В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.04.2019 Справа №607/18949/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000424 від 16 серпня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лосяч Борщівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2018 року близько 20.00 год. у потерпілої ОСОБА_5 , яка перебувала на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт із обвинуваченим ОСОБА_3 , під час якого обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на порозі свого будинку, повернувся обличчям до потерпілої ОСОБА_5 , котра в цей час знаходилася на верхній сходинці, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг передбачити, проявивши злочинну недбалість, умисно штовхнув ногою потерпілу ОСОБА_5 в область грудної клітки, в результаті чого вона впала зі сходів на землю на правий бік.

Обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно, не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, хоча повинен був і міг передбачити, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілій ОСОБА_5 , цілеспрямовано наносячи удар, спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді травми правої нижньої кінцівки у вигляді закритого перелому зовнішньої кісточки малогомілкової кістки, із зовнішніми ушкодженнями синець зовнішньо-нижнього квадранта правої сідниці із поширенням на задньо-зовнішню поверхню правого стегна, ділянки гомілково-ступневого суглоба з поширенням на стопу, садно ділянки правого ліктьового суглобу.

Виявлені у потерпілої ОСОБА_5 травма правої нижньої кінцівки не була небезпечна для життя, проте у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України не визнав, вважає, що це була провокація зі сторони потерпілої ОСОБА_5 . Пояснив, що 15 серпня 2018 року він перебував у належній йому частині будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 . Побачивши, що його колишня дружина потерпіла ОСОБА_5 і дочка ОСОБА_8 разом з іншими особами вирізають ворота, він вийшов на вулицю, підійшов до легкового автомобіля червоного кольору, в якому сидів їх зять ОСОБА_9 , сфотографував на телефон державний номер автомобіля, після чого повертався назад у будинок. Коли повертався до своїх дверей, то бачив потерпілу ОСОБА_5 біля вхідних дверей до її частини будинку. Перебуваючи в середині будинку він чув удари в стіну зі сторони де проживає потерпіла. Через деякий час потерпіла ОСОБА_5 і ОСОБА_8 вирвали з його дверей ручку і дерев`яну планку. Внаслідок цих дій потерпіла ОСОБА_5 впала і почала кричати. Відразу після цього приїхала карета швидкої медичної допомоги. Ним було викликано поліцію, оскільки вирізали ворота і стукали молотками у стіну, відбувалось пошкодження майна. Ударів потерпілій ОСОБА_5 він не наносив. Вважає, що вона впала сама на сходи довжиною 1, 20 м, коли відірвала ручку і планку від дверей. Огорожу зі сторони частини будинку потерпілої ОСОБА_5 поставив саме він для захисту від безпритульних собак і щоб не було вільного проходу. Також обвинувачений ОСОБА_3 повідомив з потерпілою та дочкою не конфліктував, тому що адвокат його попередив про можливі провокації щодо нього з їх сторони. Просить виправдати його у вчиненні даного кримінального правопорушення. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди не визнає.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_3 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду.

