Справа № 347/1578/18
Провадження № 11-кп/4808/45/19
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 000277 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2018 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яворів Косівського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє 21 березня 2016 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого 25 червня 2018 року по відбуттю, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - два роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - чотири роки позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишено раніше обраний тримання під вартою.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 12 липня 2018 року, з часу затримання.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить застосувати до нього більш м`яке покарання.

Вважає призначене покарання надто суворим. На його думку, суд міг призначити йому більш м`яке покарання. Вказує, що має молодий вік, планував створити сім`ю, не мав підтримки, він сирота, тому і вчинив злочини. Пояснює, що в місцях позбавлення волі усвідомив свою вину. Просить дати останній шанс виправитися.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив повторне таємне викрадення чужого майна та повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням в інше приміщення.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, обвинувачений 05 липня 2018 року близько 13 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні кімнати житлового будинку, належного ОСОБА_10 що в АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав грошові кошти у сумі 1500 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні Національного банку України, щодо іноземних валют станом на 05 липня 2018 року становило 39645 гривень та 3500 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 43145 гривень та покинув місце вчинення кримінального правопорушення розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 12 липня 2018 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території автобусної станції м. Косів підійшов до приміщення громадської вбиральні, що по АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, шляхом розбиття склопакета металопластикових дверей, проник у приміщення власником якого є фізична особа - підприємець ОСОБА_11 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 250 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму та покинув місце вчинення кримінального правопорушення розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 12 липня 2018 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись центром м. Косів побачив магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Небесної Сотні, 10А, і у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, шляхом розбиття склопакета металопластикових дверей, проник в середину приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », власником якого є фізична особа - підприємець ОСОБА_12 звідки таємно викрав вживаний ноутбук марки «LENOVO IDEAPAD 110-15IBR», чорного кольору, який потерпілий придбав 16 липня 2017 року за 6680 гривень, та грошові кошти в сумі 3155 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 9835 гривень та покинув місце вчинення кримінального правопорушення розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, оскільки згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за їх відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній;

- прокурор просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а вирок суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно з вимогами ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно, фактичні обставини скоєного ОСОБА_7 , доведеність його вини, кваліфікація дій за статтями КК України, за якими він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється. Апелянт висловив свою незгоду щодо призначеного покарання, тому суд апеляційної інстанції перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Як вбачається зі змісту вироку, призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував положення ст. 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального порання».

Суд першої інстанції взяв до уваги вказане в досудовій доповіді Косівського районного сектору з питань пробації про те, що, беручи до уваги зібрану інформацію, яка характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, відділ вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства не можливе та може становити небезпеку для суспільства чи окремих осіб.

Суд першої інстанції призначаючи покарання враховував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції вважав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відніс: щире каяття, сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочинів, часткове відшкодування завданої шкоди, що злочин скоєно внаслідок тяжкості матеріального становища.

Тому, суд першої інстанції вважав за доцільне призначити покарання в межах санкцій статей, за якими він обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку суду апеляційної інстанції, дотримався вказаних вимог закону.

Суд апеляційної інстанції вважає призначене покарання справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого ОСОБА_7 .

При прийнятті рішення суд апеляційної інстанції враховує й кількість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, що свідчить про стійку злочинну спрямованість особи винного.

На думку суду апеляційної інстанції, призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідають також принципу співрозмірності конкретних злочинних діянь, вчинених ним, з покараннями, призначеними останньому.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, викладені в доводах апеляційної скарги як підстави для пом`якшення покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував при обранні виду та строків покарань обвинуваченому за вчинені злочини, про що обґрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку.

Суд першої інстанції, з урахуванням всіх даних щодо особи ОСОБА_7 , які вбачалися з матеріалів кримінального провадження, обставин, які пом`якшують покарання, за наявності обставини, яка обтяжує покарання, призначив покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 у виді позбавлення волі на наближений до мінімального строк.

Призначення покарань інших більш м`яких, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженні у їх сукупності, даних про особу обвинуваченого, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідатиме цілям, передбаченим ст. 50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, що визначені ст. 65 КК України.

При цьому, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні остаточного покарання, суд першої інстанції вирішив його призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно призначеного покарання є непереконливими та підстави для зміни вироку суду за мотивами викладеними в апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5