13 травня 2019 р. Справа № 632/2263/18 провадження № 1-кп/632/41/19
У Х В А Л А

13 травня 2019 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Первомайський в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час досудового розгляду обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.03.2019 продовжено до 20.05.2019.

Під час судового засідання захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування свого клопотання захисник зазначила, що державним обвинувачем не надано суду доказів наявності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий. Спроб ухилитися від слідства та суду не вчиняв, як і не намагався впливати на свідків і потерпілих, які вже допитані в судовому засіданні і дали свої покази. Обвинуваченим відшкодовано потерпілій ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в повному обсязі. Потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди злочином не завдано. В судовому засіданні потерпілі на суворій мірі покарання для обвинуваченого не наполягали, проти звільнення від відбування покарання з іспитовим строком не заперечували.

Окрім іншого, ОСОБА_4 потребує надання медичної допомоги, яка не надана йому в умовах утримання в слідчому ізоляторі. На даний час обвинувачений потребує подальшого обстеження для виключення рецидиву туберкульозу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, просив замінити запобіжний захід на більш м`який, посилався на незадовільний стан здоров`я. Запевнив суд, що буде з`являтися на всі виклики.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника заперечував.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсягу заявленого клопотання, суд доходить наступного висновку.

Так, згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , що тримається під вартою, на більш м`який.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97 ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинуваченого.

Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави, оскільки за час, який особа знаходиться під вартою, стороною обвинувачення не надано доказів беззаперечної вини обвинуваченого.

Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, що потерпілі на час розгляду клопотання допитані, не мають претензій до обвинуваченого, що останнім відшкодовані матеріальні збитки, тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, постійні соціальні зв`язки та незадовільний стан здоров`я, суд вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Наявність однієї лише обґрунтованої підозри та того факту, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за відсутності інших достатніх ризиків для продовження найбільш суворого запобіжного заходу, не є співмірним із застосованим запобіжним заходом.

Разом з тим, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту унеможливить неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та сприятиме меті кримінального судочинства в частині заборони застосування необґрунтованого процесуального примусу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 331 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною цілодобово залишати місце проживання кімната АДРЕСА_1 , встановивши строк дії запобіжного заходу 60 днів - по 11 липня 2019 року, включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися із населеного пункту, який він обрав для проживання без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-носити електронний засіб контролю;

-утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити по 11.07.2019, включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням обвинуваченим обов`язків покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню відділенням поліції за місцем мешкання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для відома та ознайомлення з покладеними на нього обов`язками.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1