Дата документу 23.04.2019 Справа № 314/172/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/834/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/172/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.86 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 січня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього амністії.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, засуджений ОСОБА_8 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі, звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що згідно п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

В апеляційній скарзі засуджений просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки Вільнянський районний суд відмовив йому, мотивуючи своє рішення тим, що він був раніше засуджений. Однак, суд не врахував стан його здоров`я, а саме те, що він має 0,2 % зору, тому його подальше перебування у колонії може привести до повної втрати зору. Також суд першої інстанції не взяв до уваги, що він є інвалідом ІІ групи та є єдиним годувальником його матері, 1932 року народження. Суд також не врахував те, що він був викрадений групою осіб та йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження та шкода його здоров`ю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного; прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції дослідив обставини, які віднесені законом до підстав застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» та надав їм оцінку у своїй ухвалі.

Так, матеріали кримінального провадження містять дані, зокрема про те, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 24.05.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Суд, відмовляючи в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», правильно обґрунтував свій висновок нормами діючого законодавства, оскільки відповідно до пункту «в» статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», зокрема амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував його стан здоров`я, те, що він є інвалідом ІІ групи та є єдиним годувальником його матері, 1932 року народження, а також те, що він був викрадений групою осіб та йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження та шкода його здоров`ю, не можуть бути враховані, як підстави для застосування відносно нього амністії.

За таких обставин, судова колегія вважає висновки суду обґрунтованими і переконливими, а рішення суду першої інстанції законним, і таким, що скасуванню, по доводах, наведених в апеляційній скарзі, не підлягає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді, також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 січня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього амністії залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4