Справа № 729/1289/18
1-кп/729/174/18 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2018 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі : головуючого- судді ОСОБА_1 за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245 від 04.05.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня -спеціальна, не працюючого, одруженого, на утриманні має неповнолітніх дітей , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України
за участі:
прокурора ОСОБА_5
потерпілої , цивільного позивача ОСОБА_6
представника потерпілої , цивільного позивача ОСОБА_7
обвинуваченого , цивільного відповідача ОСОБА_4
третьої особи ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

04.05.2017 близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «SІTROEN BERLINGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі - вул. 30 років Перемоги в м. Бобровиця Чернігівської області до перехрестя цієї вулиці з головною дорогою - вул. Незалежності, ігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та горизонтальну дорожню розмітку 1.12 (стоп-лінія), розміщені на вул. 30 років Перемоги в межах вказаного перехрестя, у порушення вимог п. 1.5, п. 2.3 б, п. 16.3, п. 16.11 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, був неуважний не стежив за дорожньою обстановкою відповідно не реагував на її зміну, не надав переваги у русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, не зупинився перед стоп-лінією, виїхав на перехрестя вул. 30 років Перемоги та вул. Незалежності, де зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний помер НОМЕР_2 , керованим ОСОБА_9 , який перевозив пасажира ОСОБА_6 та рухався по головній дорозі, вул. Незалежності, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля керованого ОСОБА_4 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої кісточки правого гомілково-ступневого суглобу, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, забою м`яких тканин попереку, які за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, відповідно до п. 2.2.1 в, п. 2.2.2 та п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», горизонтальної дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) та п. 16.3, п. 16.11 Правил дорожнього руху України стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково , та пояснив, що 04.05.2017 близько 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем «SІTROEN BERLINGO», рухаючись по вул. 30 років Перемоги в м. Бобровиця Чернігівської області він дійсно не зупинився перед стоп-лінією , виїхав на перехрестя вул. 30 років Перемоги та вул. Незалежності, де зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , керованим ОСОБА_9 , який перевозив пасажира ОСОБА_6 та рухався по вул. Незалежності . Проте вважає, що водій ОСОБА_9 також винен в тому , що мала місце ДТП , так як він побачивши , що обвинувачений їде не зупиняючись міг подати звуковий сигнал, загальмувати , але він не вчинив відповідних дій , які б відвернули зіткнення , крім того він їхав під знак , який дозволяв рух зі швидкістю не більше 20 км/год з перевищенням швидкості , а саме понад 60 км/год . Щодо цивільного позову , то вважає , що потерпіла повинна була звернутися до страхової компанії , а не до нього щодо відшкодування збитків, тому цивільний позов в частині матеріальної шкоди не визнав, а в частині моральної визнав частково . Також просив врахувати , що має незадовільний матеріальний стан , на утриманні має неповнолітніх дітей. Щодо скоєного просить пробачити його так як не бажав таких наслідків, з даної ситуації зробив висновки, також подав письмову заяву про застосування до нього закону про амністію.
Третя особа в цивільному позові ОСОБА_8 згодна з обвинуваченим щодо його позиції про часткове визнання вини та цивільного позову.
Крім часткового визнання вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, його вина повністю підтверджується дослідженими в суді доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 , пояснила, що 04 травня 2017 року вона разом з братом їхала в напрямку з ж/д вокзалу до центру міста Бобровиці по головній дорозі . Коли вони проїхали перехрестя вул. 30 років Перемоги , вул. Незалежності в м. Бобровиця, зі сторони вул. 30 років Перемоги при виїзді на вулицю Незалежності , виїхав без зупинки автомобіль під керуванням ОСОБА_4 та ударив ззаду автомобіль під керуванням брата , в якому вона знаходилася , автомобіль відкинуло і понесло на опору лінії електропередачі , транспортний засіб був пошкоджений . Внаслідок ДТП потерпіла отримала забій голови, закриту черепно мозкову травму , забій попереку , перелом правого гомілкоступового суглоба зі зміщенням та була госпіталізована до лікарні, де перенесла дві операції Перебувала на лікуванні тривалий час, але й на даний час відчуває наслідки отриманих ушкоджень. Жодного разу обвинувачений не прийшов , не поцікавився станом її здоров"я, матеріальної допомоги не надав. Він зазначає , що у нього на утриманні діти , але й употерпілої є малолітня дитина. Крім того за станом здоров"я потерпіла вимушена була працювати на половину ставки , так як на роботі необхідно бути на ногах весь день , а для неї це важко , отже в зв"язку з цим вона втратила частину заробітку . Також їй необхідно було здавати екзамен, так як вона навчалася і з загіпсованою ногою вона поїхала до навчального закладу , що також створювало незручності . Крім фізичного болю, який перенесла потерпіла , вона зазнала і моральних страждань. Щодо міри покарання та можливості звільнення обвинуваченого покладає вирішення даного питання на розсуд суду, а цивільний позов проситьзадовольнити повністю. Представник потерпілої повністю підтримав потерпілу .
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив , що 04.05.2017 року він своїм автомобілем їхав по головній дорозі по вул. Незалежності, в напрямку з ж/д вокзала до центру міста. Коли під"їхав до перехрестя вул . Незалежності та 30 років Перемоги , то побачив , що зі сторони вул. 30 років Перемоги їхав чорний автомобіль, який біля стоп - лінії зупинився , та показався сірий автомобіль. Свідок маючи перевагу в русі продовжив рух і коли вже проїхав перехрестя відчув удар в задню частину автомобіля, так як водій автомобіля "SІTROEN BERLINGO" не зупинившись перед стоп -лінією , не надавши перевагу в русі автомобілю свідка , виїхав на смугу руху автомобіля свідка , внаслідок чого і відбулося зіткнення. Автомобіль від поштовху відкинуло до опори лінії електропередач . Автомобіль отримав механічні пошкодження , а пасажир тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1021 від 01.06.2017 року у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження , які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості , давність спричинення відповідає строку 04.05.2017 року .
Висновками щодо результатів медичного огляду з метою перевірки на стан сп`яніння, встановлено , що у водіїв автомобілів ознак сп`яніння не виявлено;
Згідно протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 04.05.2017 року зі схемами та фототаблицями та даних протоколів проведення слідчого експерименту від 23.06.2017 року за участі ОСОБА_9 та від 11.10.2017 року за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 з доданими до них схемами та фототаблицями встановлено обставини ДТП , що мала місце 04.05.2018 року . В судовому засіданні було проведено відтворення відеозапису з камер відеоспостереження , що належать Бобровицькій міській раді і встановлені на перехресті та мають певну оглядовість і за межами перехрестя , на якому видно як по головній дорозі рухається автомобіль ВАЗ зеленого кольору , а з другорядного напрямку без зкупинки біля стоп -лінії виїжджає на головну дорогу автомобіль сірого кольору марки " SІTROEN BERLINGO" та ударяє автомобіль ВАЗ . Даний відеозапис підтверджує правильність відображення обставин ДТП в протоколах огляду та відтвореннята на доданих до них схемах .
Відповідно до даних протоколів огляду трансортних засобів з фототаблицями на яких зафіксовані пошкодження та даних висновку експерта № 211 від 20.06.2017 року первинний контакт відбувся між передньою частиною автомобіля " SІTROEN BERLINGO" та лівими задніми дверцями автомобіля ВАЗ , що зафіксовано і камерами спостереження .
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 421 від 12.09.2017 року водій автомобіля " SІTROEN BERLINGO" повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 16.3,16.11 ПДР України та дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" , п.10.1 ПДР України та лінії горизонтальної розмітки 1.12 ( стоп-лінія).
Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи № 19/12-1/123/124-СЕ/18 невідповідність в діях водія автомобіля " SІTROEN BERLINGO" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимогам п.п. 16.3,16.11 ПДР України та дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" знаходяться в прямому причинному зв"язку з настанням даної дорожньо- транспортної пригоди.
Оцінивши вищевказані докази, які є належними та допустими та які судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при отриманні даних доказів не було встановлено, суд вважає, що вина в скоєному кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 , знайшла своє повне підтвердження, його дії кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження. В судовому засіданні не встановлено причинного зв"язку між діями водіями автомобіля ВАЗ та наслідками ДТП .
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Обставиною , що пом`якшує покарання суд визнає каяття, так як обвинувачений в судовому засіданні вибачився за свої дії, наслідком яких стала шкода потерпілій , сприяв розкриттю злочину своїми показами.
Обставин , що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався , на утриманні має неповнолітніх дітей. Відповідно до досудової доповіді його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Визначаючи покарання обвинуваченому суд також враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення.
Враховуючи вищезазначене суд вважає, що ОСОБА_4 можливо призначити покарання передбачене санкцією статті у виді штрафу в мінімально передбаченому розмірі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст.100 КПК України .

