Дата документу 06.03.2019 Справа № 317/148/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/148/19 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/830/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)»,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 січня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 січня 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Своє рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений за період відбування покарання характеризується посередньо, оскільки хоча й має 13 заохочень, але під час відбування покарання неодноразово протягом періоду з 2010 по 2018 рік порушував режим відбування покарання, за що має 9 стягнень, у зв`язку з чим ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що всі накладені на ОСОБА_7 стягнення є погашеними або знятими у встановленому законом порядку, 13 липня 2017 року він був переведений до дільниці соціальної реабілітації, а з 10 червня 2010 року він 13 разів заохочувався, що в сукупності вказує на позитивну посткримінальну поведінку засудженого та свідчить про те, що він стає на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді по справі, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що поведінка засудженого не завжди була сумлінною, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, одружений, непрацюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання у Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2010 року, яким він визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 України і засуджений до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року ОСОБА_7 було зараховано у строк відбування покарання термін перебування під вартою з 28 листопада 2009 року по 26 квітня 2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, на час звернення з клопотанням до суду першої інстанції відбута частина строку призначеного ОСОБА_7 покарання становила більше 3/4 строку, призначеного судом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії умисних особливо тяжких злочинів.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 2 грудня 2009 року.

Під час тримання в Запорізькому слідчому ізоляторі з 2 грудня 2009 року по 26 квітня 2010 року характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень і заохочень не мав.

У ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» відбував покарання з 15 травня 2010 року по 13 липня 2017 року, за період відбування покарання характеризувався посередньо, мав 6 стягнень та 8 заохочень.

У дільниці соціальної реабілітації при ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» відбуває покарання з 13 липня 2017 року, за період відбування покарання характеризується посередньо, порушує вимоги режиму відбування покарання, має 3 стягнення та 5 заохочень.

При апеляційному розгляді встановлено, що під час відбування покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», засуджений в цілому характеризується посередньо.

Так, згідно наявної в матеріалах провадження характеристики, засуджений ОСОБА_7 працевлаштований на дільниці соціальної реабілітації різноробочим. До своїх обов`язків та праці ставиться добре, але не сумлінно, поставлені завдання виконує у строк, але не завжди якісно. Зі спонуканням виконує разові завдання по благоустрою місць позбавлення волі. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться задовільно. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними задовільний догляд, використовує тільки за призначенням. Порушень вимог безпеки праці не допускає. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під наглядом. Виконує роботи із самообслуговування під наглядом адміністрації установи, хоча має достатній рівень необхідних навичок. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, хоча до охайного зовнішнього вигляду іноді бувають зауваження. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Не завжди дотримується ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. В 2011 році закінчив ДНЗ «Біленьківський навчальний центр (№ 99)», здобувши професію «Оператор котелень на рідкому та газоподібному паливі» другого розряду. В 2014 році закінчив ДНЗ «Біленьківський навчальний центр (№ 99)», здобувши професію «Швачка» другого розряду. В 2017 році закінчив ДНЗ «Біленьківський навчальний центр (№ 99)», здобувши професію «Машиніст крана (кранівник)» другого розряду. Приймає участь у самодіяльних організаціях засуджених, а саме у «санітарно-побутовій» секції. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». На профілактичному обліку не перебуває. У скоєному вину визнає, але щирого каяття не відчуває. За вироком суду має позов у розмірі 10912 гривень (а.с. 11).

Разом з тим, засудженому ОСОБА_7 11 грудня 2015 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, 29 червня 2017 року відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, після чого, 13 липня 2017 року його було переведено до дільниці соціальної реабілітації при виправній колонії, але 26 липня 2018 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України (а.с. 11).

Крім того, згідно довідки начальника відділення СПС на ОСОБА_7 під час відбування покарання було накладено 9 стягнень у вигляді попередження, шести доган та двох суворих доган, а також 13 заохочень (а.с. 12).

Вказані стягнення, їх вид та кількість, які хоча на час звернення з цим поданням до суду були погашені або зняті, але факт їх накладення свідчить про відсутність стабільно позитивної сумлінної поведінки засудженого протягом всього часу відбування покарання.

Колегія суддів зазначає, що під сумлінним ставленням до праці засудженого слід розуміти участь у суспільно-корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів, тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Так, з довідки про працевлаштування засудженого вбачається, що ОСОБА_7 за період з липня 2017 по грудень 2018 року не працював 3 місяці взагалі, а протягом 5 відпрацьованих місяців у 2017-2018 роках він виконував від 9,1 до 29,5 відсотків норм виробітку, що не може свідчити про його сумлінне ставлення до праці (а.с. 14-15).

Враховуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення.

Даний висновок суду ґрунтується на досліджених в процесі судового розгляду матеріалах особової справи засудженого.

Доводи апеляційної скарги захисника засудженого висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом першої інстанції було враховано всі обставини при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі та надавши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення та перевиховання і не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, тому судова колегія вважає, що апеляційна скарга захисника засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала Запорізького районного суду Запорізької області від 29 січня 2019 року підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 січня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4