ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000439 від 22 жовтня 2017 року щодо:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

-
В С Т А Н О В И Л А:

На вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2018 року прокурор Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

-ч.2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

ЄУНСС №717/1515/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11
Категорія ч.2 ст. 296 КК України
КП №11-кп/822/102/19 Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 3300 (три тисячі триста) гривень 31 (тридцять одну) копійку в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

26 лютого 2019 року від прокурора Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_10 надійшло клопотання про відмову від апеляційних вимог та закриття апеляційного провадження.

Відповідно до вимог ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі не погоджується з даним вироком суду, вважає його упередженим, одностороннім, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що в ході досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження ніяким чином не доказано наявність в діях ОСОБА_6 умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Крім того, звертає увагу, що судом грубо порушено вимоги кримінального процесуального закону та кримінального кодексу. Зокрема, зазначає, що судом неповно проведено судове слідство, у вироку маються посилання на ряд недопустимих доказів, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Просить вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 жовтня 2017 року, біля 23 години 30 хвилин, в приміщенні бару ресторану «Ретро», який розташований в смт. Кельменці Чернівецької області вул. Привокзальна, 2, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 побачив суперечку. Потерпілий ОСОБА_14 втікав через приміщення бару-ресторану. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел з хуліганських мотивів нанести тілесні ушкодження ОСОБА_14 , якого він раніше не знав. З цією метою ОСОБА_6 разом із іншими особами (матеріали щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виділені в окреме провадження), в присутності сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи умисно, з хуліганських мотивів, з метою показати свою вищість, почали одночасно наносити удари руками та ногами по тулубу та по голові ОСОБА_14 .. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 та інші особи заподіяли ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження, а саме синці в лобній ділянці зліва, в ділянці спинки носа справа, в ділянці завитка лівого вуха.

Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_6 вирішив з хуліганських мотивів нанести тілесні ушкодження ОСОБА_8 .. Підійшовши до ОСОБА_8 , ОСОБА_6 разом із іншими особами (матеріали щодо ОСОБА_15 та ОСОБА_16 виділені в окреме провадження) наніс ОСОБА_8 два удари ногою по голові. В цей час інші особи також наносили удари по ОСОБА_8 .. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 та інші особи заподіяли ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, а саме синці по задній поверхні лівого плеча в середній третині, по передньо-аксілярній лінії справа на рівні 4-5ребер, які виникли в результаті дії твердих тупих предметів та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме синець та садно навколо правого ока, синці в ділянці спинки носа дещо зліва, в ділянці зовнішнього кута лівого ока, в скроневій ділянці зліва, крововилив в ділянці внутрішнього кута білкової оболонки правого ока, струс головного мозку. Хуліганські дії ОСОБА_6 та інших осіб порушили нормальну діяльність бару-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб. Особлива зухвалість в діях ОСОБА_6 полягає у заподіянні потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Заслухавши суддю доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , з`ясувавши міркування обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні вимоги, просили скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження, думку прокурора та представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , які просили апеляцію сторони захисту залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, який постановив вирок.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 296 КК України і висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованих ним злочинів відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що викладено та наведено докладні мотиви в судовому рішенні.

Всупереч тверджень захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього цілком доведена, спростовується матеріалами кримінального провадження та доказами наведеними у вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів. Суд у вироку, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, зазначив джерело доказу, фактичні дані, що стосуються обставин кримінального провадження, а також зазначив, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дав з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, а висновки суду, викладені у вироку, виключають сумніви в їх достовірності.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено даних стосовно того, що під час збирання (формування) та процесуального закріплення покладених в основу прийнятого судового рішення доказів було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б давали апеляційному суду підстави для визнання їх недопустимими, як про це апелює захисник обвинуваченого.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги сторони захисту щодо заперечення доведення вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність його винуватості у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Судом було вичерпано всі можливості для отримання доказів, які мали значення для встановлення обставин в даному кримінальному провадженні та прийнято обґрунтоване рішення.

Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 296 КК України доведена показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , інших свідків, даними, які містяться в протоколі огляду місця події та додатках до нього, протоколів проведення слідчих експериментів з потерпілим та додатками до них, висновками експертів.