Судові витрати за проведення експертиз стягнути з обвинуваченого.

Обвинувачений просить застосувати до нього положення Закону "Про амністію в 2016 році" та звільнити його від відповідальності з тих підстав, що на утриманні має малолітніх дітей Відповідно до Закону України "Про амністію в 2016 році" , який вступив в дію з 07.09.2017 року , а саме відповідно до ст. 1 даного Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили. Відповідно до п.в даної статті звільненню від відбування покарання підлягають особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

ОСОБА_4 вчинив необережний злочин , який не є особливо тяжким , має на утриманні 3 неповнолітніх дітей , відносно яких не позбавлений батьківських прав , що підтверджується наданими доказами.

Відповідно до ст.10 вищезазначеного Закону особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Відповідно до ст.13 дія Закону"Про амністію в 2016 році" поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

ОСОБА_4 вчинив злочин до набрання чинності Законом, просить застосувати амністію , інші учасники процесу не заперечували щодо застосування закону.

Обставини, передбачені ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", які б виключали можливість застосування амністії судом не встановлені.

Враховуючи, що обвинувачений є особою , на яку поширюється дія Закону України "Про амністію в 2016 році" а також те, що Закон України "Про амністію в 2016 році" поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію в 2016 році" задовольнити.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Потерпіла ОСОБА_6 подала цивільний позов , який незважаючи на не визнання його ОСОБА_4 в частині матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повній мірі так як надано належні докази на підтвердження матеріальних витрат на лікування , в частині моральної шкоди частково , виходячи з ступеня та тривалості моральних страждань.

Щодо заперечень ОСОБА_4 про необхідність звернення до страховика, то дані заперечення не є спроможними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК).

В спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року № 754/1114/15-ц.

Запобіжний захід не застосовувався.

Під час розгляду було накладено арешт на майно , а тому арешт підлягає скасуванню .
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 ( три тисячі чотириста ) гривен 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію в 2016 році" звільнити ОСОБА_4 від призначеного за ч.1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 ( три тисячі чотириста ) гривен 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки в сумі 6223 грн. 17 коп. та моральну шкоду в сумі 25000 ( двадцять п"ять тисяч) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави за проведення експертиз 8490 (вісім тисяч чотириста дев`яносто) грн. 16 коп.
Скасувати арешт , накладений на транспорті засоби автомобіль « SІTROEN BERLINGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспорту Бобровицького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області та автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспорту Бобровицького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області та передати автомобіль "SІTROEN BERLINGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 в розпорядження власника ОСОБА_8 , а автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 в розпорядження власника ОСОБА_9 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя :