Справа № 353/1349/18
Провадження № 1-кп/353/35/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тлумач кримінальне провадження N 0000219, занесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тлумач Івано- Франківської області, проживаючого без реєстрації у АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, депутатом не обирався, раніше засудженого : вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 28.11.2003 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, звільненого 12.09.2006 року по відбуттю покарання; вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.02.2009 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого 24.06.2011 року по відбуттю покарання; вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16.09.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого 11.07.2014 року по відбуттю покарання; вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 20.03.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох місяців арешту; вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.05.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України, до покарання у виді 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого 07.08.2018 року по відбуттю покарання, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим, маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 проживав по АДРЕСА_1 разом із своїм старшим братом ОСОБА_6 та його знайомою ОСОБА_7 .

15.10.2018 року ОСОБА_4 разом із братом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпивали алкогольні напої по місцю їхнього фактичного проживання. В ході розпивання спритних напоїв ОСОБА_4 почав приставати до співмешканки свого рідного брата ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , що обурило ОСОБА_6 , внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт. ОСОБА_7 , щоб не провокувати братів на конфлікти, цього ж дня, коли брати заснули, покинула будинок ОСОБА_6 та поїхала по місцю свого проживання в с. Ценява Коломийського району Івано-Франківської області.

17 жовтня 2018 року близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_4 зайшов до кімнати, де спав його брат ОСОБА_6 , та між ними знову виник словесний конфлікт через ОСОБА_7 .

В ході конфлікту ОСОБА_4 підійшов до брата ОСОБА_6 , який лежав на ліжку, накритий пуховою ковдрою, нахилився до нього та притиснув обома руками йому грудну клітку. В цей же час ОСОБА_4 на стільці зліва від дивану побачив кухонний ніж та у нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ножем своєму брату ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 взяв у ліву руку вказаний ніж та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, з мотивів особистих раптово виниклих неприязних стосунків, умисно наніс один удар ножем в область грудної клітки ОСОБА_6 .

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва, з ушкодженням нижньої долі лівої легені, яка ускладнилася лівобічним гемотораксом, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, які є небезпечні для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю та підтвердив всі обставини, зазначені в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що 15.10.2018 року, він, його брат ОСОБА_6 та співмешканка останнього - ОСОБА_7 розпивали спиртні напої у будинку по АДРЕСА_1 . Він почав приставати до співмешканки свого рідного брата ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт. Коли вони з братом заснули, то ОСОБА_7 в цей же день поїхала додому. 17.10.2018 року близько 07 год. 00 хв. він збирався йти на роботу та зайшов до кімнати, де спав його брат ОСОБА_6 , і вони знову почали сваритись через ОСОБА_7 . Потім він підійшов до брата ОСОБА_6 , який лежав на ліжку накритий ковдрою, нахилився до нього, притиснув обома руками йому грудну клітку та в цей момент на стільці біля дивану побачив кухонний ніж. Свідомо бажаючи спричинити тілесні ушкодження своєму брату ОСОБА_6 , він взяв у руку цей ніж та умисно наніс один удар ножем в область грудної клітки ОСОБА_6 . Потім, побачивши кров, він викликав швидку та допомагав брату. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати та врахувати те, що матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_6 відшкодовані.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву, в якій просив справу розглядати в порядку ст. 349 КПК України, про що ствердив в судовому засіданні. Також зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, ствердив, що збитки йому відшкодовані в повному обсязі, просив обвинуваченого не карати суворо.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 121 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, в т.ч. і потерпілий, також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Так, згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України є тяжким злочином. Крім того, суд також враховує індивідуальний ступінь кримінального правопорушення, спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу обвинуваченого.

Тому при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує, що обвинувачений раніше був засуджений та має непогашену судимість, негативно характеризується по місцю проживання, не перебуває на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті, не працює, негативно ставиться до вчиненого, та думку потерпілого щодо покарання, який просив не карати обвинуваченого суворо.

За викладених обставин, з врахуванням: позиції прокурора, що просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний термін 5 років, передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України; позиції потерпілого, який просив не карати обвинуваченого суворо, та позиції захисника обвинуваченого, яка просила призначити обвинуваченому покарання нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому суд враховує п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», який зазначає, що призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої законом, згідно зі ст.69 КК України може мати місце за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Суд вважає, що встановлені по справі пом`якшуючі обставини перебувають у такому співвідношенні, що в цілому значно зменшують ступінь тяжкості вчиненого і що призначення ОСОБА_4 навіть мінімального покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК в даному випадку є явно недоцільним, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, дають можливість дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення в даному конкретному випадку більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.121 КК України, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових злочинів відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Підстав для зміни чи скасування раніше обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 - тримання під вартою - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання 17 год. 50 хв. 17 жовтня 2018 року.

Після вступу вироку в законну силу, речові докази, а саме:

- речовину бурого кольору, вилучену з дверної рами, з якої зроблено змив, упаковану в паперовий конверт, опечатаний з підписами понятих, ковдру жовтого кольору із речовиною бурого кольору із механічними пошкодженнями, упаковану в поліетиленовий пакет, опечатану биркою з підписами понятих, ніж з нашаруванням речовини бурого кольору та пір`ям, упакований в картонний ящик, опечатаний биркою з підписами понятих, чашку з написом «КУМ», один скляний стакан та металеву чашку білого кольору, упаковані в картонну коробку, опечатану биркою з підписами понятих, три ножі, металеві ножиці, викрутку та ножиці з пластмасовою ручкою сірого та червоного кольору, ножиці із пластмасовою ручкою чорного кольору, упаковані в картонну коробку, опечатану биркою з підписами понятих, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, - знищити;

- покривало зеленого кольору у візерунок квіти білого кольору, підодіяльник у візерунок клітинка синьо-фіолетового та жовтого кольору, чоловічу майку чорного кольору, розірвану спереду з верху до низу, чоловічі спортивні штани чорного кольору з полосами білого кольору по обидва боки, чоловічу куртку - мастерку синього кольору з трьома білими полосами на рукавах, та речовиною бурого кольору на правому і лівому рукаві, та емблемі з написом «Адідас» на лівому рукаві, резинові тапочки чорного кольору, 44 розміру, упаковані в поліетиленовий пакет чорного кольору, опечатані биркою з підписами понятих, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, - передати потерпілому ОСОБА_6 ;

- туфлі чорного кольору, штани спортивні темно синього кольору, сорочку сірого кольору, куртку сірого кольору, упаковані в два поліетиленові пакети чорного кольору, опечатані биркою з підписами понятих, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, - передати ОСОБА_4 ;

- змиви з кистей обох рук, зрізи з нігтьових пластин з обох рук, мікрооб`єкти на дактилоплівці з обох рук, які упаковано в 3 паперові конверти, опечатано, кров, яку поміщено у полімерну ємність, опечатано, вилучену у підозрюваного ОСОБА_4 та кров, вилучену у потерпілого ОСОБА_6 , яку поміщено у полімерну ємність, та опечатано, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського Апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1