З показів обвинуваченого ОСОБА_6 наданих в суді першої інстанції вбачається, що вину у вчиненому визнав частково та надав суду відповідні показання. Зазначив, що 21 жовтня 2017 року, біля 23 години, він разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 та ОСОБА_19 приїхали в бар „Ретро.

Він зайшов у бар та зустрів ОСОБА_15 , почали розмовляти. В цей час прийшов ОСОБА_20 , якому він сказав поправити кепку. Між ОСОБА_15 та ОСОБА_21 почалася суперечка. Після чого ОСОБА_20 вибіг в іншу кімнату та привів ОСОБА_22 і ОСОБА_8 ОСОБА_8 став перед ОСОБА_15 , ОСОБА_22 став біля дверей, а ОСОБА_14 став зліва від ОСОБА_22 .. Між ОСОБА_15 та ОСОБА_8 виникла сварка. ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_8 рукою в плече, а ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_15 , після чого вони впали на підлогу.

Він побіг за ОСОБА_14 , який все почав. Коли його знайшов двічі вдарив ОСОБА_14 ногою по нозі. Чому він почав бити ОСОБА_14 пояснити не може. ОСОБА_14 зайшов в кут. В цей час забігли ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , почалася бійка. ОСОБА_12 відтягував його. ОСОБА_20 його не бив.

Тоді він вийшов до кімнати із барною стійкою. ОСОБА_15 лежав на ОСОБА_8 .. Біля них присів ОСОБА_23 та його дружина ОСОБА_24 , а ОСОБА_25 плакала. ОСОБА_22 стояв. Потім він вдарив ОСОБА_8 , щоб останній відпустив ОСОБА_15 .. Після чого він підняв ОСОБА_15 та вийшов на вулицю до туалету. ОСОБА_22 залишився в приміщенні.

Коли він повертався із туалету, побачив ОСОБА_22 , який лежав під вікном. Він почав кричати та побіг по воду. ОСОБА_12 приніс воду і вмив ОСОБА_22 , після чого останній прийшов у свідомість. Після цього жінки завели ОСОБА_22 в приміщення бару, а він пішов до мікроавтобуса. ОСОБА_15 та ОСОБА_25 вже були біля мікроавтобуса. Йшов він за ОСОБА_12 .. В цей час підійшов ОСОБА_23 та ОСОБА_26 ..

Такі покази обвинуваченого узгоджуються з свідченнями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_27 , висновками експертиз, протоколом проведення слідчого експерименту та іншими матеріалами кримінального провадження.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 16 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 показав та відтворив події від 21 жовтня 2017 року, як він в барі «Ретро» зустрів ОСОБА_15 .. Зайшов хлопець у червоній кепці. Виникла суперечка і ОСОБА_15 вдарив того хлопця у червоній кепці по голові. Хлопець пішов і привів з собою ще двох хлопців. Один із них почав говорити із ОСОБА_15 .. Виникла суперечка, почалася бійка. Хтось з хлопців почав тікати. ОСОБА_6 наніс хлопцю, який був одягнутий у червону кепку, три удари ногою по сідницях. Потім ОСОБА_6 повернувся до барної стійки і один раз вдарив правою ногою хлопця, який лежав, в ліве плече.

З висновку судово-медичної експертизи №1345 екс від 23 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Кельменецької ЦРЛ з 24 жовтня по 06 листопада 2017 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови, обличчя. Забій грудної клітки справа. З 07 по 17 листопада 2017 року ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Чернівецького військового госпіталю військової частини НОМЕР_1 з діагнозом стан після перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (21.10.2017 року) з стійким цефалічним синдромом, вегето-судинною нестійкістю.

При приведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 виявлено наступні легкі тілесні ушкодження: синці по задній поверхні лівого плеча в середній третині, по передньо-аксілярній лінії справа на рівні 4-5 ребер та виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме синець та садно навколо правого ока, синці в ділянці спинки носа дещо зліва, в ділянці зовнішнього кута лівого ока, в скроневій ділянці зліва, крововилив в ділянці внутрішнього кута білкової оболонки правого ока, струс головного мозку. Всі перелічені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставинах можуть відповідати подіям 21 жовтня 2017 року.

