Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 450/154/18
провадження № 51-10048ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня 2018 року в межах кримінального провадження № 0001509 від 16 липня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.
Встановлені обставини
Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 червня

2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 286 КК і призначено основне покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Вирішено питання щодо речових доказів і судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня 2018 року задоволено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та змінено вирок місцевого суду в частині призначеного покарання.
Ухвалено ОСОБА_5 вважати засудженим за ч. 1 ст. 286 КК до штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Суть питання
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного

ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня 2018 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону прокурор у касаційній скарзі не навела обґрунтування, у чому саме полягало неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність із огляду на положення ст. 438 КПК.
Касаційна скарга прокурора не містить доводів на спростування висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі щодо недоцільності застосування додаткового покарання та досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Крім того, прокурор у касаційній скарзі лише формально зазначає, що призначене ОСОБА_5 покарання є явно несправедливим через м`якість, разом із тим,

не наводить щодо цього конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК,

не вказує, чому воно є недостатнім для кари і виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як щодо виду, так і щодо його розміру.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу прокурора без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня 2018 року в межах кримінального провадження № 0001509 від 16 липня 2016 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3