ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 791/76/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/22/19 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 30 липня 2018 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Високопільського району Херсонської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 24.11.2008 року апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років, звільнений 27.03.2015 року з Білозерської виправної колонії (№105) по відбуттю строку покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просив: застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 30 липня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . Визнано затримання підозрюваного ОСОБА_7 незаконним, та звільнено з-під варти в залі суду.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що суду не надано для дослідження заяви потерпілого про вчинення останнього злочину або протоколу прийняття такої заяви, а у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_11 від 28.01.2018 року взагалі відсутні покази щодо замаху на заволодіння його транспортним засобом. Крім того, підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України, обґрунтовується матеріалами, що виділені із кримінального провадження № 0000088 від 26.01.2018 року у не процесуальний спосіб, а саме протоколом огляду від 26.01.2018 року, висновком експерта № 161 від 19.03.2018 року, копії яких виготовлено під час огляду двох томів кримінального провадження № 0000088. Таким чином, працівники поліції штучно створили умови для можливості застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у іншому кримінальному провадженні, а також про те, що на даний час наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України, не підтверджена.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Так, на його думку, в клопотанні наведено достатньо доказів, та обґрунтовано підозру, що підтверджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, заява потерпілого про вчинення злочину, або прийняття такої заяви не долучалися до клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки це не є доказами у кримінальному провадженні.
Зважаючи на викладене, просить оскаржувану ухвалу скасувати, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, доводи підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх доказів вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Колегія суддів не може погодитись з висновками слідчого судді, про недоведеність слідчим та прокурором обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

28 липня 2018 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 25.09.2018 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук через ухилення від суду.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні наступними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 26.01.2018 року, висновком судової медичної експертизи № 161, показаннями потерпілого ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення особи для впізнання, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, не працевлаштований, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків та постійного джерела прибутку, що в свою чергу, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожуватиме йому у разі визнання вини, вказує на існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.
Крім того, матеріали провадження містять інші відомості, які слугують обґрунтуванням заявлених ризиків, зокрема, наявність попередніх судимостей за вчинення корисливих злочинів, в тому числі із застосуванням насильства, зазначені обставини вказують на не бажання підозрюваного ставати на шлях виправлення, що має системний характер та свідчить про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Також, колегія суддів враховує обставини вчинення кримінального правопорушення із застосуванням насильства в якому підозрюється ОСОБА_7 , а саме наявність попередньої змови (планування) та узгодженості дій з іншими особами, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність.
Крім того, колегія суддів звертає увагу та те, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_7 ухилився від слідства та суду, у зв`язку з чим 25.09.2018 року його було оголошено у розшук, що свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.
Отже, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінованому діянні та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку колегія суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні , в тому числі щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому, враховуючи обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Доказів доцільності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та його достатності для запобігання встановлених судом ризиків, стороною захисту не надано.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається прокурор, як на підстави необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а отже апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст.194, ст.ст.181, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_14 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 30 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого СВ Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб до 11.05.2019 року.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Cудді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2