Постанова
Іменем України

14 листопада 2018 року
м. Київ
справа № 757/29449/17-к
провадження № 51-77 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
при секретарі ОСОБА_8 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року задоволено клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва у суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та призначено документальну позапланову перевірку податків фізичної особи ОСОБА_9 з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за 2016 рік.
На вказану ухвалу слідчого судді представником ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_11 було подано апеляційну скаргу.
Ухвалою судді Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Як вбачається зі змісту касаційної скарги з доповненнями, ОСОБА_9 ставить питання про скасування ухвали судді апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Наголошує, що слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, оскільки постановлення ухвали про призначення позапланової перевірки не передбачено вимогами КПК України, а тому вона не міститься в ст. 309 КПК України, як така, що може бути оскаржена. Стверджує, що оскарження вказаних рішень слідчих суддів повинно розглядатися з точки зору загальних приписів КПК України. Посилається на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 12 жовтня 2017 року, щодо можливості оскарження рішень слідчих суддів.
Мотиви Суду
Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Положеннями п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення і таким чином закріплено гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, «положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, визначених законом, слід розуміти так, що апеляційному оскарженню підлягають судові рішення за винятком випадків, коли таке оскарження заборонено законом» (абзац 7 п. п. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року N 3-рп у справі про апеляційне оскарження ухвал суду).
Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Водночас у ст. 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження у ній. Частина третя статті 309 КПК України встановлює, що інші ухвали слідчого судді, ніж зазначені в цій статті, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Разом з тим, кожна людина має право розраховувати, що до неї буде застосована належна правова процедура. Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Одним з елементів цього засадничого принципу є доступ до правосуддя, забезпечений незалежними та неупередженими судами. Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до вимог п.18 ст.3 КПК України, слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є, насамперед, здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання. Таким чином, слідчий суддя має вирішувати питання, які віднесені до його повноважень процесуальним законом і саме в спосіб, передбачений процесуальними нормами.

Натомість, задовольняючи клопотання прокурора, при відсутності процесуального способу розгляду і вирішення даних клопотань, про призначення позапланової документальної перевірки ОСОБА_9 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за 2016 рік, слідчий суддя зазначив, що ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Враховуючи викладені підстави, а також приймаючи до уваги правову позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 08.04.2015 №3-рп/2015 (п.2.1 рішення), що згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (п. 25 Рішення ЄСПЛ у справі «Делкур проти Бельгії» від 17.01.1970 та п. 65 Рішення ЄСПЛ у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10.2001).
Конституція України, яка має найвищу юридичну силу, гарантує реалізацію права на оскарження у більш широкому розумінні, ніж у главі 26 КПК України та кореспондується з положеннями ст. 24 вказаного Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Оскільки Кримінальним процесуальним кодексом України не врегульоване питання можливості оскарження ухвали слідчого судді, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилає положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд, вирішуючи питання про можливість перегляду такої ухвали в апеляційному порядку, згідно з приписами ч. 6 ст. 9 цього Кодексу, повинен звертатися до загальних норм кримінального процесуального закону і застосовувати загальні засади кримінального провадження, закріплені у ст. 7 КПК України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці законності зазначеної ухвали слідчого судді, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують.
Така позиція щодо вказаного питання узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2018 року у справі №237/1459/17, в провадженні № 13-19кс18.
Отже, позбавлення за даних обставин ОСОБА_9 права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.
З огляду на викладене, ухвалу судді апеляційного суду про повернення апеляційної скарги постановлено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України вона підлягає скасуванню, а провадження - направленню в апеляційний суд для розгляду, під час якого слід урахувати наведене, прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 434, 436, 438 КПК України, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017р.), суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2017 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року, скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2

ОСОБА_12 ОСОБА_4 ОСОБА_13

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16