справа №619/3991/18
провадження №1-кп/619/138/19
ВИРОК
22 березня 2019 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
представника потерпілого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Охматів Жашківського району Черкаської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, вдівця, працюючого в депо «Харків-головне» токарем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
26.08.2017 приблизно о 08год 30хв ОСОБА_7 , паркуючись на автомобілі ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 напроти магазину «М`ясний», що розташований на території ТОВ «Привокзальний» в м. Дергачі Харківської області, зачепив правим дзеркалом заднього виду ОСОБА_8 , який проходив поряд, з приводу чого між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наніс удар кулаком правої руки в обличчя та почав його штовхати. ОСОБА_8 , усвідомлюючи характер протиправних дій ОСОБА_7 з метою уникнення конфлікту почав тікати від останнього в напрямку автодороги по вулиці Сумський Шлях. ОСОБА_7 , наздогнавши ОСОБА_8 , ударив своєю ногою по правій нозі потерпілого, від чого той упав на землю на правий бік. Далі ОСОБА_7 наніс приблизно 6-8 ударів обома ногами по рукам, якими потерпілий закривав обличчя, та по ногам потерпілого. В результаті дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 були спричинені, згідно висновку судово-медичної експертизи №991-А/17 від 03.10.2017 наступні тілесні ушкодження: закритий перелом шилоподібного відростка лівої променевої кістки з незначним зсувом та закритий перелом проксимальної третини 5-ї плюснової кістки з незначним зсувом, які за ступенем тяжкості як в сукупності, так і окремо відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що 26.08.2017 приблизно о 08год 30хв він приїхав на базар у м. Дергачі та коли під`їжджав, то бачив ОСОБА_9 , тому припаркувався на відстані 2м від його автомобіля. Після чого, ОСОБА_9 підійшов до його автомобіля та безпричинно вдарив по дзеркалу з усієї сили, а коли він вийшов запитати, що трапилося, то ОСОБА_9 ударив його по обличчю кулаком, розбивши ніс та почав тікати у сторону в`їзду в базар, а він став його доганяти, щоб з`ясувати відносини з приводу розбитого дзеркала. Коли ОСОБА_9 тікав, то зачепився і упав на правий бік, а він лежачому потерпілому наніс ногою два удари по сідницям і пішов. Під час спільного конфлікту вони тягали один одного за сорочки та порвали їх. Людей навкруги не було, ОСОБА_9 був у нетверезому стані, тому він змушений був оборонятися.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена прокурором та підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч.1 ст.23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
-показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 про те, що 26.08.2017 він зі своєю дружиною приїхали на базар у м. Дергачі і приблизно о 08год 30хв припаркував автомобіль напроти магазину «М`ясний» та взявши баклажку і сумку та почав рух, в цей час різко заїхав на парковку автомобіль ВАЗ-2104 білого кольору та зачепив його дзеркалом по лівій руці, ударивши таким чином, від чого дзеркало закрилось. Після чого, з автомобіля ВАЗ-2104 вискочив водій та почав його бити по голові, рукам, ногам, порвав сорочку. Після чого він почав тікати у сторону траси, а обвинувачений його догнав, збив з ніг, він упав, а обвинувачений почав його бити лежачого по різним частинам тіла, при цьому, обличчя та голову він прикривав руками. На наступний день його забрала швидка допомога та він перебував на лікуванні у 4-й лікарні невідкладної допомоги, а в поліклініці за місцем проживання перебував під наглядом три місяці, у зв`язку з чим зазнав витрат на лікування та йому причинено моральну шкоду;
-висновком експерта №991-А/17 від 03.10.2017, згідно даним якого у зв`язку з подією 26.08.2017 у ОСОБА_8 мали місце ушкодження: закритий перелом шилоподібного відростка лівої променевої кістки з незначним зсувом; закритий перелом проксимальної третини 5-ї плюснової кістки правої стопи із зсувом. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразилися, по механізму удар або удар-здавлення, могли утворитися при обставинах і в строк, вказаних в постанові і відомих зі слів постраждалого. Вказані переломи, як в сукупності, так і окремо відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я (для загоєння вказаних переломів необхідний термін не менш 3-х тижнів). Маловірогідно, що ушкодження, встановлені у ОСОБА_8 могли бути заподіяні власною рукою або могли утворитися при падінні з висоти власного зросту;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.10.2017 з доданою фототаблицею, за участю потерпілого, в присутності понятих та експерта ОСОБА_10 , згідно даним якого ОСОБА_8 розповів та показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, що мало місце 26.08.2017;
-висновком експерта №1277-А/17 від 27.10.2017, згідно даним якого покази потерпілого ОСОБА_8 , надані ним під час слідчого експерименту від 26.10.2017 не суперечать судово-медичним даним;
-протоколом огляду місця події від 14.06.2018 з доданою фототаблицею, згідно даним якого оглянуто територію ТРЦ «Привокзальний» в м. Дергачі;
-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що він знаходився на базарі в м. Дергачі в районі магазину «М`ясний» із машини ВАЗ-2104 білого кольору, яка припаркувалася, вийшов високий чоловік, у якому він впізнав обвинуваченого, почав махати руками на потерпілого, порвав на ньому сорочку, після чого потерпілий почав тікати, а обвинувачений його наздогнав через 3-5м та ударив ззаду по ногам, від чого той упав, а обвинувачений почав його бити ногами по тулубу, а потерпілий захищався, не відповідаючи ударами;
-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що він з ОСОБА_13 стояли в магазині «М`ясний» в м. Дергачі в кінці серпня 2017 року, на парковку заїхав автомобіль ВАЗ-2104 білого кольору, з якого вийшов чоловік та почав на потерпілого, який був неподалік, махати руками, порвав йому сорочку. Потерпілий намагався захищатися та почав тікати вниз до дороги, однак, обвинувачений його наздогнав, ударив по ногам, від чого той упав, а обвинувачений почав його бити ногами по всім частинам тіла, а потерпілий захищаючись, закрився руками;
-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про те, що влітку 2017 року на базарі в м. Дергачі обвинувачений на автомобілі ВАЗ-2104 запарковувався напроти входу в магазин та зачепив потерпілого дзеркалом. Із автомобіля вийшов водій обвинувачений та почав махати руками на потерпілого, наніс йому удар, після чого останній став тікати вниз до дороги, а обвинувачений його наздогнав. Потім потерпілий упав на землю, а обвинувачений почав його бити лежачого ногами по спині. На потерпілому була порвана сорочка, дзеркало на автомобілі пошкоджене не було;
-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що бачила конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, який тривав не довго, вони переміщувалисязв місця на місце, однак подробиць вона не пам`ятає, бо це було давно.
