ЄУН193/925/16-к
Провадження №1-кп/193/1/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
21 травня 2019 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
потерпілого ОСОБА_14 ,
представника потерпілого ОСОБА_15 ,
захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000080 від 16 лютого 2015 року, з обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мар`ївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину - ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого головним агрономом ТОВ "ЄвроМоноліт", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Вевирово Флорештського району, Республіки Молдова, громадянина України, по національності молдован, з вищою освітою, одруженого, працюючого начальником пожежно-сторожової охорони ТОВ "ЄвроМоноліт", проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_19 , 29.04.2015, приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи на проїжджій частини дороги поблизу будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, умисно наніс ОСОБА_14 не менше чотирьох ударів невстановленим досудовим розслідуванням предметом, який за зовнішніми ознаками мав вигляд дерев`яної ручки від сокири, довжиною приблизно 80 см., в ділянку обличчя, а потім один удар ногою в область обличчя.

Своїми умисними діями ОСОБА_19 завдав потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забитою раною, саднами, гематомами, крововиливами в кон`юнктиву ока, закритого перелому стінок правого верхньощелепного синусу з явищами гемосинусу, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я понад три тижні (21 день).

Дії ОСОБА_19 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.
ОСОБА_18 обвинувачується у тому, що 29.04.2015 року, приблизно о 16 годині 35 хвилин, перебуваючи на проїжджій частини дороги поблизу будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, умисно наніс лежачому на землі ОСОБА_14 один удар ногою в область правого стегна.

