ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/31/19 Справа № 216/6604/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року про арешт тимчасово вилученого майна,

за участю:
секретаря ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5
третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року накладено арешт на майно, вилучене під час огляду, проведеного 09 листопада 2018 року, а саме: автомобіль MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07 листопада 2003 року належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони власнику чи уповноваженим ним особам користуватись, розпоряджатись та відчужувати таке майно. В іншій частині відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про арешт тимчасово вилученого майна.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що автомобільMERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07 листопада 2003 року належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , тимчасово вилучений під час огляду 09 листопада 2018 року, є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасово вилученого майна є обґрунтованим та доцільним.
В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, повернувши автомобіль Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який було тимчасово вилучено в ході огляду 09 листопада 2018 особі, у якої цей транспортний засіб було вилучено ОСОБА_6 .
Вимоги скарги адвокат обґрунтовує тим, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчих чи процесуальних дій слідством до цього часу не проведено, особа, у якої тимчасово вилучене майно ОСОБА_6 до слідчого жодного разу не викликався з приводу володіння майном не допитувався. Окрім того, висновки суду про своєчасність подання клопотання та направлення його листом 10 листопада 2018 року є передчасними та не доведеними, оскільки належним доказом надіслання певних документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом, проте доказів того, що поштове відправлення містило саме направлення слідчим клопотання не надано. До того ж, вважає, що проведений органами досудового розслідування 09 листопада 2018 року огляд місця події фактично є обшуком, який, згідно приписів ч.2 ст.234 КПК України, здійснюється лише не підставі ухвали слідчого судді та після внесення відомостей до ЄРДР. Також, вважає, що слідчий суддя наведеним фактам та доводам володільця майна як особи, у якої тимчасово вилучене майно, не надав оцінки, викрививши пояснення ОСОБА_6 в ухвалі. При цьому, зазначає, що фактичні дані отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини не можуть виступати доказами у справі, а майно та документи як джерела такої інформації не підлягають арешту з метою збереження речових доказів, оскільки є недопустимими. Окрім того, вказує, що накладений арешт, на автомобіль грубо порушую право володіння третьої особи, яка не має ніякого відношення до обставин розслідування справи. Вважає, що слідчим не надано, а слідчим суддею не встановлено жодних доказів неправомірного заволодіння спірним майном, які б підтверджували, що вказане майно було здобуте злочинним шляхом або використовувалось як знаряддя злочину, що є грубим порушенням норм КПК України, та в матеріалах справи відсутні допустимі докази того, що вказаний транспортний засіб перебуває в угоні.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 його представника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя ухвалив рішення з дотриманням вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Так, клопотанням слідчого та долученими до нього матеріалами підтверджено, що Криворізьким ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002091 від 10 листопада 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України.
Слідчий суддя, розглядаючи це клопотання, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує ризик приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що підлягає арешту.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України, та є об`єктом кримінально протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, є підставою для накладення арешту.
Доводи адвоката про те, що ОСОБА_6 жодного разу не викликався до слідчого з приводу володіння транспортним засобом не є такими, що могли вплинути на висновки слідчого судді, а тому колегія суддів розцінює їх виключно як спосіб захисту.
З цих саме підстав колегія суддів не може погодитись й з доводами скарги про відсутність доказів неправомірного заволодіння майном.
Як видно з матеріалів провадження, протоколом огляду транспортного засобу встановлено сліди втручання в місцях маркування автомобіля та органами досудового розслідування внесено відомості до ЄРДР саме за фактом знищення, підробки або зміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, відповідальність за що передбачена ст. 290 КК України.
Ці обставини самі по собі викликають сумніви щодо законності набуття такого транспортного засобу та підлягають перевірці під час досудового розслідування. В такому разі накладення арешту зможе попередити приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що підлягає арешту.
З доводами скарги щодо неправомірності проведеного огляду колегія суддів також не погоджується, оскільки ч. 2 ст. 168 КПК України передбачає тимчасове вилучення майна також і під час проведення огляду.
Отже, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси ОСОБА_6 . Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року про арешт тимчасово вилученого майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4