Провадження №11-кп/801/99/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2018 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 та апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2018 якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 та клопотання адвоката ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці,
якого засуджено вироком Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2008 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На даний час засуджений відбуває покарання у Ладижинській ВК № 39.
Залишаючи заяву засудженого ОСОБА_8 та клопотання адвоката ОСОБА_7 без задоволення, суд зазначив, що нормами Кримінального Кодексу України передбачено можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким в разі, якщо засуджений став на шлях виправлення. Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Враховуючи, що до засудження ОСОБА_8 раніше неодноразово був засуджений, після звільнення з місць позбавлення волі знову скоював нові злочини, тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення умов відбування покарання, що свідчить про значну суспільну небезпеку ОСОБА_8 та схильність останнього до скоєння злочинів, суд вважає, що у заяві засудженого та у клопотанні адвоката слід відмовити.
В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та застосування відносно нього ст. 81 КК України. Вимоги мотивує тим, що зарекомендував себе з позитивної сторони, має заохочення.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2018 та ухвалити нову, якою застосувати ст. 82 КК України до ОСОБА_8 , замінивши невідбуту частину покарання біль м`яким. Вимоги мотивує тим, що за час відбування покарання ОСОБА_8 отримано ряд заохочень, він працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті, виконує законі вимоги представників адміністрації установи., приймає активну участь у житті відділення, що вказує , що ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційні скарги, міркування прокурора, який просив ухвалу суду залишити без зміни, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг адвоката та засудженого ОСОБА_8 слід відмовити.
Так, ОСОБА_8 засуджено вироком Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2008 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На даний час засуджений відбуває покарання у Ладижинській ВК№39.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно особової справи, засуджений ОСОБА_8 за час перебування
у Вінницькій ВК № 86 до дисциплінарної відповідальності притягувався тричі за порушення режиму відбування покарання; за сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався. За час перебування у Ладижинській ВК № 39 до дисциплінарної відповідальності не притягувався; за сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався.
Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбутті 2/3 строку покарання, проте Рішення комісії установи засудженому було відмовлено в заміні покарання більш м`яким, як особі яка не стає на шлях виправлення.
Крім того, ОСОБА_8 неодноразово раніше судимий за умисні корисливі злочини, звільнявся умовно-достроково, а також був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 п. 13 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, повинні містити характеристику, що відображає процес виправлення засудженого та стосується всього періоду відбування ним покарання, дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
При вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував поведінку засудженим за весь період відбування покарання, його попередні судимості, підстави звільнення з місць позбавлення волі за попередніми вироками, а позитивна характеристика засудженого за останній рік відбування покарання не може бути підставою, що свідчить про його виправлення.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку вважає, що відсутні підстави вважати, що виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, а тому апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2018 року без зміни.
Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3