Справа № 466/5475/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/27/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 липня 2018 року,
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія № 30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції мотивував тим, що адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія № 30» не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення, а належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправно-трудової установи під час відбуття покарання, його належна поведінка та сумлінне відношення до праці є для нього обов`язком впродовж всього строку відбуття покарання.

На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану ухвалу незаконною, оскільки місцевим судом не взято до уваги клопотання про його умовно-дострокове звільнення Личаківської виправної колонії № 30; клопотання про його умовно-дострокове звільнення Шевченківської районної адміністрації; відсутність будь-яких порушень з його боку правил поведінки та порушень внутрішнього розпорядку; надані заохочення за задовільну поведінку та сумлінне ставлення до праці, а також те, що моя матір пенсіонер, сестра інвалід і вони потребують допомоги та догляду; визнання вини і сприяння слідству на досудовому розслідуванні.

Просить дану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задоволити клопотання «Личаківська виправна колонія № 30» про умовно-дострокове його звільнення.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які просии задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурорів, які не заперечували проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Також однією з умов умовно-дострокового звільнення є відбуття засудженим за умисний тяжкий злочин не менше двох третин строку покарання.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці. Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має грунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

А як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції враховуючи те, що засуджений ОСОБА_8 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема: вироком від 08 липня 2015 року ОСОБА_8 засуджений за особливо тяжкі злочини за ч. 1 ст. 185, ст. 15-ч.4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, 70 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі і 25.06.2010 року умовно-достроково звільнявся більш як на 2 роки. На час вчинення злочину судимість не погашена. За ст. 72 КК України зараховано більш як 8 місяців у розрахунку: день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та залишилося до відбуття покарання більш як рік, прийшов до обгрунтовано висновку про те, що після умовно-дострокового звільнення за попереднім злочином, на шлях виправлення не став та після звільнення знову вчинив тяжкий злочин, за який в даний час відбуває покарання в державній установі «Личаківська виправна колонія (№ 30)».

При цьому, на думку колегії суддів, місцевим судом вірно зазначено, що наявність у засудженого за час відбування покарання двох заохочень, не свідчать про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Крім того, з характеристики на засудженого вбачається, що 27 квітня 2017 року адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні ст.ст. 100,101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення, а 12 жовтня 2017 року - у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

За таких обставин колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому відмовляє засудженому ОСОБА_8 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 липня 2018 року, якою у задоволенні клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія № 30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 відмовлено, без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення.

Головуючий :

Судді :