
Разом із тим, засуджений ОСОБА_7 пояснював, що з потерпілою не знайомий, не товаришував з нею та не спілкувався. Біля будинку, де вчинено злочин не був. Посилання на інших осіб, які б підтвердили вчинення вбивства з хуліганських мотивів, відсутні.
Враховуючи наведене, твердження суду, що мотивом вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства стали хуліганські мотиви, внаслідок яких він безпричинно наніс потерпілій удари ножем, є сумнівним.
Крім того, апеляційний суд в своєму рішенні допустився істотних суперечностей. Зокрема, перевіряючи доводи апеляцій щодо недозволених методів ведення слідства, апеляційний суд зазначив, що зі змісту постанови про закриття кримінального провадження № 0000559 про застосування до ОСОБА_7 незаконних методів розслідування за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, убачається, що слідчим для з`ясування обставин викладених заявником, проведено ряд слідчих дій, а саме, допитаний заявник ОСОБА_7 , слідчий ОСОБА_10 , який зазначив, що у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень окрім порізу на руці не було, допитані оперуповноважені Бахмутського ВП ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які показали, що влітку 2015 року вони за повідомленням приїхали до лікарні м. Соледар, де чоловік звернувся з порізом руки, в якому вони впізнали ОСОБА_7 - чоловіка з камери відеоспостереження магазину, що причетний до вбивства жінки, останній погодився проїхати до відділу поліції. Вони пояснили, що по дорозі ні вони, ні інші особи неправомірних дій до ОСОБА_7 не вчиняли.
Також, апеляційна інстанція вказала, що проведено ряд слідчих дій, відповідно до яких встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 начебто отримав від чоловіка на вулиці.
Крім того, обґрунтовуючи правильність призначеного районним судом покарання, апеляційний суд послався на те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисне вбивство, яке було вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що є неприпустимим, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України не має судимості.
Наведене є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило апеляційному суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
При новому апеляційному розгляді необхідно усунути зазначені порушення, ретельно дослідити всі докази у провадженні, з урахуванням того, що захисник та засуджений просили їх оцінити по іншому, перевірити усі доводи апеляційних скарг та в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване рішення з викладенням в ньому аналізу доказів і ґрунтовних мотивів його прийняття.
У зв`язку з тим, що ухвала апеляційного суду скасовується з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а районним судом ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, з метою попередження ризику переховування його від суду, враховуючи, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, суд вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, суд
ухвалив:
касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 квітня 2019 року включно.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13