Зокрема, показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка вказала, що 15 серпня 2018 року вона разом з працівниками поліції приїхала до будинку за адресою АДРЕСА_1 , де вона проживає, щоб розрізати і відчинити ворота, якими обвинувачений закрив доступ до належної їй частини будинковолодіння.За допомогою драбини вона проникла на територію своєї частини будинковолодіння та пилкою відрізала штир, який перешкоджав відчинити ворота. В цей час працівники поліції поїхали на виклик. Її донька ОСОБА_8 також приїхала до неї. Окрім цього пізніше приїхав її знайомий по роботі ОСОБА_9 , який допоміг носити речі. Перебуваючи на дорозі поряд зі своїм будинком, вонапобачила, як обвинувачений ОСОБА_3 підбіг до автомобіля ОСОБА_9 , який знаходився на вулиці на відстані орієнтовно 10-15 метрів від будинку, почав фотографувати державний номер автомобіля та наносити удари по ньому, брати руками та трясти кермо і водія, одночасно словесно йому погрожуючи. В цей час вона підбігла до автомобіля, почала кричати до обвинуваченого ОСОБА_3 , після чого останній побіг до входу у свою частину будинку, нащо вона побігла за ним, вимагаючи видалити зі свого телефону щойно зроблені фото державного номера автомобіля, мотивуючи небажанням створювати ОСОБА_9 зайві проблеми. Вона наздогнала обвинуваченого ОСОБА_3 біля вхідних дверей до його частини будинку, нащо він повернувся і вдарив її правою ногою в праву частину грудей, внаслідок чого вона впала на землю і почала кричати від болю. Перед тим обвинувачений якраз зловився за ручку дверей, щоб їх відчинити. Після цього протягом п`яти хвилин приїхала карета швидкої медичної допомоги і її забрала. Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Щодо міри покарання, просить суд карати обвинуваченого суворо.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 яка пояснила, що вона є донькою потерпілої та обвинуваченого. 15 серпня 2018 року близько 15.00 год. їй зателефонувала мати ОСОБА_5 та повідомила про необхідність прибуття щоб допомогти зайти разом з працівниками поліції на територію частини належного їй будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 . Коли вона приїхала за вказаною адресою, то потерпіла ОСОБА_5 вже розрізала арматуру на воротах, а працівники поліції в цей час поїхали на виклик. Після того як ворота було відчинено, вона зателефонувала своєму знайомому ОСОБА_9 і попросила його приїхати за вказаною адресою. Поносивши всі речі в будинок, вони із ОСОБА_9 сіли в автомобіль. В цей час до автомобіля підбіг обвинувачений ОСОБА_3 і почав фотографувати його. ОСОБА_9 зробив йому зауваження, після чого батько побіг до будинку. Слідом за ним побігла потерпіла ОСОБА_5 , яка вимагала видалити зроблені фото з телефону і не вмішувати ОСОБА_9 в їх справи. Також за ОСОБА_3 побігли вона і ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_3 схопився за ручку дверей і вдарив потерпілу, яка стояла на одну сходинку нижче від нього, правою ногою в груди, від чого вона впала на бетонну плиту між першими і другими сходами. При цьому ОСОБА_9 під час її падіння встиг в цей момент підтримати голову потерпілої. Нанісши удар ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_3 зайшов у будинок. Нею було викликано карету швидкої медичної допомоги.

Окрім цього, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, також доводиться оголошеними та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 15 серпня 2018 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 повідомила про вчинення кримінального правопорушення, зокрема зазначила, що 15 серпня 2018 року близько 20.00 год. за адресою АДРЕСА_1 на території будинкоковолодіння, а саме на сходах, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 один удар ногою в область живота, від чого вона впала із сходин.

(а.м.к.п.50-51);

- висновком експерта № 1011, від 28 серпня 2018 року судово медичної експертизи відповідно до якого, на підставі даних судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_5 , 1958 року народження, вивчення медичних документів на її ім`я, беручи до уваги повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань, підсумовано, що у ОСОБА_5 при судово-медичній експертизі 20 серпня 2018 року та при зверненні за медичною допомогою діагностовано травму правої нижньої кінцівки у вигляді закритого перелому зовнішньої кісточки малогомілкової кістки, із зовнішніми ушкодженнями - синець зовнішньо-нижнього квадранта правої сідниці із поширенням на задньо-зовнішню поверхню правого стегна, ділянки гомілково-ступневого суглоба з поширенням на стопу, садно правого стегна. Крім цього, при судово-медичній експертизі також виявлено садно ділянки правого ліктьового суглоба. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 утворились від дії тупих предметів. Зважаючи на морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, відсутність ознак консолідації (зрощення) перелому, свідчать про їх утворення близько за 5-7 діб до проведення судово-медичного огляду, не виключено у вказаний в ухвалі термін події 15 серпня 2018 року. Утворення вище вказаних ушкоджень у ОСОБА_5 за обставин повідомлених нею при судово-медичній експертизі (внаслідок нанесення удару ногою в праву половину живота із подальшим падінням із сходів та вдарянням правою половиною тулуба, (в тому числі правою ногою до них), не виключається. Виявлена у ОСОБА_5 травма правої нижньої кінцівки не була небезпечною для життя, проте у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості за п. п. 2.2.1, 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995). Садно ділянки правого ліктьового суглоба належить до легких тілесних ушкоджень - п. 2.3.5. цих Правил. Виставлений при зверненні за медичною допомогою 15 серпня 2018 року у травмпункті Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги та подальших лікарських оглядах у КНП Тернопільська комунальна міська лікарня № 2 діагноз забиття тканин грудної клітки справа та попереково-крижового відділу хребта із вираженим больовим синдромом, не підтверджений об`єктивними клінічними даними, відсутність будь-яких зовнішніх слідів травматичного впливу, і тому не підлягає експертній оцінці, що узгоджується із п. 4.6. цих Правил.

