Справа № 709/229/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
скаржника - ОСОБА_3 ,
слідчого СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП

в Черкаській області - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 31 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 31 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження
№ 0000577, внесеного внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань
25 листопада 2016 року.
В обґрунтування скарги зазначалося, що вказаною постановою від 31 грудня 2018 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України.
Такий висновок слідчого скаржник ОСОБА_3 вважала передчасним, оскільки досудове розслідування проведено з порушенням вимог КПК України без належної всебічної оцінки наявних матеріалів у справі. Стверджувала, що втретє, закриваючи дане кримінальне провадження, слідчий вказала, що ОСОБА_5 не переховує майно, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення. Під час проведення обшуку у ОСОБА_5 не було виявлено автомобіля, однак не з`ясовано за яких обставин він зник. Саме ОСОБА_5 звертався на підставі довіреності від імені ОСОБА_6 до Чорнобаївського районного суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність слідчого і повернення йому тимчасово-вилученого майна - автомобіля ВАЗ 21093 (д.н.з. НОМЕР_1 ). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області вказаний автомобіль, як речовий дока,з повернуто саме ОСОБА_5 і попереджено останнього про необхідність зберігання транспортного засобу в придатному стані. Свій обов`язок по збереженню майна ОСОБА_5 не виконав. Водночас свідок ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_5 автомобіль їй не віддав. З 2013 року вона цей автомобіль не бачила. Таким чином, ОСОБА_5 зобов`язаний був зберігати цей автомобіль, мав таку можливість, але не виконав ухвалу суду і автомобіль для проведення експертизи не надає. В його діях наявний склад злочину, а тому слідчий не мав права закривати дане кримінальне провадження.

Водночас, що стосується злочину, передбаченого ст. 388 КК України, то в цій частині слідчий також незаконно закрив кримінальне провадження, оскільки ОСОБА_5 було достовірно відомо, що ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від

11 листопада 2016 року на вказаний автомобіль накладено арешт. Ухвала суду проголошувалась в судовому засіданні, на якому був присутній ОСОБА_5 . Останній не надає ніякої інформації про місце знаходження автомобіля, приховуючи його. Крім того, ОСОБА_5 писав зберігальну розписку, а також був попереджений судом про відповідальність за зберігання вказаного автомобіля, а його покази не збігаються з показами ОСОБА_6 .

Присутня у судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримала подану скаргу та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній. Зазначала, що досудове розслідування проведено неповно.
Слідчий СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області
ОСОБА_4 у судове засідання з`явилася, проти задоволення скарги заперечила. Додатково пояснила, що передача автомобіля ОСОБА_5 відбувалася органами міліції, а після її реорганізації в поліцію документи, що підтверджують передачу автомобіля, були знищені.
Розглянувши скаргу та додані до неї документи, а також дослідивши матеріали досудового розслідування, надіслані слідчим СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 , суд встановив таке.
Постановою слідчого СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області від 31 грудня 2018 року кримінальне провадження № 0000577, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 листопада 2016 року, - закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
З матеріалів досудового розслідування та оскаржуваної постанови вбачається, що вона винесена слідчим передчасно.
Зокрема, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчий констатує: "під час проведення досудового розслідування 3 лютого 2018 року за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, проведено санкціонований обшук, але автомобіля ВАЗ-21093 (д.н.з. НОМЕР_1 ), а також документів на нього не виявлено. Проведена слідча дія свідчить, що ОСОБА_5 не переховує від слідства вище вказане майно".
Разом з тим, стверджуючи про те, що ОСОБА_5 не переховує від слідства вказаний автомобіль, слідчий дійшов досить суперечливого висновку про відсутність складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України (невиконання судового рішення), ч. 1 ст. 388 КК України (незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації).
При цьому в основу такого висновку покладено показання сусідів та жителів с. Піщане Золотоніського району Черкаської області про те, що у ОСОБА_7 за місцем проживання вони уже багато років не бачать вказаний автомобіль, або щоб останній ним користувався.
Водночас слідчий при прийнятті оскаржуваної постанови спирається на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2014 року, зокрема на те, що вказаною ухвалою ОСОБА_5 не попереджено про кримінальну відповідальність за втрату ввіреного йому майна, а саме автомобіля.
Так, ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2014 року попереджено ОСОБА_5 про необхідність зберігати речовий доказ у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Іншою ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 листопада
2016 року накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 21093 (д.н.з. НОМЕР_1 ), 1993 року випуску, що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Під час допиту свідка ОСОБА_6 19 січня 2019 року, остання показала, що її чоловік здійснив обмін автомобіля ВАЗ 21093 (д.н.з. НОМЕР_1 ) на автомобіль "ГАЗель", власником якого був ОСОБА_5 , зареєструвавши "ГАЗель" на себе. Після обміну вона ні ОСОБА_5 , ні автомобіль ВАЗ 21093 не бачила, де вказаний автомобіль знаходиться не знає.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим достаменно не встановлено хто виконував ухвалу суду, на підставі якої повернено автомобіль марки
ВАЗ 21093 (д.н.з. НОМЕР_1 ), 1993 року випуску, ОСОБА_5 , де знаходиться вказаний автомобіль на даний час. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних про зняття цього автомобіля з реєстрації, або вибуття з володіння ОСОБА_5 іншим чином.

Вказані обставини свідчать про те, що слідчий не забезпечила ефективного, ретельного, всебічного та сумлінного розслідування у даному кримінальному провадженні, внаслідок чого дійшла передчасних та суперечливих висновків.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що його виключають, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження й оцінки слідчим доказів у сукупності.
Відповідно до п. 4 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, з-поміж іншого, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Згідно з ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про, з-поміж іншого, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Разом з тим всупереч вказаним вище процесуальним нормам мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить мотивів прийняття рішення про закриття кримінального провадження та їх обґрунтування.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
З огляду на зазначене вище тільки за результатами проведення необхідних слідчих дій щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, та в залежності від встановленого, є можливим прийняття законного та обґрунтованого рішення, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 2, 9, 24, 303, 307 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 31 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань
25 листопада 2016 року за № 0000577, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України - задовольнити.
Постанову слідчого СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 31 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження
№ 0000577, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 листопада
2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України, - скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000577 повернути до
СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області для подальшого досудового розслідування.
Копію ухвали направити СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області, Чорнобаївському відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області,
ОСОБА_3 - для відома.
Ухвала суду набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1