Справа № 638/4992/17
Провадження № 1-кп/638/1223/18
УХВАЛА
іменем України
09 січня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальні акти по кримінальному провадженню за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, тимчасово не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 13.02.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 12.02.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 185, 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік; 02.02.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.04.2016 року, 06.05.2016 року умовно-достроково звільнився з Харківського СІЗО, невідбутий строк 9 місяців 1 день, у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,-

встановив:
В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Відповідно до вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2017 року ОСОБА_4 засуджений. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 02 серпня 2018 року вказаний вирок скасований, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 01 жовтня 2018 року.
У подальшому ухвалою дзержинського районного суду міста Харкова запобіжний захід продовжено до 12 січня 2019 року.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений покладався на розсуд суд, надав заяву, де просив вказане клопотання вирішити без присутності його захисника.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам передбаченим п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано 27.03.2017 р. та продовжено до 12 січня 2019 року.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд також враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у обвинуваченого постійного міста роботи, репутацію обвинуваченого, майновий стану обвинуваченого, наявність чи відсутність судимостей у обвинуваченого, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Беручи до уваги те, що обвинувачений може переховуватись від органів судового розслідування та незаконно впливати на свідків, потерпілих вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд також вважає встановленим існування ризиків передбачених п.1, п. 3, п.5. ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, натомість вважає відсутнім доведеність ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, так як прокурором не доведено в який саме спосіб обвинувачений за цим пунктом може вплинути та перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Під час розгляду клопотання судом вивчена можливість щодо не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1. п.3 п.5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 не працює, може переховуватися від суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, суд продовжує для ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою. Вказані ризики- є реальними та триваючими, вони виключають можливість заміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого

Виходячи з викладеного суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 слід продовжити на 60 діб.
Керуючись ст. ст. 314 -317 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 07.03.2019 року.
Ухвала остаточна.

Головуючий ОСОБА_1 .