(а.м.к.п. 53-56 );

- протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_9 від 18 серпня 2018 року та долученою до нього таблицею ілюстрації, в ході якого ОСОБА_9 за участю статиста показав, як потерпіла ОСОБА_5 , знаходилась на верхній сходинці входу до будинку за адресою АДРЕСА_1 , повернута обличчям до ОСОБА_3 , який в цей час наніс ногою один удар в область живота ОСОБА_5 , від чого остання впала зі сходів на землю.

(а.м.к.п. 57 - 61);

- протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_8 від 21 серпня 2018 року та долученою до нього таблицею ілюстрації, в ході якого ОСОБА_8 за участю статиста показала, як потерпіла ОСОБА_5 підійшла до вхідних дверей частини будинку ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , який в цей час знаходився на порозі вказаного будинку обличчям до ОСОБА_5 і як наніс останній один удар ногою в область грудної клітки, від чого ОСОБА_5 впала зі сходів на землю.

(а.м.к.п. 62-64);

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_5 від 30 серпня 2018 року та долученою до нього таблицею ілюстрації, в ході якого ОСОБА_5 за участю статиста показала, як ОСОБА_3 , знаходячись на порозі свого будинку за адресою АДРЕСА_1 , був повернутим обличчям до ОСОБА_5 , наніс ногою один удар в область грудної клітки ОСОБА_5 , внаслідок чого остання не втримавши рівноваги впала на землю, тим самим сильно вдарившись правою частиною свого тіла

(а.м.к.п. 65-68).

При цьому суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та невизнання ним своєї вини в частині необережного спричинення потерпілій тілесного ушкодження, оскільки вони повністю спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 .

Показання потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 під час судового слідства були послідовними та незмінними такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з їхньої сторони суд не вбачає.

Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману та уникнення останнім кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу винного, його вік та стан здоров`я. Обставин, що б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У ході судового розгляду кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, зокрема майнової шкоди в розмірі 2000 грн. затрачених потерпілою на лікування та придбання медикаментів, та витратами на послуги таксі, у зв`язку з обмеженою можливістю потерпілої ОСОБА_5 самостійно пересуватися, також вартість витрат на правову допомогу в сумі 9800 грн. та моральної шкоди в сумі 100000 грн., що спричинена душевними стражданнями, фізичним болем та образами зі сторони відповідача.

При цьому суд виходить із вимог ст. 127 КПК України, яка передбачає, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно із вимогами ст. 22 ЦК України, яка передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на наведені вимоги закону та обставини справи, суд вважає, що позовна вимога потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 2000 грн. завданих внаслідок спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень, необхідності лікування у зв`язку із цим, не підлягає задоволенню. У матеріалах кримінального провадження з представлених позивачем копій призначень лікаря, рецепту, які датовані жовтнем 2018 року та висновком сімейного лікаря від 23 жовтня 2018 року, даними записів медичної карти від 14 вересня 2019 року та консультативним висновком спеціаліста, протоколом обстеження відділення функціональної діагностики від 18 жовтня 2018 року не встановлено фактично понесених майнових витрат ОСОБА_5 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 та спричинення їй перелому зовнішньої кісточки малогомілкової кістки, синців та саден, придбання медикаментів та інших збитків у зв`язку із обстеженням та лікуванням перелому, який мав місце 15 серпня 2018 року. У той же час, позивачем пред`явлено позовні вимоги до обвинуваченого в межах кримінального провадження 05 жовтня 2018 року, та лише в останньому судовому засіданні надано копії чеків на підтвердження визначеної суми витрат 2000 грн. на придбання медикаментів (капсули «Корвалмент», таблетки «Тивомакс-Дарниця», льодяники «Доктор Мом», «Фарингосепт», таблетки «Копацил», фіто чаї 2 шт., таблетки «Спазмалгін», «Л-Тироксин», «Німід -Форте», «Імет», бахіли, гінекологічний набір, спрей «Форинекс» таблетки «Но-Шпа», гарячий напиток «Мед Лимон», капсули «Утрожестан», вологі серветки, таблетки «Кораксан», плитка «Гематоген», система ПК21-02 екопласт), які датовані 25, 29 - 30 жовтня 2018 року, 11 листопада 2018 року, значно пізніше від моменту отримання травм, можливих необхідних витрат з цим, а також пред`явлення позовних вимог. Вказані обставини свідчать про необґрунтованість позовної вимоги, з огляду і на те, що надані ОСОБА_5 чеки про придбання медикаментів не стосуються вищенаведених спричинених травм та їх лікування. Не підтверджено належними доказами і витрати на послуги таксі, у зв`язку з обмеженою можливістю потерпілої ОСОБА_5 самостійно пересуватися.

