Справа №: 272/426/19
Провадження № 1-кп/272/130/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючої -судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка кримінальне провадження № 0000046 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки селища Жатай, Якутська-Саха PCP,
українки, громадянки України, з неповною середньою освітою,
маючої на утриманні 4 малолітні дитини,
не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої
за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ст. 190 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості від 15.03.2019 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_4 проживаючи з грудня місяця 2018 року спільно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , народивши доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_6 при реєстрації її народження в органах РАЦС повідомила про відсутність батька, а тому дитину було зареєстровано за заявою матері, а батька записано в порядку ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України: «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я по батькові батька дитини записуються за її вказівкою». В подальшому ОСОБА_4 , таким чином, перебуваючи в статусі одинокої матері, 07.12.2018, звернулась із заявою в Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації (далі по тексту РДА) де з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги одиноким матерям, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ввівши в оману працівників Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської РДА шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги одиноким матерям при оформленні даної допомоги, вказала при заповненні заяви «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 07.12.2018 за № 6692, завідомо неправдиві відомості про те, що вона не проживає з батьком дитини, хоча фактично на час подання заяви проживала з батьком своєї дитини ОСОБА_6 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживала, були пов`язані спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, вела з останнім спільне господарство і виховувала спільну дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно поданої нею заяви та прийнятими рішеннями про призначення всіх видів допомоги з грудня 2018 року по березень 2019 року ОСОБА_4 отримала грошову допомогу як одинока мати на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 1751 грн. 88 коп. хоча протягом всього періоду отримання соціальної допомоги як одинокої матері ОСОБА_4 постійно проживала з вищевказаної дитини батьком ОСОБА_6 та з метою отримання матеріального прибутку, приховувала від Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської РДА факт спільного проживання.
Таким чином ОСОБА_4 в період з 01.12.2018 по 31.03.2019 включно, в порушення ст. 181 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», п. 33 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 незаконно отримала соціальну допомогу, як одинока матір, на дитину ОСОБА_8 , чим спричинила державі, в особі Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської РДА матеріальні збитки на загальну суму 1751 грн. 88 коп.
Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.
Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину. ОСОБА_4 та захисник також погодилися із прокурором на призначення їй покарання за цей злочин в вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. Матеріальну шкоду в сумі 1751 грн. 88 коп. спричинену інтересам держави відшкодовано добровільно в ході досудового розслідування шляхом перерахування коштів на рахунок УПСЗН Андрушівської РДА. Також, у даній угоді зазначено роз`яснення обвинуваченій наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання, передбачені ст. 473 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 суду пояснила, що вину у вчиненому визнає повністю, вона підтримує укладену між нею, за участю захисника та прокурором угоду про визнання винуватості, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згодна, угода є добровільною, вона розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом.

Захисник також підтримав угоду про визнання винуватості, зазначивши, що вона не суперечить інтересам обвинуваченої та просив її затвердити.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченої повне порозуміння нею його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_4 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо неї обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, оскільки санкція ч.1 ст. 190 КК України передбачає інше більш м`яке покарання ніж позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Прокурор у судовому засіданні підтримав угоду та просив затвердити, так як угода відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

Враховуючи, що укладена між прокурором та обвинуваченою, захисником угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України кваліфіковано вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винної, і обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, захисником та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 395, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Угоду від 15 березня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000046 між прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 про визнання винуватості затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити узгоджене покарання у виді вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 , 00 гривень.

Речові докази: завірені належним чином матеріали особової справи на громадянку ОСОБА_4 , і.н. НОМЕР_1 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст. 473, 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1