ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1220/18 Номер провадження 11-сс/814/3/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
слідчого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30 травня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна та передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів грошових коштів, вилучених 29.11.2017 року в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн., а також вилучені 03.03.2018 року грошові кошти в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що під час судового розгляду не надано доказів чи документів на підтвердження права власності та належності ОСОБА_9 грошових коштів, вилучених в ході обшуку 03.03.2018 в сумі 285 000 доларів США та банківського золота в кількості 1 кг., а слідчі дії щодо вилучення у ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 170 360 грн. проведені в межах іншого кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду до апеляційного суду звернувся прокурор відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно - грошові кошти в сумі 170 360 грн., вилучені 29.11.2017 року під час проведення обшуку в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_1 , а також вилучені 03.03.2018 року під час проведення обшуку в індивідуальному сейфі грошові кошти в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби, заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні їх використання та розпорядження ними. Арештоване майно передати Національному агенству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів управління ними.

В обгрунтування зазначає, що досудовим слідством у повному обсязі встановлено майно на яке необхідно накласти арешт, його точну кількість, власника майна, а також те, що грошові кошти і валютні цінності було набуто кримінально протиправним шляхом. У клопотанні прокурора визначено підставами для накладення арешту на грошові кошти та валютні цінності те, що це майно є речовим доказом злочину, тобто, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України; підлягає спеціальній конфіскації, оскільки одержано унаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України.

Також, вказує, що при постановленні ухвали в частині відмови у передачі в управління арештованого майна слідчим суддею не враховано, що така передача майна не завдасть шкоди для кримінального провадження, що також є одним із критеріїв, передбачених абз.7 ч.6 ст. 100 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення власників майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що прокурор прокуратури Полтавської області ОСОБА_13 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно - вилучені грошові кошти 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн., а також вилучені 03.03.2018року грошові кошти в сумі 285000 доларів США та 1кг золота 999,9 проби, заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні їх використання та розпорядження ними. Арештоване майно - вилучені грошові кошти 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170360 грн., а також вилучені 03.03.2018 року грошові кошти в сумі 285000 доларів США та 1 кг золота 999, 9 проби - передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними.

Своє клопотання обґрунтовував тим що, прокуратурою Полтавської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000006 від 15.12.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області.

29.11.2017 року в рамках кримінального провадження №0000313 за наслідками обшуку автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , було вилученого грошові кошти в сумі 170 360 грн. та договір про оренду банківської скриньки.

13.12.2017 року вказані грошові кошти постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на депозитний рахунок ГУ ДФС у Полтавській області.

Крім того, 03.03.2018 відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 01.03.2018 проведено обшук за місцем знаходження Полтавського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» за адресою: м.Полтава, вул.Соборності 43, з метою відшукання індивідуальних банківських скриньок ОСОБА_9 та членів його родини, та виявлено банківську скриньку на ім`я ОСОБА_14 (тестя ОСОБА_9 ), де знаходились 285000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби у злитках по 100 гр.

05.03.2018 року вказані грошові кошти та майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Розглядаючи клопотання прокурора, слідчий суддя у відповідності до вимог ст..170-173 КПК України дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотанням про накладення арешту.

Як вірно зазначено в ухвалі слідчого судді, право доступу ОСОБА_9 до банківської скриньки відкритої на ім`я ОСОБА_15 , ніяким чином не встановлює право власності ОСОБА_9 на майно наявне у банківській скрині. Вилучений 1 кг золота 999,9 проби належать ОСОБА_10 , що підтверджується копіями квитанцій (а.п. 64-68), а доказів того, що вилучені кошти в сумі 285 000 доларів США належать ОСОБА_9 матеріали справи не містять.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що в матеріалах провадження відсутні належні докази на підтвердження права власності ОСОБА_9 вилучених з банківської скриньки грошових коштів в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, банківська скринька відкрита на ім.я ОСОБА_15 , а золото, відповідно до копій квитанцій, належить ОСОБА_10 . Грошові кошти в сумі 170 360 грн., вилучені в автомобілі, належному ОСОБА_9 , не відповідають критеріям, передбаченим ст..98 КПК України, оскільки слідчі дії проведені в рамках іншого кримінального провадження - № 0000313 від 08.11.2016р.

Щодо твердження прокурора про те, що вилучені грошові кошти та золото набуті кримінально протиправним шляхом, зокрема, шляхом несплати податків, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.10 Постанови Верховного Суду України № 5 від 15.04.2005р. «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом» не можуть вважатись одержаними внаслідок вчинення предикатного діяння кошти або інше майно, якими особа не заволоділа (які не отримала) шляхом вчинення злочину, а які вона незаконно утримала, приховала, не передала державі за наявності обов`язку це зробити, а саме: кошти, не сплачені як податки, збори, інші обов`язкові платежі; не повернена чи прихована виручка в іноземній валюті від реалізації на експорт товарів (робіт, послуг) або приховані товари чи інші матеріальні цінності, отримані від такої виручки, оскільки в подібних випадках має місце не одержання коштів та іншого майна злочинним шляхом, а незаконне (злочинне) розпорядження ними (якщо право власності на них особа набула законно).

Отже, колегія суддів вважає, що вилучені кошти в сумі 285 000 доларів США, 170 360 грн та 1 кг золота не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що унеможливлює накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності накладення арешту для забезпечення спеціальної конфіскації є безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

З наданих матеріалів провадження встановлено, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, що є необхідною умовою при накладенні арешту саме з метою, передбаченою п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою спеціальної конфіскації майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора про накладення арешту на майно та постановленні оскаржуваної ухвали дотримані вимоги кримінального процесуального закону і підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає. Відповідно апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України , колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30 травня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна та передачу Національному агенству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів грошових коштів, вилучених 29.11.2017 року в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн., а також вилучені 03.03.2018 року грошові кошти в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4