Також позивач просить суд стягнути 9800 грн. вартості послуг адвоката ОСОБА_6 згідно актів виконання робіт у кримінальному провадженні та договору про надання правової допомоги, за якими він просить стягнути з відповідача 2100 грн. за ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, 700 грн. за участь у проведенні допиту, 700 грн. за прийняття участі у проведенні слідчого експерименту з участю потерпілої, 1400 грн. - складання запитів в межах підготовки цивільного позову до суду, 2800 грн. підготовка матеріалів та написання цивільного позову, 700 грн. складання та розрахунку витрат, 2800 грн. прийняття участі у судових засіданнях, а всього на загальну суму 9800 грн., яка, суд вважає не підлягає відшкодуванню потерпілому з обвинуваченого ОСОБА_3 .

При цьому, судом враховано, що згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Також щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд враховує, що згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Однак, в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано, документів, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та інші.).

Згідно постанови Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За вказаних обставин, за відсутності доказів якими позивач доводить розмір майнової шкоди, зокрема витрат на придбання медикаментів, а також професійну правничу допомогу, на які посилається як на підставу своїх вимог, за відсутності будь яких даних що обґрунтовують вимоги та інших доказів, які мають значення для вирішення позову в цій частині, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 в частині відшкодування 2000 грн. затрачених на лікування та придбання медикаментів, послуги таксі, 9800 грн. коштів витрачених на професійну правову допомогу, за недоведеністю заявлених позовних вимог.

При вирішенні заявленого цивільного позову в частині моральної шкоди суд враховував наступне. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, за змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позов в частині відшкодування моральної шкоди на суму 100 000 грн. обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 навмисно наносячи потерпілій ОСОБА_5 удар ногою в груди принизив її як жінку та мати, виразив свою повну зневагу до неї, як особистості та маючи намір самоствердитись в присутності сторонніх осіб ображав її словесно, чим наніс моральні страждання не менші ніж спричинена фізична біль. Внаслідок його дій потерпіла отримала перелом ноги, у зв`язку з чим один місяць перебувала у гіпсі, не могла самостійно ходити, потребувала сторонньої допомоги. За нею доглядала донька, що позбавляло її можливості працювати через необхідність стороннього догляду матері, позивач змушена була змінити свій звичний спосіб та ритм життя. У наслідок стресу в потерпілої ОСОБА_5 загострилося захворювання на цукровий діабет, через що вона не може повноцінно харчуватись для того щоб відновитись та вилікуватись. Окрім цього, з доданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 отримує пенсію за віком (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 ), а також як вбачається з довідки Тернопільської МСЕК серії АВ № 1074890 ОСОБА_5 отримала 15 січня 2019 року другу групу інвалідності «Довічно» і причина інвалідності - загальне захворювання з ураженням ОРА.

При визначені розміру моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_3 , виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпілою, унаслідок спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим, перенесені моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим, порушення нормального та звичного способу життя, необхідність лікування і реабілітації, а тому приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 100000 грн. підлягає частковому задоволенню на суму 30 000 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Цивільний позов ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч ) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1