Своїми умисними діями ОСОБА_18 завдав потерпілому ОСОБА_14 тілесне ушкодження у вигляді гематоми правого стегна, яке виникло від дії тупого твердого предмету (предметів) і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не викликало короткочасного розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_18 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 свою вину у вчиненні інкрімінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав в повному обсязі. Повністю підтвердив факт вчиненого ним правопорушення, пояснивши наступне: що між ним, його батьком - ОСОБА_18 існують неприязні стосунки з ОСОБА_14 .. Останнього було виведено зі співзасновників фермерського підприємства. 29.04.2015, приблизно о 16.30 годин, він рухався на автомобілі «HONDA CIVIC» із пасажиром ОСОБА_21 по автодорозі вулиці 40 років Перемоги в с. Вакулове (Жовтневе) Софіївського району Дніпропетровської області. Неподалік амбулаторії сталася аварійна ситуація, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «ВАЗ 21101», яким керував ОСОБА_14 . Між ними сталася сварка, під час якої ОСОБА_14 наніс йому декілька ударів рукою в обличчя, а останній в свою чергу відштовхнув ОСОБА_14 , який впав на землю та вдарився обличчям. Приїхав ОСОБА_18 та конфлікт був завершений.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 свою вину у вчиненні інкрімінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнав. Пояснив, що між ним та ОСОБА_14 існують неприязні стосунки. Останнього було виведено з співзасновників фермерського підприємства. 29.04.2015, приблизно о 16.40 годин, йому зателефонувала дружина - ОСОБА_21 та повідомила, що неподалік амбулаторії на АДРЕСА_4 сталася сварка між їх сином ОСОБА_19 та ОСОБА_14 .. Він приїхав на місце та побачив, що ОСОБА_14 наніс ОСОБА_19 декілька ударів рукою в обличчя, розбороняючи, він відштовхнув ОСОБА_14 і останній впав, вдарившись обличчям об землю. Конфлікт був завершений. На місце разом з ним приїхали ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ..
В судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_14 пояснив, що він 29.04.2015, приблизно о 16.30 годин, рухався на своєму автомобілі «ВАЗ 21101» по автодорозі вулиці 40 років Перемоги в с. Вакулове (Жовтневе) Софіївського району Дніпропетровської області, неподалік амбулаторії, разом із пасажирами ОСОБА_25 та ОСОБА_26 . На зустріч йому рухався автомобіль «HONDA CIVIC» під керуванням ОСОБА_19 із пасажиром ОСОБА_21 .. Сталася аварійна ситуація. ОСОБА_19 пошкодив бокове дзеркало його автомобіля. Між ними відбулася сварка, під час якої ОСОБА_19 наніс йому не менше чотирьох ударів предметом схожим на дерев`яну рукоятку від сокири в ділянку обличчя, а потім один удар ногою в область обличчя. Далі приїхав ОСОБА_18 та під час сварки наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_14 , а коли останній впав на землю, декілька ударів ногами в область тулуба та кінцівок.
Крім того, при розгляді справи було допитано ряд свідків, які пояснили наступне.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснив, що в 2015 році працював охоронцем ТОВ «Євромоноліт». В квітні 2015 року йому зателефонував ОСОБА_19 і повідомив, що потрапив в ДТП в с.Жовтневе Софіївського району. Вони виїхали з ОСОБА_18 , ОСОБА_24 та ОСОБА_23 до місця ДТП. На місці вони побачили на смузі руху стоїть автомобіль Хонда, яким керував ОСОБА_19 , з боку стояв автомобіль ВАЗ 21101, яким керував ОСОБА_14 та в якому були пошкоджені бокові дзеркала. Поруч стояли ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які працювали в ОСОБА_14 ОСОБА_28 почав ображати ОСОБА_19 , та ОСОБА_18 , штовхнув ОСОБА_19 , після чого ОСОБА_19 підійшов до ОСОБА_14 та штовхнув його, внаслідок чого ОСОБА_29 впав на землю. Не бачив, щоб ОСОБА_19 чи ОСОБА_18 в подальшому наносили удари в обличчя чи тулуб ОСОБА_30 , ніяких палиць чи бит не бачив. Після того як ОСОБА_14 встав, побачив й нього на обличчі забиття, крові не бачив. Зазначає, що між ОСОБА_14 та батьком та сином ОСОБА_31 раніше були нормальні відносини, десь вісім років назад між ними виник конфлікт з приводу директорства на підприємстві, оскільки ОСОБА_14 зняли з директора, бо той в ДТП збив людей.