Своїми діями ОСОБА_7 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України
Посилання обвинуваченого на відсутність вини, оскільки у нього не було умислу на заподіяння тілесних ушкоджень і він лише оборонявся від потерпілого, суперечать матеріалам провадження та не ґрунтуються на законі.
Згідно із ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
Виходячи із фактичних обставин кримінального провадження суд встановив, що в діях потерпілого ОСОБА_8 суспільно небезпечного посягання не було. Об`єктивних даних про те, що існувала загроза для життя чи здоров`я ОСОБА_7 в матеріалах провадження немає, а перебування останнього у стані необхідної оборони в суді не встановлено.
Вина обвинуваченого в інкримінованому злочині підтверджена, зокрема, показаннями потерпілого та свідків-очевидців щодо завдання ударів саме обвинуваченим, також даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту, у якому детально зафіксовані показання потерпілого щодо механізму завдання ударів ОСОБА_7 .
Наведені показання свідків та потерпілого узгоджуються з висновками експерта № 991-А/17 від 03.10.2017 та №1277-А/17 від 27.10.2017, згідно з якими у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження, які утворилися у зв`язку з подією, яка мала місце 26.08.2017.
Щодо доводів захисника та обвинуваченого про утворення тілесних ушкоджень у потерпілого внаслідок падіння з власного зросту, то вони спростовані висновком експерта № 991-А/17 від 03.10.2017, де зазначено про маловірогідність такої версії.
У даному кримінальному провадженні показання потерпілого та свідків отримано в порядку, визначеному законом, вони не суперечать іншим зібраним доказам та є конкретними. Тому суд не має підстав не довіряти показанням свідків, а їхні показання в силу ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказів, які покладено в основу вироку.
Що стосується зазначених вище експертних висновків, то ці дослідження були проведені за встановленою КПК України процедурою, зміст висновків відповідає статтям 101,102 вказаного Кодексу, вони не суперечать один одному, іншим матеріалам справи, не викликають сумнівів у їх обґрунтованості.
Крім того, про спрямованість умислу обвинуваченого свідчить поведінка та бажання спричинити шкоду потерпілому, розправитися з ним і такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, а набувають протиправного характеру, оскільки ОСОБА_7 , маючи можливість припинити конфліктну ситуацію, яка виникла між ним та потерпілим, який почав тікати, наздогнав його та почав наносити удари, що свідчить про усвідомлення ним характеру вчиненого злочинного діяння, передбачення його негативних наслідків та свідоме бажання настання таких наслідків.
При цьому, обвинувачений не заперечує факт нанесення декількох ударів потерпілому, коли той упав і лежав на землі.
Отже, аналізуючи показання обвинуваченого щодо не визнання вини у вчиненні злочину суд дійшов висновку, що ці показання спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, достовірність яких сумнівів не викликає.
При цьому, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_16 , яка проживає однією сім`єю з обвинуваченим та висловила суб`єктивну думку щодо подій, вважаючи сутичку між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обопільною.
Відповідно до змісту ст.ст. 50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа, яка зарекомендувала себе з посередньої сторони, працює.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України являється злочином середньої тяжкості, ставлення винного до скоєного та наслідків.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.
Частиною 1 ст.368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Згідно досудової доповіді, складеної Дергачівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, ризик вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства визначається, як середній, виправлення особи можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Враховуючи особу винного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, працює, досудову доповідь, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для його виправлення.
Згідно з ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.
Як передбачено ч.3 ст.12, ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як убачається з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_8 заявив цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 246,69грн та моральної 100000,00грн.
На підтвердження матеріальних витрат потерпілим надано копії фіскальних чеків на зазначену вище суму, що на думку суду відшкодуванню не підлягають, оскільки доказів про те, чи призначались саме ці препарати та саме для лікування тілесних ушкоджень, що утворились у потерпілого 26.08.2017, останнім в обґрунтування позовних вимог не надано.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Щодо визначення розміру відшкодування потерпілому моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.02.1995р. № 4, який зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації…».
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1