Провадження № 1-кп/760/996/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до 25.11.2017 року за № 0013779 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Адамівка Погребищенського району Вінницької області, громадянина України, офіційно не працючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

за участю прокурора : ОСОБА_4
потерпілого: ОСОБА_5
обвинуваченої : ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 10.11.2017 року приблизно об 11:00 год., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 знаходились у приміщенні сервісного центру «Золота викрутка», який розташований за адресою: м. Київ, прос. Відрадний, 95-г, оф. 404, де ОСОБА_3 побачив у ОСОБА_5 системний блок. В цей час, на цьому ж місті у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння вищевказаним майном, шляхом обману.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 10.11.2017 приблизно об 11:00 год., ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні сервісного центру «Золота викрутка», який розташований за адресою: м. Київ, прос. Відрадний, 95-г, оф. 404, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном для подальшого звернення його на свою користь, зловживаючи довірою ОСОБА_5 та ввівши останнього в оману, завідомо знаючи, що не виконає своїх зобов`язань, під приводом ремонтування системного блоку, увійшов в довіру до ОСОБА_5 .. В свою чергу ОСОБА_5 , довіряючи ОСОБА_3 та будучи введеним в оману, не усвідомлюючи протиправного характеру його дій, добровільно, передав останньому системний блок «Phenom II 1075 16 Gb 1.5 Tb» без кришок, вартість якого складає 10,400 гривень.

ОСОБА_3 отримав від останнього вказане майно, після чого своїх зобов`язань не виконав, а отриманим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 10,400 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України визнав повністю та підтвердив всі обставини його вчинення вказані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати та призначити покарання у виді штрафу.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовом засіданні повідомив про часткове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4000 грн., тому цивільний позов підтримав частково.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих фактичних обставин які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Суд приймає до уваги матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 : відомості про те, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі пред`явленого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини,що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

А тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті ч.1 ст.190 КК України у виді мінімального штрафу.

Потерпілим ОСОБА_5 було подано цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в сумі 10 400 грн., та моральної - 20 000 грн., який він підтримав в повному обсязі.

Обвинувачений цивільний позов в частині майнової шкоди визнав в повному обсязі, пояснив, що вже відшкодував потерпілому 4000 грн., який дану обставину в суді підтвердив. Щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., то обвинувачений вважає її за великою.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий та цивільний позивач вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить та керується роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами.

В судовому засіданні судом було встановлено, що потерпілому цивільному позивачу було завдано моральну (немайнову) шкоду.

За таких обставин, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної /немайнової/ шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням, суд визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань, фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне задовольнити вимоги потерпілого/цивільного позивача в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого на його користь 3000 гривень 00 копійок.

Крім того, згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізична особа має право на відшкодування їй заробітку (доходу), втраченого нею «внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності», а також на відшкодування «додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та підтверджено в ході судового розгляду, завдана потерпілому майнова шкода яка складається з 10 400 грн. 00 коп., яка частково відшкодована обвинуваченим у розмірі 4000 грн.00 коп, а тому суд вбачає підстави для часткового його задоволення в розмірі 6 400 грн.

Процесуальні витрати відсутні.

Питанння речових доказів вирішено у відповідності ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) грн. в дохід держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 6 400 ( шість тисяч чотириста ) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 (три тисячі) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: