Справа № 461/1024/19
Провадження № 1-кс/461/1344/19
УХВАЛА
про арешт майна

14.02.2019 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

встановив:

слідчим відділом прокуратури Львівської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000136 від 04.05.2018 року, за ознаками ст. 286 ч. 1 КК України.

прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на рухоме майно:

- транспортний засіб Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 , а також заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися транспортним засобом до прийняття рішення по справі;

- транспортний засіб Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 , а також заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися транспортним засобом до прийняття рішення по справі;

- відеореєстратор DVR-230F, інвентарний номер 0916533 разом із флеш-картою та залишити їх на зберіганні при матеріалах кримінального провадження № 0000136 від 04.05.2018 року.

Клопотання мотивує тим, що вказані транспортні засоби та відеореєстратор мають суттєве значення для проведення досудового розслідування та можуть бути використані як докази вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі як речові докази, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, з мотивів наведених у ньому.

ОСОБА_4 клопотання заперечив з мотивів безпідставності.

Представник Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні клопотання відніс на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за фактом дорожньо-транспортної пригоди.

У ходу розгляду клопотання встановлено, що ДТП мала місце 03.05.2018 року. З моменту початку досудового розслідування слідством було вилучено та визнано речовими доказами транспортні засоби Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 ; відеореєстратор DVR-230F, інвентарний номер 0916533 разом із флеш-картою.

У межах кримінального провадження на даний час проводиться експертиза, яка призначена з метою встановлення обставин даної ДТП.

Суд вважає, що з моменту вилучення таких транспортних засобів та відео реєстратора пройшло достатньо часу для встановлення усіх необхідних обставин справи.

Крім цього, у відповідності до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Встановлено, що ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.05.2018 року та від 15.05.2018 року було відмовлено у задоволенні аналогічних клопотань про арешт транспортних засобів та відеореєстратора. Водночас, такі транспортні засоби та відео реєстратор на даний час не були повернуті власнику. Більше того, вказані ухвали оскаржені в апеляційному порядку не були, а жодних нових доводів прокурором не наведено.
Відповідно до ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Приймаючи до уваги той факт, що у кримінальному провадженні проводиться експертиза щодо вилученого майна, з моменту арешту майна пройшло достатньо часу для встановлення усіх необхідних обставин справи, приходжу до переконання, що відсутні обставини, які були б підставою для арешту майна, передбачені ст.170 КПК України. При цьому, в ході розгляду клопотання прокурором не доведено ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна.
Таким чином, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, не доведено наявності правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події майно, тому клопотання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду, у порядку, передбаченому ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1