Справа № 373/1845/18
УХВАЛА

20 березня 2019 року Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши цивільний позов прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі: державного підприємства Переяслав-Хмельницький державний лісгосп, Великокаратульська сільська рада до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, який заявлено в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 246 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської прокуратури ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням внаслідок незаконної порубки лісу в розмірі 528948,78 гривень, яку перерахувати на користь Великокатульської сільської ради Переяслав-хмельницького району Київської області.
Вивчивши дану заяву та додані до неї документи, вважаю, що подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.185 ЦПК України.
В даній позовній заяві прокурор посилається на ст.128 КПК України, однак ч.4 ст.128 КПК України, передбачає, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються к порядку цивільного судочинства.
Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.185 ЦПК України.
Проте, прокурор ОСОБА_2 не вказав підстави для такого представництва, зокрема, не подав належних та допустимих доказів про те, що державне підприємство Переяслав-Хмельницький державний лісгосп та Великокаратульська сільська радане здійснюють або неналежним чином здійснюють відповідні повноваження, в контексті неможливості самостійного звернення вказаних юридичних осіб з цивільним позовом до суду в даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Так, роль прокурора у сфері представництва інтересів держави має допоміжний характер і основну роль згідно чинного законодавства України відіграють профільні органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, які самостійно звертаються до суду.
Згідно положень ч. 1ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
З метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з дотриманням вимог процесуального закону, та зобов`язаний надати суду документи, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) повинен визначити, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві (заяві) необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99).
Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому ч. 2 або 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру».
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду.
Таке право, в тому числі право подавати позов (заяву), прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.
Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Суд враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Крім того, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000624 від 24.09.2018 потерпілою стороною зазначено Державне підприємство Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп та жодним чином не вказується, що шкоду кримінальним правопорушенням завдано Великокаратульській сільській раді.
Представник Державного підприємства Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп в судові засідання не з`являється, щодо підтримання позову поданого в його інтересах прокурором позицію суду не висловлює.
Однак до суду з`являється представник Великокаратульської сільської ради. Оскільки потерпілою стороною вказану сільську раду не визнано, Великокаратульська сільська рада не може бути належним позивачем.
У суду також відсутні підтвердження, що Державне підприємство Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп підтримує позовні вимоги.
Частиною 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, встановлено, що позовна заява повертається, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;
Згідно ч.5 ст. 185 ЦПК України, суд повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Оскільки на момент подачі прокурором позову в судовому засіданні був відсутній представник Державного підприємства Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп, їм було направлено позовну заяву для ознайомлення, а справу відкладено.
За вказаних обставин п`ять днів для повернення позову, суд вважає, що потрібно відраховувати з 20.03.2019 року, оскільки на даний день було відкладено розгляд кримінального провадження, в рамках якого прокурор заявляв цивільний позов в зв`язку із неявкою особи в інтересах якої звертався прокурор.
За таких обставин, керуючись ст.185 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Цивільний позов прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі: державного підприємства Переяслав-Хмельницький державний лісгосп, Великокаратульська сільська рада до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, який заявлено в рамках кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 246 КК України повернути прокурору ОСОБА_2 , разом з доданими до нього документами.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1