490/6546/17 22.03.2018
н/п 1-кп/490/175/2018
Справа № 490/6546/17
У Х В А Л А
Іменем України
22 березня 2018 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження №0000698 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5
встановив:
В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться обвинувальний акт з кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, розгляд якого триває.
В судовому засіданні суд в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України ініціював вирішення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою оскільки судове провадження не було завершено до його спливу.
Прокурор просила продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою оскільки ризики які існували на момент обрання запобіжного заходу не змінились, обвинувачений є раніше судимим за скоєння корисливого злочину, беребував у розшуку та може знову ухилитися від суду, крім цього не має міцних соціальних зв`язків, постійних доходів, що змусить останнього на вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обвинувачений та його захисник проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Вислухавши думку сторін у кримінальному провадженні, дослідивши в цій частині матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, у тому числі переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обставини вчинення якого судом встановлюються, є раніше судимим за вчинення корисливого злочину, не має міцних соціальних звязків, а також враховуючи те, що під час досудового розслідування останній переховувався від слідства та оголошувався у розшук, суд дійшов висновку щодо існування ризиків з боку обвинуваченого, що перебуваючи на свободі може ухилитись від суду.
Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , через що підстав для задоволення клопотання сторони захисту суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись положеннями гл. 18 КПК України, ч. 1 ст. 177, ст. 183, ст. 197, ст. 331 КПК України, суд, -

постановив:
Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити тримання під вартою в ДУ "Миколаївській слідчий ізолятор" строком до 21.05.2018 включно.
У клопотанні сторони захисту відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1