Справа № 463/1848/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/252/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 березня 2019 року про повернення скарги,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 14 березня 2019 року звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, з приводу невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його зверненням до народного депутата України ОСОБА_7 № 5 від 12.01.2019 року та просив у ній зобов`язати директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, виконати вимоги ст. 214 КПК України при отриманні заяви/повідомлення про кримінальне правопорушення (звернення ОСОБА_6 до депутата Верховної Ради України ОСОБА_7 № 5 від 12.01.2019 року).
Вимоги даної скарги ОСОБА_6 мотивував тим, що 12 січня 2019 року він звернувся до депутата Верховної Ради України ОСОБА_7 з зверненням № 5, яке є заявою/повідомленням про злочин. 6 березня 2019 року він отримав лист начальника другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 від 25.02.2019р. № Ц-1/3-19 про відмову виконати вимоги ст. 214 КПК України при отриманні заяви/повідомлення про кримінальне правопорушення (звернення ОСОБА_6 до депутата Верховної Ради України ОСОБА_7 № 5 від 12.01.2019 року).
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 березня 2019 року повернуто матеріали скарги ОСОБА_6 на незаконну бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за його зверненням до народного депутата України ОСОБА_7 № 5 від 12.01.2019 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що відповідно до вимог ч.1 ст. 60 КПК України, на даному етапі ОСОБА_6 не може вважатись заявником щодо вчинення кримінального правопорушення, оскільки з заявою про вчинення кримінального правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування він не звертався, а тому не наділений процесуальним правом на подання скарги про бездіяльність уповноваженої особи щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Окрім цього, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не звертався з заявою про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, встановлений законом процесуальний строк на подачу скарги визначити неможливо.
Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду. В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на порушення слідчим суддею норм процесуального права через невиконання вимог ст. ст. 94, 370, 372 КПК України.
Вважає протиправним висновок слідчого судді про те, що відповідно до положень ч.1 ст. 60 КПК України на даному етапі він не може вважатись заявником щодо вчинення кримінального правопорушення, оскільки з заявою про вчинення кримінального правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, він не звертався. Покликається на те, що у своєму зверненні (заяві/повідомленні про кримінальне правопорушення) до народного депутата просив вчинити встановлені законом дії по припиненню порушення закону, його прав та організувати притягнення винної посадової особи органу державної влади до відповідальності. При цьому, дане звернення містило клопотання про передачу заяви до належного правоохоронного органу, отже, у заяві зафіксовано, що кінцевим отримувачем заяви є належний правоохоронний орган. Вказує, що правоохоронний орган отримав заяву не народного депутата, а ОСОБА_6 . При цьому, дана заява відповідає встановленим законом вимогам.
Зазначає, що слідчий суддя навіть не розглядав той факт, що він є потерпілим, хоча повинен був визнати його потерпілим. Вказує, що злочином йому спричинено тяжкі наслідки. Покликається на те, що на його користь прийнята, але не виконана ухвала Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2018 року, тому вважає, що має бути визнаний потерпілим у кримінальному провадженні.
Заслухавши суддюдоповідача, пояснення ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону слідчим суддею при ухваленні оскаржуваної ухвали не дотримані.
Постановляючи ухвалу від 15 березня 2019 року про повернення скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_6 не є заявником, а тому не має права оскаржувати бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невиконання вимог ст. 214 КПК України при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення. Крім цього, слідчий суддя зазначив про неможливість визначення встановленого законом процесуального строку на подачу такої скарги, оскільки ОСОБА_6 не звертався з заявою про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.
З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до народного депутата Верховної Ради України ОСОБА_7 з зверненням № 5, зазначивши, що таке звернення є заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення.
У подальшому дане звернення ОСОБА_6 було розглянуто уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.
За результатами розгляду вищенаведеного звернення, ОСОБА_6 було надано відповідь від 25.02.2019р. № Ц-1/3-19 за підписом начальника другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 , згідно якої даним органом досудового розслідування відомості в ЄРДР за зазначеною заявою ОСОБА_6 внесено не було.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку ОСОБА_6 є заявником, який відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 303 КПК України має право на звернення до суду з скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. ст. 7, 21 КПК України, однією з засад кримінального провадження є доступ до правосуддя. Саме через дотримання цього принципу особа може реалізувати право на захист в суді своїх прав та законних інтересів.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею передчасно та необґрунтовано повернуто ОСОБА_6 скаргу, чим допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 березня 2019 року про повернення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою дану скаргу слід направити до місцевого суду для розгляду слідчим суддею у порядку глави 26 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 березня 2019 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за його зверненням до народного депутата України ОСОБА_7 № 5 від 12.01.2019 року скасувати, а матеріали скарги ОСОБА_6 направити до Личаківського районного суду м. Львова для розгляду слідчим суддею в порядку, визначеному главою 26 КПК України.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4