Дата документу 27.02.2019 Справа № 311/3401/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/3401/18 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/627/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Красний Луч Луганської області, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, непрацюючий, неодружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 31 липня 1997 року Краснолучським міським судом Луганської області за ст. 105 КК України, із застосуванням ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, умовно з іспитовим строком 1 рік, штраф в розмірі 170 гривень;

2) 18 листопада 1998 року Антрацитівським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 140 КК України, із застосуванням ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Перегляд вироку Антрацитівським міським судом Луганської області від 10 грудня 1998 року, невідбута частина скорочена на та визначено до відбуття - 1 рік 5 місяців 5 днів;

3) 25 червня 1999 року Краснолучським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 206 КК України, із застосуванням ч. 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Звільнений 24 червня 2000 року по відбуттю строку покарання;

4) 18 лютого 2003 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

5) 24 грудня 2007 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

6) 18 травня 2009 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2009 року вважається засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України. Звільнений 8 лютого 2013 року по відбуттю строку покарання;

7) 30 вересня 2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Звільнений 30 травня 2017 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 4 вересня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3718 гривень в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 6 вересня 2018 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

4 вересня 2018 року приблизно об 11 год. 35 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в м. Василівка Запорізької області, діючи повторно, з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, за допомоги заздалегідь підготовлених відмичок відчинив замок вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 та, одягнувши тканеві рукавички, проник до приміщення зазначеної квартири, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , чим завдав останньому майнову шкоду на загальну суму 15816 грн. 37 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом його дій, а також вид і розмір призначеного йому покарання, просить вирок суду скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на теперішній момент у Московському районному суді м. Харкова у відношенні нього перебуває кримінальне провадження за вчинення крадіжки, разом з тим, суд першої інстанції проігнорував його клопотання про об`єднання вказаних кримінальних проваджень в одне, чим порушив положення ст. 217 КПК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, які зводяться до того, що суд першої інстанції не розглянув його клопотання про об`єднання кримінальних проваджень, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається зі звукозапису та журналу підготовчого судового засідання від 23 жовтня 2018 року, суд поставив на обговорення питання щодо можливості призначення кримінального провадження до розгляду та з`ясував, чи мають учасники судового провадження будь-які заяви чи клопотання, на що як обвинувачений, так і його захисник, не заперечували проти призначення справи до розгляду та будь-яких клопотань, в тому числі щодо об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження, не заявляли (а.с. 21, 137).

Крім того, під час судового засідання від 31 жовтня 2018 року головуючий суддя також з`ясував у обвинуваченого та його захисника, чи мають вони якісь клопотання до початку розгляду справи по суті, на що ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 повідомили про відсутність у них будь-яких клопотань (а.с. 126-128, 137).

Разом з тим, навіть у випадку, якщо б обвинувачений чи його захисник в судовому засіданні заявили клопотання про об`єднання кримінальних проваджень в одне кримінальне провадження, відмова у задоволенні такого клопотання не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 КПК України та не є підставою для скасування вироку.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом 11 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд може вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, а тому обвинувачений ОСОБА_7 не позбавлений можливості в подальшому звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про застосування покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 рок та за вироком Московського районному суду м. Харкова, у тому випадку, якщо такий буде постановлено.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4