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив, в 2015 році працював водієм у ТОВ «Євромоноліт», директором якого на даний момент є ОСОБА_21 , раніше директором був ОСОБА_14 .. Весною 2015 року, коли точно не пам`ятає, ОСОБА_18 зателефонував його син - ОСОБА_19 і повідомив, що потрапив в ДТП. Вони виїхали з ОСОБА_18 , ОСОБА_24 та ОСОБА_27 до місця ДТП на автомобілі Ніва. На місці вони побачили, що на смузі руху стоїть автомобіль Хонда, яким керував ОСОБА_19 , з боку стояв автомобіль ВАЗ 21101, яким керував ОСОБА_14 та в якому були пошкоджені бокові дзеркала. ОСОБА_18 вийшовши з машини почав розмовляти з ОСОБА_28 на підвищених тонах, а також до них підійшов ОСОБА_19 , і також почав емоційно розмовляти з ОСОБА_14 про ДТП, яке сталося. Потім він побачив, що ОСОБА_14 чи штовхнув чи вдарив ОСОБА_19 , точно він не розгледів, після чого ОСОБА_19 підійшов до ОСОБА_14 та штовхнув його, внаслідок чого ОСОБА_29 впав на землю. Не бачив, щоб ОСОБА_19 чи ОСОБА_18 в подальшому наносили удари в обличчя чи тулуб ОСОБА_30 , ніяких палиць чи бит не бачив. Після того як ОСОБА_14 встав, побачив у нього на обличчі забиття, кров з носа. Зазначає, що між ОСОБА_14 та батьком та сином ОСОБА_31 вже досить давно триває конфлікт з приводу корпоративних прав на підприємство.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показав, що був присутнім 29.04.2015 під час сварки ОСОБА_19 та ОСОБА_14 .. Вони рухались на автомобілі ОСОБА_14 по вул.40 років Перемоги в с.Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області. Назустріч їм рухався автомобіль марки Хонда синього кольору, за кермом якого був ОСОБА_19 . Коли даний автомобіль наблизився до них то виконуючи маневр об`їзду ями, своїм дзеркалом заднього виду зачепив дзеркало заднього виду з водійського боку на автомобілі ОСОБА_14 .. Коли автомобілі зупинились, ОСОБА_19 виліз зі свого автомобіля, підійшов до багажника, звідки вийняв дерев`яну палку, після чого підійшов до автомобіля, де спочатку відбив ліве дзеркало заднього виду, а потім відбив праве дзеркало заднього виду та підійшов до ОСОБА_14 .. Останні висловлювались нецензурними словами один на одного та почалась штовханина. ОСОБА_19 правою рукою кулаком вдарив ОСОБА_14 в обличчя, куди саме він не пам`ятає. Через декілька хвилин на автомобілі НИВА синього кольору приїхав ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 .. ОСОБА_18 підійшов та також почав висловлюватись нецензурними словами в бік ОСОБА_14 .. В подальшому, хто саме бив та куди бив, а також кількість нанесених ударів він показати не може, так як намагався розборонити бійку і як наносили удари ОСОБА_14 він не бачив.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показав, що був присутнім 29.04.2015 під час сварки ОСОБА_19 та ОСОБА_14 .. Вони рухались з ОСОБА_26 на автомобілі ОСОБА_14 по вул.40 років Перемоги в с.Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області. Назустріч їм рухався автомобіль марки Хонда синього кольору, за кермом якого був ОСОБА_19 . Коли даний автомобіль наблизився до них, автомобіль ОСОБА_14 зачепився з ним дзеркалом заднього виду.. Коли всі вийшли з машин, ОСОБА_19 підійшов до автомобіля ОСОБА_14 та дерев`яною палицею відбив дзеркала заднього виду, після чого ОСОБА_19 та ОСОБА_14 почали висловлюватись один на одного нецензурними словами та почали штовхатись. ОСОБА_19 правою рукою кулаком вдарив ОСОБА_14 в обличчя, куди саме він не пам`ятає. Через декілька хвилин на автомобілі НИВА синього кольору приїхав ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 .. ОСОБА_18 підійшов та також почав висловлюватись нецензурними словами в бік ОСОБА_14 .. В подальшому, хто саме бив та куди бив, а також кількість нанесених ударів він показати не може, так як намагався розборонити бійку і як наносили удари ОСОБА_14 він не бачив. Особисто бачив як ОСОБА_14 втратив свідомість.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий ОСОБА_32 показав, що він здійснював досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню. Зазначає, що проводив відеофіксацію слідчої дії слідчий експеримент на фотоапарат на карту пам`яті по всім протоколам проведення слідчого експерименту, які були проведені без участі понятих, оскільки був застосований безперервний відеозапис ходу проведення такої слідчої дії. Понятих не залучав, бо всі відмовлялись від проведення такої слідчої дії. В подальшому запис копіював на CD-диск та вшивав в матеріали кримінального провадження. Щодо тих обставин, що CD-диск із записом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваних ОСОБА_19 та ОСОБА_18 був прошитий в матеріалах кримінального провадження і технічно його відтворити в судовому засіданні неможливо пояснив, що при формуванні матеріалів кримінального провадження ним допущена технічна помилка та вшито в матеріали кримінального провадження такий диск. Висновок експерта №74 по факту нанесення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_14 надійшов вже після відкриття матеріалів справи, а тому слідчим не було його залучено до матеріалів кримінального провадження.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_33 пояснила, що гематома правого стегна ОСОБА_14 могла виникнути при падінні та удари о тупі тверді предмети.

