Справа №463/7254/18
Провадження №1-кс/463/220/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова
Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно, а саме на боєприпаси марки «Standard Plus», калібром 0,22 у кількості 50 одиниць, боєприпаси марки«Standard Plus», калібром 0,22 у кількості 314 одиниць, боєприпаси, калібром 7,62х39 у кількості 200 одиниць. Дані боєприпаси були вилучені в нього під час проведення обшуку. Вказав, що в нього є всі дозвільні документи на зберігання вказаних боєприпасів. З наведених підстав, враховуючи, що він є власником згаданих боєприпасів у зазначеному вище кримінальному провадженні, вважає, що накладенням арешту на вказане його майно у кримінальній справі порушується його право користуватись майном, через що просив вказаний арешт скасувати.
У судовому засіданні ОСОБА_3 , підтримав заяву про зняття арешту з наведених у ній підстав, просив її задоволити.
Слідчий в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин. Причини своєї неявки суду не повідомив. Його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду вказаної справи.
Вивчивши заяву про скасування арешта майна та матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку заявника, вважаю, що заява про скасування арешту на майно задоволенню не підлягає.
Встановлено , що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 06.12.2017 року року було накладено арешт на майно ОСОБА_3 включаючи і боєприпаси вилучені під час обшуку у його житлі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження арештоване майно визнано речовим доказом у справі, дослідження яких може відбутися тільки на стадії судового розгляду. На даний час судом не досліджено зазначені речові докази та інші пов`язані з ними докази. За таких обставин вважаю неможливим зняття арешту з майна, яке визнано речовим доказом.
За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.
За таких обставин вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може бути предметом кримінально-протиправних дій. Завданням накладення арешту у даному випадку є запобігання можливості знищення майна.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи, що розгляд кримінального провадження №0002985, на теперішній час не завершений, а власником майна не доведено, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Слід також зазначити, що наявність у власника згаданого майна дозвільних документів на можливість зберігання боєприсів може бути підставою для закриття кримінального провадження та зняття арешту з майна.
З урахуванням викладеного, заява ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, на даний час задоволенню не підлягає, що не позбавляє власника вказаного майна звернутися до слідчого судді з клопотанням повторно.
Керуючись ст.ст.174,371-372 КПК України,
у х в а л и в:

У задоволенні заяви про скасування арушту на майно, а саме: боєприпаси марки «Standard Plus», калібром 0,22 у кількості 50 одиниць, боєприпаси марки«Standard Plus», калібром 0,22 у кількості 314 одиниць, боєприпаси, калібром 7,62х39 у кількості 200 одиниць - відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1