ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Справа №754/1780/17 Апеляційне провадження: № 11-кп/824/452/2018 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
1 листопада 2018 року місто Київ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
При секретареві ОСОБА_5 ,
За участю прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, мешкає: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 286 ч. 2 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Вироком також визначену долю речових доказів.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу прокурора, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 28.04.2016 року приблизно о 20.40 годин, керуючи технічно справним автомобілем марки «SSANGYONG» д. з. НОМЕР_1 , рухаючись по пр.. Маяковського зі сторони вул. Сабурова в напрямку вул. Драйзера в м. Києві, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п. п.1.3, 2.3.б, 14.6.а, 18.1 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, не зупинився перед нерегульованим пішохідними переходом, що знаходиться біля будинку №43-2 по пр. Маяковського в м. Києві, продовжуючи рух не надав перевагу для руху пішоходу ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво відносно руху транспортного засобу де вчинив наїзд на останню, в результаті чого, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді черепномозкової травми: струс головного мозку, забійна рана лобнотім`яної ділянки зліва , забійна рана підборідкової ділянки, субкон`юктивальний крововилив та гематома повік лівого ока, забійна рана верхнього повіка лівого ока, садна обличчя, які мають наслідки травми обличчя у вигляді деформації верхнього повіка лівого ока, що призводить до неповного змикання повік лагофтальмату та постійного рецидивуючого кератиту (запальне ураження рогівки, що призводить до її помутніння та зниження зору) лівого ока, яка за своїми наслідками є невиправною, що призвело до знівечення обличчя та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Оспорюючи висновки суду про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, прокурор ОСОБА_10 вважає вирок суду незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд при визнанні ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення не врахував обставини справи та докази сторони обвинувачення.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_8 , його вина підтверджується висновком судовомедичної експертизи щодо ОСОБА_7 , відповідно до якого остання отримала численні тілесні ушкодження, що призвело до знівечення обличчя, висновком судової медичної комісійної експертизи, яка призначалась в ході судового слідства та показами потерпілої.

До того ж, як зазначив апелянт, суд прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність знівечення обличчя потерпілої ОСОБА_7 , виходячи з її зовнішнього вигляду на час ухвалення вироку, що не є вірним, оскільки, суд при вирішенні питання про ознаки знівечення обличчя повинен був виходити не з стану обличчя ОСОБА_7 на момент проведення судового слідства, а мав взяти до уваги її вигляд до операції.

Підсумовуючи доводи апеляційної скарги прокурор ОСОБА_10 просить повторно дослідити наступні докази: допитати потерпілу ОСОБА_7 ,допитати експертів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дослідити письмові матеріали кримінального провадження, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року, яким визнано невинуватим та виправдано ОСОБА_8 скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.25,3 ч.1 ст. 76 КК України.

У зв`язку з викладеним було відкрито апеляційне провадження та апеляційний розгляд призначено на 1600 годину 1 листопада 2018 року, коли його фактично і розпочато.

Втім, на початку апеляційного розгляду було встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 є працівником Київського апеляційного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 34 КПК України, у разі, якщо потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження, це кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду.

Ч.3 ст. 34 КПК України визначає, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції.

Заслухавши прокурора, який вважав за необхідне звернутися з поданням до Верховного Суду про направлення кримінального провадження до іншого апеляційного суду, потерпілу, обвинуваченого та його захисника, які у вирішенні поставлених питань поклалися на розсуд судової колегії, погоджуючись з міркуванням прокурора, бо воно ґрунтується на положеннях п.3 ч.1 та ч.3 ст. 34 КПК України, керуючись ст. 34 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Звернутися з поданням до Верховного Суду про направлення кримінального провадження № 0005536 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 18 травня 2018 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України до іншого апеляційного суду.

Судді: