справа №559/3328/13-к
провадження 1-кп/566/94/19
У Х В А Л А

8 травня 2019 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,
провівши підготовче судове засіданні в залі суду смт. Млинів Рівненської області з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000992 від 08.10.2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.1 ст.321 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
До Млинівського районного суду надійшов обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, який затверджений прокурором ОСОБА_3 31 серпня 2017 року.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні на підставі затвердженого обвинувального акта.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник - адвокат ОСОБА_5 просили повернути обвинувальний акт через його невідповідність вимогам ст.291 КПК України, зокрема через відсутність в обвинувальному акті викладу конкретних фактичних обставин кримінальних правопорушеннь та формулювання обвинувачення, а також через відсутність анкетних даних, зокрема, місця проживання, потерпрілого.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження та вивчивши обвинувальний акт на предмет його відповідності по формі і змісту вимогам закону, прийшов до наступних висновків.
Як видно зі змісту обвинувального акта, він був складений слідчим та затверджений прокурорм 31 серпня 2017 року.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У своїй Постанові від 24 листопада 2016 року по справі № 5-328 кс 16 Верховний Суд України вказав, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Проте, такі вимоги закону слідчим і прокурором при складанні та затвердженні обвинувального акта дотримані не були, оскільки зміст обвинувального акта не містить формулювання обвинувачення в розумінні ст.ст.91,291 КПК України та не відображає повного уявлення суті інкримінованих ОСОБА_4 діянь. Крім цього, що є визначальним, обвинувальний акт не містить повного, зрозумілого та правильного відображення фактичних обставин кримінальних правопорушень по кожного епізоду злочинної діяльності, які інкриміновані ОСОБА_4 ..
Так, згідно обвинувального акта прокурор формулює наступне обвинувачення та обвинувачує ОСОБА_4 у вчиненні таких злочинів:
- за ч.1 ст.321 КК України, а саме, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту сильнодіючих речовин, що не є наркотичними або психотропними чи їх аналогами.
Проте, у викладі фактичних обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення прокурор зазначає, що ОСОБА_4 придбала і зберігала три блістера із сильнодіючим лікарським препаратом "Димедрол" без мети збуту. При цьому, всупереч положенням ст.91 КПК України часу вчинення вказаного кримінального правопорушення в частині, що стусується придбання, а також фактичних обставин, які б відбражали таку кваліфікуючу ознаку, як " з метою збуту", в обвинувальному акті не наведено і не розкрито взагалі.
- за ч.1 ст.309 КК України, а саме, у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів - концентрату макової соломи масою 0,697 грамів без мети збуту.
Проте, фактичних обставин придбання вказаного наркотичного засобу в обвинувальному акті взагалі не зазначено, тобто відсутній виклад фактичних обставин, який би відображав незаконне придбання наркотичного засобу, тож у чому полягає об"єктивна сторона придбання, не зрозуміло. Також, по даному епізоду ОСОБА_4 інкримінюється виготовлення наркотичного засобу, в той час, як виклад фактичних обставини відображає обставини виробництва, а не виготовлення наркотичного засобу. Отже, фактичні обставини, які б відображали таку об"єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, як "виготовлення", в обвинувальному акті відсутні . Крім цього, у викладі фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення зазначено про таку додаткову кваліфікуючу ознаку дій ОСОБА_4 , як повторність, в той час, як такі дії інкримінуються їй за ч.1 ст.309 КК України.
- за ч.2 ст.309 КК України, тобто у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого повторно, у великих розмірах.
Однак, сформулюване прокурором обвинувачення по даному епізоду також не відображає фактичних обставин придбання наркотичного засобу та щодо місця вчинення злочину. Так, слідчий і прокурор обмежились загальними фразами про те, що подія мала місце на різних частинах земельної ділянки м. Дубно, проте, якої саме земельної ділянки чи її частин, адреси місцезнаходження ( вулиці, № будинку, споруди, тощо) , виклад фактичних обставин даного кримінального правопорушення не містить. Крім цього, обвинувачення по даному епізоду сформулювано за такою кваліфікуючою ознакою, як виготовлення наркотичнгого засобу- макової соломи масою 525 грамів, в той час, як у викладенні фактичних обставин стверджується про виробництво. А тому не зрозуміло, в чому саме обвинувачується ОСОБА_4 у незконному виробництві чи виготовленні вищевказаного наркотичного засобу.
Аналогічні недоліки обвинувального акта виявлені і щодо інших епізодів, інкримінованих ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України діянь, а саме по епізодах незаконного виготовлення, ( виробництва ) і зберіганні наркотичного засобу:
- макової соломи масою 16,556 грамів в перерахунку на висушену речовину;
- макової соломи масою 184,7 грамів в перерахунку на висушену речовину;
- концентрату з макової соломи масою 3,040 грамів;
- макової соломи масою 669 грамів;
- концентрату з макової соломи масою 2,109 грамів.
