Справа № 373/729/19
УХВАЛА

про арешт майна

07 травня 2019 року Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , власників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , секретаря судових засідань ОСОБА_7 , розглянувши в судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому клопотання слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, капітана поліції ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179 від 03 травня 2019 року, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даному матеріалу,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2019 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «BMW 530 TD», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Михайла Грушевського в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, зіткнувся із автомобілем марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку та здійснював маневр повороту ліворуч. Внаслідок даної дорожньої транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, розриву зв`язок нижньої кінцівки, відомості про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України. Кримінальному провадженню присвоєно № 0000179.

З клопотання слідчого вбачається, що під час огляду місця події були тимчасово вилучені та доставлені на майданчик тимчасового зберігання ( вул. Лагерна, 44, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область) автомобілі марки «BMW 530 TD», номерний знак НОМЕР_1 , та марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 22 травня 2013 року власником автомобіля марки «BMW 530 TD», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 16 листопада 2018 року власником автомобіля марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 .

Вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження та містять на собі сліди злочину, тому потребують подальшого дослідження.

У органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, оскільки не призначено та не проведено ряд експертиз, що матимуть доказове значення по даному кримінальному провадженню. У випадку не накладення арешту на майно та повернення його власникам, останні матимуть можливість, з метою уникнення кримінальної відповідальності, приховати, пошкодити або знищити речові докази, які свідчать про вчинення ними кримінального правопорушення. У випадку накладення арешту на майно орган досудового розслідування матиме реальну можливість повністю забезпечити збереження речових доказів.

Розгляд клопотання проводиться відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.

Слідчий повідомлений належним чином про день та час розгляду клопотання, до суду не з`явився, його неявка не є перешкодою розгляду клопотання.

Прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити. Доповнив, що арешт необхідно накласти для заборони власникам та іншим особам користуватися майном за винятком необхідності проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні.

Власники майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_6 не заперечують проти задоволення клопотання.

Відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 цього Кодексу, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Отже, слідчим ОСОБА_8 під час проведення огляду 02 травня 2019 року у період часу з 23 год. 40 хв. до 23 год. 55 хв. було вилучено автомобілі марки «BMW 530 TD», номерний знак НОМЕР_1 , та марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_2 , про що складено протокол про тимчасове вилучення транспортних засобів.

03 травня 2018 року (наступний робочий день) слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Згідно протоколу авторозподілу від 03 травня 2019 року слідчим суддею при розгляді даного клопотання було визначеного ОСОБА_9 . 06 травня 2019 року слідчий судді ОСОБА_9 подав заяву про самовідвід, яка була задоволена. Згідно повторного авторозподілу від 06 травня 2019 року слідчим суддею визначено суддю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод захист кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 року) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З врахуванням вищезазначеного, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, зважаючи на кваліфікацію кримінального правопорушення та слідчі дії, які необхідно провести за участю транспортних засобів, вважаю, що воно підлягає задоволенню, оскільки прокурором доведено наявність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна на підставі пункту 1 частини другої статті 170 КПК України. Вищезазначені транспортні засоби мають ознаки матеріальних об`єктів, визначених в ч. 1 ст. 98 цього Кодексу.

В силу ч. 5 ст. 171 КПК України, строк подачі клопотання не пропущено.

Разом з тим, вважаю, що заборона розпоряджатися та користуватися даним майном будь-яким чином повинна бути накладена за винятком проведення необхідних слідчих дій з транспортними засобами в даному кримінальному провадженні

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «BMW 530 TD», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , для заборони ОСОБА_3 та іншим особам розпоряджатися та користуватися даним майном будь-яким чином, крім проведення необхідних слідчих дій в кримінальному провадженні № 0000179 від 03 травня 2019року.

Накласти арешт на автомобіль марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , для заборони ОСОБА_4 та іншим особам розпоряджатися та користуватися даним майном будь-яким чином, крім проведення необхідних слідчих дій в кримінальному провадженні № 0000179 від 03 травня 2019року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1