ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/55/19 Справа № 215/5839/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянувши 14 січня 2019 року у відкритому судовому засіданні в міста Дніпро апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року, по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001855 від 16 жовтня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючому на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, на обліках лікаря психіатра не перебуваючого, з квітня 2010 року перебував під наглядом лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, знятий з-під нагляду в листопаді 2011 року через відсутність відомостей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-29.08.2017 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання слідчого СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - задоволено частково.
Застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки: 1) В період часу з 20:00 год. до 07:00 год. не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням робочого часу, в разі працевлаштування; 2). Не відлучатися за межі м. Кривого Рогу без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3). Повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця свого проживання.
Вказані обов`язки покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах двох місяців, тобто по 18.02.2019 року включно.
Мотивуючи свою ухвалу слідчий суддя погодився із наявністю такого вагомого ризику як те, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від органів досудового слідства або суду, прийшов до висновку, що слідчим та прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти даному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. У зв`язку з наведеним, врахувавши особу підозрюваного, який одружений, має на утриманню малолітню дитину сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, постійно проживає за місцем реєстрації; має постійні тимчасові підробітки, слідчий суддя зазначив, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, із визначенням підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати, та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
В обґрунтування зазначає, що вказана ухвала є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вказує на те, що Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1. З, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та доведені в суді.
Так, ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, про що йому повідомлено про підозру 18.12.2018.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч,2 ст. 121 КК України відноситься до категорії тяжких, відповідно до ст.12 КК України, адже санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке ОСОБА_7 може бути визначено судом у разі визнання його винним, останній може переховуватись від орган/ досудового розслідування, прокурора та суду, чим допустити настання ризику передбаченого п.1 ч.І ст.177 КПК України.
Відповідно до встановлених під час досудового розслідування даних про особу підозрюваного - ОСОБА_7 , зухвала поведінка підозрюваного, малозначний привід, що послугував вчиненню особливо тяжкого злочину, пов`язаного із насильством, під час вчинення правопорушення, те що ОСОБА_7 притягався раніше до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, 29.08.2017 ОСОБА_7 засуджено Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік. офіційно не працює, наявність соціальних зв`язків із раніше засудженими, схильність до поліпшення свого майнового стану за рахунок вчинення злочинів проти власності, свідчить про те, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення, чим продовжити свою злочинну діяльність та допустити настання ризику, передбаченого п.5 ч.І ст.177 КПК України.
Крім цього, ОСОБА_7 визнаючи свою вину частково у вчиненні інкримінованого йому злочину, перебуваючи на свободі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності чи її пом`якшення, може здійснити вплив на потерпілого, а також на свідків у даному кримінальному провадженні, які не є його родичами та мешкають по сусідству з ним ( в одному домі), чим допустити настання ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Оцінюючи наведені ризики у сукупності, вважає їх реальними та такими, що виправдовують обмеження свободи підозрюваного ОСОБА_7 , з метою забезпечення належного виконання ним, покладених на нього обов`язків, як підозрюваного, а також охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого не були дотримані належним чином. Внаслідок чого ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Так, з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не вбачається висновків слідчого судді щодо обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та які ризики або ризик, на думку слідчого судді, доведені стороною обвинувачення, що дає підстави взагалі застосувати до підозрюваного будь-який запобіжний захід. Натомість оскаржувана ухвала містить в собі протиріччя, оскільки слідчим суддею зазначено про недоведеність стороною обвинувачення заявлених ризиків та встановлено лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, тому до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід. У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора є належними та обґрунтованими.
Водночас, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про його обґрунтованість, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Так, апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема, оглядами місць події від 16.10.2018 р. та 17.10.2018 р., показаннями потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , висновком експерта №1854 від 28.11.2018 року.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що вони є також обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують та для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зокрема, апеляційним судом встановлено, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме з метою уникнення відповідальності підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
При цьому колегія суддів у відповідності до ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, що у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вагомість наявних доказів про вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, постійного місця роботи не має, у шлюбі не перебуває, та усвідомлюючи можливість застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі та бажаючи його уникнути, може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому суду, чим допустити настання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Окрім цього, апеляційний суд також враховує наявність у підозрюваного місця реєстрації та проживання, який одружений, має на утриманню малолітню дитину сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак заявлені ризики дійсно об`єктивно існують і застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе їм запобігти та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на вищевикладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а до підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Тож колегія суддів, враховуючи викладені обставини, той факт, що дане кримінальне правопорушення спричинило загибель людини, та керуючись вищенаведеними нормами закону, вважає за необхідне не визначати в даному випадку розмір застави на підставі п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року, по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001855 від 16 жовтня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 скасувати та постановити нову, якою Клопотання слідчого СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 лютого 2019 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 взяти під варту в залі суду негайно.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 рахувати з 14 січня 2019 року - моменту його затримання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4