Обставин придбання вище вказаних наркотичних засобів по зазначених епізодах не викладено взагалі і, таким чином, не розкрито об"єктивної сторони придбання наркотичних засобів, хоча у формулюванні обвинувачення вказана кваліфікуюча ознака ОСОБА_4 інкримінована.( а.с.5-8)
- за ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також збуті особливо небезпечного наркотичного засобу - концентрату з макової соломи масою 0,068 грамів, вчиненого повторно особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст.ст. 308-310,312,314,315,317 КК України.
Однак, фактичних обствин за вказаним обвинуваченням, а саме, обставин незаконного виготовлення і зберігання вказаного наркотичного засобу з метою збуту, в обвинувальному акті не відображено, як і не розкрито в чому полягає мета збуту. А тому не зрозуміло, яким чином, де, коли, в якому місці і за яких обставин ОСОБА_4 виготовила і в подальшому зберігала з метою збуту концентрат з макової соломи масою 0,068 грамів. Водночас у наведених в обвинувальному акті щодо вказаного обвинувачення фактичних обставинах зазначено, що згаданий наркотичний засіб ОСОБА_4 " придбала чи виготовила", тобто міститься припущення, що взагалі є недопустимим.
Такі ж недоліки, суперечності та припущення виявлено у формулюванні обвинувачення та викладенні фактичних обставин щодо іншого епізоду за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України по збуту концентрату з макової соломи масою 0,192 грмів у перерахунку на висушену речовину.
Заперечуючи проти вказаних вище недоліків обвинувального акту, прокурор в судовому засіданні пояснив, що під наведеними у ньому фактичними обставинами слідчий мав на увазі певні факти щодо часу, місця і способу, а також кваліфікуючих ознак кримінальних правопорушень, які він розуміє саме таким чином, як зазначено у формулюванні обвинувачення, а не у викладенні фактичних обставин кримінальних правопорушень.
Проте, такі доводи прокурора про довільне трактування, а відтак, неоднозначне сприйняття та розуміння фактичних обставин кримінальних правопорушень та відповідно формулювання обвинувачення, суд відхиляє з наступних підстав.
Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України передбачено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

У відповідності до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Крім того, суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З урахуванням вище наведеного, суд прийшов до висновку, що у розумінні ст.291 КПК України та у взаємозв"язку з положеннями ч.1 ст.91 КПК України і судової практики ЄСПЛ, обвинувальний акт не відображає фактичних обставин кожного із кримінальних правопорушень, які б у суворій відповідності із законом забезпечували повне і правильне уявлення стороною захисту та обвинуваченою ОСОБА_4 суті інкримінованих їй діянь.
Відтак, враховуючи наведену вище практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що обвинувальний акт не відображає повної, детальної та об"єктивної інформації про фактичні, а відтак і юридичні підстави висунутого ОСОБА_4 обвинувачення. Це у свою чергу унеможливлює проведення судового розгляду у відповідності зі ст.ст. 337,348 КПК України, в тому числі, виконання вимог закону про роз"яснення ОСОБА_4 суті пред"явленого обвинувачення, з дотриманням її процесуальних прав, включаючи право на захист, яке, виходячи з рішення Європейського суду з прав людини у справі " Матточіа проти Італії" полягає у наданні повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та його правової кваліфікації ( обвинувачення має бути зрозумілим). Це у свою чергу є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Крім цього, згідно п.3 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають міститися анкетні дані про кожного потерпілого, включаючи місце проживання.
Однак, всупереч вказаним вимогам закону, в обвинувальному акті не вказано дійсного місця проживання потерпілого, оскільки скеровані за зазначеною в обвинувальному акті адресою судові виклики ( повістки ) на 17.12.2018 року, 30.01.2019 року, 20.03.2019 року та 08.05.2019 року на ім"я потерпілого повернуто до суду без вручення з відміткою про те, що потерпілий там не проживає і на доручення суду, прокурором місця проживання потерпілого не встановлено. Крім цього, відсутність в обвинувальному акті достовірних відомостей про анкетні дані потерпілого, в тому числі щодо місця його проживання, унеможливлює виклик потерпілого та забезпечення судом, передбачених ст.2 КПК України завдань кримінального провадження, а саме, швидкого, повного і неупередженого судового розгляду.
Отже, з огляду на те, що в підготовчому судовому засіданні встановлено невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, то такий обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000992 від 08.10.2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.1 ст.321 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Млинівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: