Справа № 449/1406/17
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2018 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_5 ,
потерпілого: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни обвинувальний акт у кримінальному провадженні, щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 18 липня 2017 року близько 21.00 год., знаходячись на подвір`ї сільського клубу у с. Селиська Перемишлянського району Львівської області, умисно наніс ОСОБА_7 два удари правим кулаком руки в ліву частину обличчя, внаслідок яких ОСОБА_7 відчув різкий біль та знепритомнів, спричинивши останньому тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.
Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.122 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю, пояснив, що 18 липня 2017 року він разом із ОСОБА_7 перевозили односельчанину пісок, за що останній розплатився коштами у сумі 300 грн., які забрав ОСОБА_7 , внаслідок того що останній не поділився з ним коштами він на подвір`ї сільського клубу у с. Селиська Перемишлянського району Львівської області, наніс ОСОБА_7 два удари правим кулаком руки в ліву частину обличчя. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 18 липня 2017 року він разом із ОСОБА_4 перевозили односельчанину пісок, за що останній розплатився коштами у сумі 300 грн., які він забрав, оскільки ОСОБА_4 мав перед ним борг, коли він перебував на подвір`ї сільського клубу у с. Селиська Перемишлянського району Львівської області, то до нього підійшов ОСОБА_4 і наніс йому два удари правим кулаком руки в ліву частину обличчя, від яких він знепритомнів.
Представник обвинуваченого заявила клопотання про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.1 п.г Закону України Про амністію у 2016 році, оскільки він є інвалідом 2 групи.
Прокурор і потерпілий не заперечували проти звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.1 п.г Закону України Про амністію у 2016 році.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі доказами, проте суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у обвинуваченого, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у нанесенні тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я, доведена повністю.
Згідно вимоги УІПКП, характеристики виданої Романівською сільською радою Перемишлянського району Львівської області, відповіді Перемишлянського РВ з питань пробації ЗМУ з питань виконання кримінальних покарань та пробації, відповіді Перемишлянської центральна районна лікарня, встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, перебуває на Д обліку у протиберкульозному кабінеті та визнаний інвалідом ІІ групи, знятий 12.05.2011 року з обліку відділу з питань пробації у зв`язку із звільненням від відбування покарання не працює, освіта середня, одружений.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та сприяння слідству у розкритті даного злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі на один рік.
Поряд з цим відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно п. г) ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які визнані інвалідами ІІ групи, а також хворими на активну форму туберкульозу.
Злочин, у вчинені якого визнається винним ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості, а тому згідно із ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" на нього поширюється дія вказаного закону.
Обвинувачений ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи, а також на день набрання ЗУ Про амністію у 2016 році хворів на активну форму туберкульозу.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню стосовно обвинуваченої амністії відповідно до ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено.
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі п. г) ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 472-473, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від покарання у виді позбавлення волі на підставі пункту "г" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1