Суд не вбачає підстав для визнання показань свідків недостовірними, оскільки вони є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, та показами обвинувачених, а також враховує, що свідки попередженні про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, та свідчення надані під присягою.
Також судом були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_19 та ОСОБА_18 в інкримінованим їм кримінальним правопорушенням:
- витяг з кримінального провадження №0000080, згідно якого, відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви потерпілого ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , а також повідомлення підприємств, установ, організацій та посадових осіб (том №1, арк. крим. пров.№1-3);
- витяг з кримінального провадження №0000236, згідно якого, відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви потерпілого ОСОБА_19 (том №1, арк. крим. пров.№9);
- акт судово-медичного дослідження (обстеження) №871 від 29 квітня 2015 року, в якому сказано, що у ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлені ушкодження відносятся до легких ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. П.2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Встановлений діагноз : "Ушибленая рана лба слева" - не підтверджений об`єктивними відомостями, тому при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховується (том №1, арк.крим.пров.№17-18);
- висновок експерта №1129 від 20 травня 2015 року, в якому вказано, що у ОСОБА_19 , 1985 року народження виявлені тілесні ушкодження, які свідчать що термін їх виникнення може відповідати 29 квітня 2015 року, а також в судово-медичних даних вказано що під час травмування ОСОБА_19 не знаходився в стані алкогольного сп`яніння (том.№1 арк.крим.пров.№21-22);
- витяг з кримінального провадження №0000237, згідно якого, відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви потерпілого ОСОБА_14 , (том №1, арк. крим. пров.№39);
- протокол огляду місця події від 30 квітня 2015 року та фото таблицю до нього, на якому зображено автомобіль ВАЗ21010 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , було виявлено пошкодження дзеркала заднього огляду з правого та лівого боку. Дані дзеркала знаходилися у висячому стані, саме дзеркальне скло відсутнє, більше ніяких пошкоджень на вказаному автомобілі не виявлено (том №1, арк. крим. пров.№52-55);
- протокол огляду потерпілого ОСОБА_14 від 30 квітня 2015 року та фото таблицю до нього, вбачаються у останнього наявні тілесні ушкодження (том.№1, арк.крим.пров.№61-65);
- висновок експерта №1260 від 23 червня 2015 року, в якому вказано що у ОСОБА_14 , 1961 року народження, виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби - П.2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, також наявні ушкодження свідчать про термін їх виникнення може відповідати 29 квітня 2015 року, під час травмування ОСОБА_14 не знаходився в алкогольному сп`янінні, також потерпілому було завдано не менш 1-го прикладення фізичної сили травмуючим предметом, який мав властивості тупого твердого предмету в ділянку правого ока (том.№1, арк.крим.пров.№102-104);
- протокол обшуку від 22.10.2015 року в ході якого було оглянуто приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та виявлено і вилучено рушницю, мобільний телефон iphone 4, палку чорного кольору (том №1, арк.крим.пров.№167-169);
- протокол обшуку від 22.10.2015 року в ході якого було оглянуто приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , виявлено ВАЗ 212140 д/з НОМЕР_2 , синього кольору, також виявлено і вилучено лопату із дерев`яним держателем, з приблизною довжиною 50 см. (том.№1, арк.крим.пров.№171-174);
- протокол обшуку від 22.10.2015 року в ході якого було оглянуто приміщення ТОВ "Євромоноліт" за адресою: с.Жовтневе, вул. 40-років Перемоги, буд.30, Софіївського району, Дніпропетровської області, виявлено і вилучено рушницю ИЖ27ЕМ № НОМЕР_3 , мобільний телефон марки "Нокіа" IMEI НОМЕР_4 с сим-карткой "Киевстар", мобільний телефон марки "Нокіа" IMEI НОМЕР_5 с сим-карткой "Киевстар" (том.№1, арк.крим.пров.№176-181);
-протокол огляду від 06 січня 2016 року, де об`єктом огляду є чотири поліетиленові пакети чорного кольору які опечатані бірками із зазначенням адреси, дати та учасників обшуку, на бірці також маються підписи учасників, при відкритті першого пакету, встановлено що в ньому знаходиться мобільний телефон iphone 4, при відкритті другого пакету, встановлено що в ньому знаходиться мобільний телефон Nokia 6700c-1, Nokia С5, при відкритті третього пакету встановлено, що в ньому знаходиться лопата довжиною близько 70 см. із дерев`яною ручкою, при відкритті четвертого пакету встановлено що в ньому знаходиться пластиковий кийок довжиною близько 70 см.. Оглянуті предмети були повернуті власнику(том.№2, арк.крим.пров.№31-33);
- протокол проведення слідчого експеременту від 16 березня 2016 року, за участі підозрюваного ОСОБА_18 , який розповів та показав обставини конфлікту, що відбувся 29 квітня 2015 року в Софіївському районі по дорозі між с.Жовтневим та с.Мар`ївка із ОСОБА_14 (том №2, арк. крим. пров.№66-69);
- протокол проведення слідчого експеременту від 18 березня 2016 року, за участі потерпілого ОСОБА_14 , який розповів та показав обставини конфлікту, що відбувся 29 квітня 2015 року в Софіївському районі по дорозі між с.Жовтневим та с.Мар`ївка із ОСОБА_14 (том №2, арк. крим. пров.№78-82);
- протокол проведення слідчого експеременту від 25 березня 2016 року, за участі свідка ОСОБА_25 , який розповів та показав обставини конфлікту, що відбувся 29 квітня 2015 року в Софіївському районі по дорозі між с.Жовтневим та с.Мар`ївка (том №2, арк. крим. пров.№83-87);