З висновку судово-медичної експертизи №1344 екс від 25 жовтня 2017 року вбачається, що в ОСОБА_14 виявлено легкі тілесні ушкодження, а саме: синці в лобній ділянці зліва, в ділянці спинки носа справа, в ділянці завитка лівого вуха. Такі тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів і можуть відповідати подіям 21 жовтня 2017 року.

Крім того, районним судом досліджено відеозапис з камери спостереження, на якому зафіксовано, як 22 жовтня 2017 року о 00 години 56 хвилин, починаючи з 05 секунд, ОСОБА_6 наносить удари ногами ОСОБА_14 , починаючи з 23 секунди, ОСОБА_6 наносить два удари ногою по голові ОСОБА_8 , який в цей час лежав на підлозі.

Отже, наведені вище доводи є належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що доводить спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_6 на нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , яке супроводжувалось грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

При цьому, колегія суддів виходить із того, що, як визначив Верховний Суд України у п.4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 року - дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства і а супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Пунктом 5 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ встановлено, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, та ін..

Згідно п.6 цієї ж Постанови, хуліганство визнають учиненим групою осіб і кваліфікують за ч. 2 ст. 296 КК України у разі участі в злочинних діях декількох (двох і більше) виконавців незалежно від того, яка форма співучасті мала місце.

Як вбачається із показів обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , які узгоджуються між собою і не суперечать одні одним, та які вказали, що інцидент відбувався за участю ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, що також підтверджується матеріалами кримінального провадження. За таких обставин, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 296 КК України, а пред`явлене обвинувачення за вказаною статтею є доведеним.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України від 04.10.2012 року: хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені об`єкти захисту. Висновки про зміст і спрямованість цього діяння роблять із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Наміри вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

В даному кримінальному провадженні, як встановлено районним та перевірено апеляційним судом стали об`єктивні дані (обставини), які були досліджені в судовому засіданні, зокрема відсутність особистої неприязні між ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_14 і ОСОБА_8 , напередодні злочину, ініціювання сварки обвинуваченим із використанням нікчемної причини, нічний час, громадське місце, в якому відбувалась подія, активний характер дій ОСОБА_6 , причинний зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, що настали.

З огляду на ці обставини та їх кримінально-правове значення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про наявність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Отже, на думку колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 296 ч.2 КК України установлена районним судом, не суперечить фактичним обставинам та матеріалам кримінального провадження. Всі докази, покладені в основу вироку, були предметом дослідження в суді першої інстанції та є обґрунтованими, судом зроблений юридичний аналіз вчинених та доведених досудовим слідством злочинів.

Крім того, при вивченні матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження, оскільки були допитані потерпілі, свідки, досліджені письмові матеріали кримінального провадження, розглянуті клопотання учасників судового процесу, а тому на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині також є безпідставними.

Всі письмові докази, які були досліджені під час судового розгляду виготовлені згідно вимог КПК, свідчення потерпілих, свідків є послідовними та узгоджуються між собою, не містять протиріч та взаємно доповнюють один одного і безпосередньо досліджені судом.

Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді потерпілих та свідків відсутні. Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або містять протиріччя, колегією суддів не встановлено.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності в момент спричинення та даним про особу винного. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, вирішення місцевим судом питання призначення ОСОБА_6 покарання ґрунтується на наведених вимогах та на думку колегії суддів, воно обране обвинуваченому з дотриманням вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Так, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 враховано тяжкість вчиненого злочину, зокрема злочин, передбачений ч.2 ст. 296 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а також враховано особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, по місцю проживання та служби характеризується позитивно, його молодий вік.

До обставин, які б пом`якшували покарання відповідно до ст. 66 КК України судом враховано часткове визнання вини.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого згідно із ст. 67 КК України судом не встановлено.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на роль кари як мети покарання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 можливе без реального відбування покарання.

На думку колегії суддів, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам, а також обраний з урахуванням досудової доповіді органу пробації (а.с.71-75) .

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких інших порушень норм кримінально-процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 403, 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст. 296 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3