Справа № 137/1129/18
Провадження №11-кп/801/340/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000107 від 07.04.2018 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 03.10.2018р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, одруженого, не працюючого, раніше неодноразово засудженого, останній раз 20.05.2015 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст. 286, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки,
визнано винним за ст. 391 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків призначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.05.2015р., у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з дня ухвалення даного вироку.
Вирішено питання з речовими доказами.
За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 відбуваючи покарання у виді позбавлення волі у Державній установі Літинської виправної колонії № 123, на шлях виправлення не став, систематично порушував встановлений режим утримання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, неодноразово порушував режим відбування покарання, за що адміністрацією установи двадцять шість разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них сім разів поміщався в ДІЗО переводився до ПКТ, не проявляв намірів до самокерованості та соціально-правомірної поведінки, чим негативно впливав на інших засуджених, був злісним, порушником вимог режиму відбування покарання, в результаті чого перебував на оперативно - профілактичному обліку, як особа, яка схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізовують роботу установи.
06.04.2018 р. приблизно о 11:45 год. з метою поліпшення житлово-побутових умов засудженого, в порядку черговості згідно затвердженого графіку, ОСОБА_7 в присутності капітана внутрішньої служби ОСОБА_9 старшого оперуповноваженого ОГ капітана внутрішньої служби ОСОБА_10 оперуповноваженого 0Г лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 чергового помічника начальника установи прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_12 молодшого інспектора ВНІБ та засуджених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_15 в.о. начальника дільниці посиленого контролю, було висловлено законну вимогу приступити до виконання покладених на нього обов`язків згідно розробленого та затвердженого графіку, відповідно до п.5 ст.118 КВК України, а саме по прибиранню камери ДІЗО в якій він утримується, для чого останній був забезпечений необхідним інвентарем. ОСОБА_7 будучи поставленим до відома, що зобов`язаний виконувати законні вимоги представників адміністрації установи і маючи можливість їх виконати, а також будучи підданим протягом року, а саме 13.12.2017 р. до стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу, умисно з метою злісної непокори законним вимогам адміністрації виправної установи, відкрито та демонстративно відмовився виконувати законну вимогу, без належних на те підстав. Згодом засудженого було попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань та повторно було висловлено йому законну вимогу приступити до прибирання камери ДІЗО, на що останній відмовився в категоричній формі та до прибирання не приступив.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ст. 391 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Козятинського міськрайсуду Вінницької області від 20.05.2015р. у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд безпідставно не приєднав до призначеного покарання додаткове покарання за попереднім вироком, яке ОСОБА_7 ще не відбув.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить ухвалити новий вирок, призначивши додаткове покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права керування транспортними засобами, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечує щодо приєднання до покарання додаткового покарання за попереднім вироком, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування повністю судового рішення у провадженні не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора в частині порушення місцевим судом вимог ст. 71 КК України, то апеляційний суд вважає їх обґрунтованими.

Встановлено, що ОСОБА_7 20.05.2015 року засуджений вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ч.1 ст. 286, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

На час ухвалення 03.10.2018 вироку Літинським районним судом
ОСОБА_7 не відбув частину основного покарання у виді позбавлення волі та повністю не відбув додаткове покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами, які призначені попереднім вироком Козятинського міськрайонного суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а також, призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

На порушення вказаної норми закону, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України суд першої інстанції не приєднав додаткове покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, призначене за попереднім вироком, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК із ухваленням нового вироку в частині призначеного покарання із приєднанням на підставі ст. 71 КК України невідбутого додаткового покарання за попереднім вироком.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 420 КПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити.

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 03.10.2018 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 за ст. ст. 391, 71 КК України скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ст. 391 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1, 3 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.05.2015р., у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок Вінницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: