Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року
м. Київ
справа № 234/14561/16-к
провадження № 51-531ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 листопада 2018 року в межах кримінального провадження № 0002297 від 02 серпня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсаков Сахалінської області, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Краснолиманського міського суду Донецької області

від 28 березня 2016 року за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Ясинуватського міського суду Донецької області

від 04 квітня 2011 року за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК.
Встановлені обставини
Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 04 грудня 2017 року:
- ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області

від 28 березня 2016 року і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
- ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 листопада 2018 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора залишено без задоволення,

а вирок місцевого суду без змін.
Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суть питання
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, вказуючи на недотримання апеляційним судом вимог статей 2, 94, 370 і 419 КПК, прокурор у касаційній скарзі фактично не погоджується із висновком апеляційного суду про правильність кваліфікації місцевим судом дій обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК,

а не за ч. 2 ст. 187 цього Кодексу. При цьому прокурор не вказує, у чому конкретно полягають ці порушення і як вони вплинули чи могли вплинути на законність оскаржуваного судового рішення та чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 2

ст. 438 КПК з огляду на приписи ст. 412 цього Кодексу. Натомість доводи прокурора зводяться до невідповідності висновків місцевого суду (рішення якого не оскаржується у касаційній скарзі) фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК

не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Також у касаційній скарзі прокурор не вказує, чи були заявлені стороною обвинувачення в апеляційному суді клопотання, які всупереч ч. 3 ст. 404 КПК цей суд безпідставно не задовольнив,а також, які конкретно доводи апеляційної скарги в порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив,

не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків. Прокурор повинна у касаційній скарзі навести мотиви своєї незгоди з кожним висновком оскаржуваної ухвали апеляційного суду.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6

та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3