- протокол проведення слідчого експеременту від 25 березня 2016 року, за участі свідка ОСОБА_26 , який розповів та показав обставини конфлікту, що відбувся 29 квітня 2015 року в Софіївському районі по дорозі між с.Жовтневим та с.Мар`ївка (том №2, арк. крим. пров.№88-91);
- висновок експерта №629 від 28 березня 2016 року, в якому вказано, що під час проведення слідчого експеременту за участю підозрюваного ОСОБА_19 , від 16.03.2016 року останній вказує що його схопили за верхню частину одягу "За бары" та був нанесенний удар в голову - де у підозрюваного об`єктивних ознак тілесних ушкоджень не виявлено. Крім цього у нього виявлені ушкодження у вигляді: синців грудної клітини праворуч, правого стегна та саден правого стегна - механізм утворення яких під час проведення слідчого експеременту не вказаний (том.№1 арк.крим.пров.№148-149);
- висновок експерта №630 від 28 березня 2016 року, в якому вказано, що під час проведення слідчого експеременту за участю потерпілого ОСОБА_14 , враховуючи локалізацію і характер у потерпілого ушкоджень, можливо зробити підсумок, що механізм їх утворювання не суперечить судово-медичним даним, отриманим під час проведення слідчого експеременту за участю потерпілого, від 18 березня 2016 року, беручи до уваги анатомічне розташування тілесних ушкоджень у потерпілого, не виключена вірогідність виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого при одноразовому падінні з висоти власного зросту в задньо-передньому напрямку з послідуючим ударом правою половиною обличчя об асфальтне покриття, що могло бути при вказаному механізмі, на який вказав підозрюваний ОСОБА_18 від 16 березня 2016 року, також не виключена вірогідність виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого при одноразовому падінні з висоти власного зросту в задньо-передньому напрямку з послідуючим ударом правою половиною обличчя об асфальтне покриття, що могло бути при вказаному механізмі на який вказав підозрюваний ОСОБА_19 від 16.03.2016 року, тому враховуючи локалізацію і характер у потерпілого ушкоджень, можно зробити підсумок, що механізм їх утворення не суперечить судово-медичним даним отриманим під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_36 від 25.03.2016 року, а також свідок вказує за анатомічні ділянки прикладення фізичної сили потерпілому в ліву половину обличчя, передню черевну стінку та тулуб, однак об`єктивних судово-медичних даних за тілесні ушкодження у потерпілого в представленій медичній документації на його ім`я не виявлено (том.№1 арк.крим.пров.№153-155);
- висновок експерта №74 від 06.04.2016 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_14 , 1961 року народження, встановлено, що тілесні ушкодження за своїй сукупності відносятся до середнього ступень тяжкості, як такі, що виникли тривалий розлад здоров`я понад три тижні (21 день), згідно п.2.2.1. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень , затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 та узгоджених з Верховним судом України, генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України та Міністерством внутрішніх справ України, а також згідно п.2.3.5., ушкодження у вигляді гематоми правого стегна відноситься до тілесного ушкодження легкого ступеню тяжкості, також характер тілесних ушкоджень не виключають можливість їх виникнення в термін вказаний в матеріалах кримінального провадження та в медичній документації, а саме 29.04.2015 року, враховуючи кількість тілесних ушкоджень розташованих в області обличчя, щелепи, , вказує на те, що в області обличчя було нанесено не менше 6-ти ударів тупим, твердим предметом (т.5, арк.крим.пров.№176-192).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відеозапис слідчого експеременту за участю підозрюваних ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , - носій інформації - диск, який знаходиться в т.1 арк.крим.пров.74, неможливо оглянути з технічних причин, у зв`язку з тим, що дироколом він був пошкоджений та пришитий до матеріалів кримінального провадження, що є порушенням ст.223 КПК України та недотриманням вимог діловодства у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, положеннями ч.1 ст. 84 та ч.1 ст. 86 КПК України встановлено, що доказ є доказом і може бути визнаний допустимим, лише в тому випадку, коли він отриманий виключно в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України. В інших випадках, доказ не може бути визнаний доказом та не може бути визнаний допустимим.
Відповідно ж до ч.2 ст. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Отже, отримані таким чином дані, не можуть використовуватися як допустимий доказ в кримінальному провадженні, оскільки вони отримані з порушенням ст.223 КПК України, а отже даний протокол проведення слідчого експерименту від 16.03.2016 року отриманий не в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, технічне відтворення його в судовому засіданні не можливе, а тому суд вважає, що такий доказ є недопустимим.
Оцінивши в сукупності всі наявні докази у справі, суд вважає винним ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч.1 ст.122 КК України як такі, що виразилися у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи із вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_19 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працюючого головним агрономом ТОВ "ЄвроМоноліт", маючого на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,під наглядом у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував та не перебуває, знаходиться на військовому обліку в Софіївському РК, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно.

Пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_19 обставин, згідно ст.66 КК України, суд не вбачає.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_19 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_19 - ОСОБА_17 заявила клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» за ст.1 п. "в", оскільки має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_20 , 29 січня 2010 року, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до частин 1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

За приписом ст.3 наведеної норми, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Згідно положення ст. 1 п. «в» цього Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_19 , має на утриманні неповнолітню дитину, а саме: ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обмежень щодо застосування до обвинуваченого амністії, визначених ч.4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, раніше амністія до ОСОБА_19 не застосовувалася.

За таких обставин до обвинуваченого на думку суду можливо застосувати амністію та звільнити від відбування призначеного покарання.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_18 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_18 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

За змістом ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Відповідно до ст.27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Пленум Верховного суду України, Постановою №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», зазначив про те, що статтею 129 Конституції встановлено, що до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін, забезпечення доведеності вини та підтримання в суді державного обвинувачення, яке згідно зі ст.121 Конституції покладається на прокуратуру, тому суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_18 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.1 ст.125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Суд вважає, що дані висновки не протиречать Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, оскільки остання не виключає необхідності і можливості застосування національного законодавства України, що діє на даний момент і вказаного вище, яке вбачає те, що обов`язково приймається до уваги принцип презумпції невинуватості, передбачений ст.62 Конституції України, а саме: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_18 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є злочин невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, характеризується позитивно.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_18 обставин, згідно ст.66 КК України, суд не вбачає.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_18 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ч. 5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, визначених ст.49 КК України.

Санкцією ч.1 ст.125 КК України, за якою притягається до кримінальної відповідальності ОСОБА_18 , передбачено найсуворіше покарання у вигляді виправних робіт на строк до одного року.

Судом встановлено, що інкримінований злочин ОСОБА_18 вчинив 29 квітня 2015 року.

Отже, суд прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України, оскільки з моменту скоєння ним кримінального правопорушення минуло більше двох років.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинуваченому ОСОБА_19 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на 60 діб, тобто до 05 лютого 2016 року, згідно ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року (т.2 а.с.6).

Під час судового розгляду, клопотання зі сторін кримінального провадження про продовження, скасування або зміни запобіжного західу не надходило.

Таким чином, обрання запобіжного західу обвинуваченому ОСОБА_19 у вигляді особистого зобов`язання сплив 05 лютого 2016 року та продовжений чи змінений не був.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинуваченому ОСОБА_18 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на 60 діб, тобто до 29 січня 2016 року до 18 годині 00 хвилин, згідно ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року (т.1 а.с.240).

Під час судового розгляду, клопотання зі сторін кримінального провадження про продовження, скасування або зміни запобіжного західу не надходило.

Таким чином, обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_18 у вигляді домашнього арешту сплив 29 січня 2016 року о 18 годин 00 хвилин та продовжений чи змінений не був.

Витрати на залучення експертів, згідно ст.ст.122, 124 КПК України - відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів по справі суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_19 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити покарання у вигляді 02 (двох) років позбавлення волі.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VІІІ звільнити ОСОБА_19 , від призначеного судом покарання.

Визнати винним ОСОБА_18 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ядесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме: в розмірі 850 (вісімсот п`ядесят) гривень.

ОСОБА_18 , звільнити від призначеного покарання на підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_19 не обирався.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_18 не обирався.

Витрати на залучення експертів, згідно ст.ст.122, 124 КПК України - відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази по справі:

- носій інформації - диск з написом «Відеозаписи слідчих експерементів за участю підозрюваних ОСОБА_18 та ОСОБА_19 » - залишити в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с.74).

- носій інформації - диск з написом «Відеозапис слідчого експеременту із потерпілим ОСОБА_14 » - залишити в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с.82).

- носій інформації - диск з написом «Відеозапис слідчого експеременту зі свідками ОСОБА_25 та ОСОБА_26 » - залишити в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с.87).

Матеріали кримінального провадження №0000080 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №193/925/16-к, провадження №1-кп/193/1/19.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Згідно ч. 6 ст.376 КПК України копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1