Справа № 152/1747/18
Провадження1-кп/152/35/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргород Вінницької області в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000288 від 09.11.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, працюючого помічником машиніста колійних машин 3-розряду виробничого підрозділу Київський рейкозварювальний поїзд Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника
малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.04.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 гривень щомісячно, починаючи з 04.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення».

Знаючи про необхідність сплачувати аліменти, ОСОБА_3 в період часу з 04.04.2016 року по 31.03.2018 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, сплачував аліменти не регулярно та не в повному обсязі, здійснивши лише чотири виплати на загальну суму 5826,02 грн., що призвело до виникнення заборгованості за вказаний період в розмірі 10180,66 грн., внаслідок чого порушив і продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Будучи не одноразово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, тривалий час на роботу ніде не влаштовувався, на обліку в Шаргородському центрі зайнятості як безробітний не перебував, маючи доходи від тимчасових заробітків, їх не декларував, а офіційно працевлаштувавшись 04.10.2018 року на посаду помічника машиніста колійних машин 3-розряду виробничого підрозділу Київський рейкозварювальний поїзд Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», не повідомив роботодавця та ДВС про необхідність стягнення аліментів. Аліментів на утримання дитини не сплачує, тобто добровільно рішення суду не виконує, таким чином, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості за період 01.04.2018 року по 01.11.2018 року в сумі 6179,6 грн, що перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів. Загальна сума заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дочки Софії становить 16359,72 грн.

Злісно ухиляючись від сплати аліментів на утримання малолітньої дочки, ОСОБА_3 порушив та продовжує порушувати права дитини на матеріальне утримання з боку батька та права на її повноцінне життя і всебічний розвиток, передбачені ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку.

Суду показав, що по рішенню суду він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Аліменти не сплачував через відсутність роботи, яка б його задовольняла, а з 04.10.2018 року працевлаштувавшись на роботу не встиг повідомити роботодавця та ДВС про необхідність стягнення аліментів. Загальна заборгованість по аліментах складає 16359,72 грн. Запевняв суд, що найближчим часом виплатить заборгованість по аліментах.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 та законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 у суду немає. Суд також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, форму вини, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у скоєному, позитивно характеризується за місцем роботи та місцем постійного проживання (а.п. 43 49, 52). Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 50).
З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Шаргородським районним сектором з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області від 08.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 народився та зареєстрований в селі Джурин Шаргородського району Вінницької області, на даний час проживає із співмешканкою ОСОБА_8 , працює помічником машиніста колійних машин 3-розряду виробничого підрозділу Київський рейкозварювальний поїзд Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем постійного проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без обмеження волі на певний строк та арешту, оскільки останній не становить високої небезпеки для суспільства (а.п.31 - 33).

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_3 , досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 2 статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особи винуватого, який позитивно характеризується за місцем постійного проживання та роботи, наявності обставин, що пом`якшують покарання, думки законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_5 , яка просила суд призначити ОСОБА_3 покарання, яке б забезпечило можливість утримання аліментів, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах застосування покарання у виді громадських робіт, що забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.
Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні підстави і для обрання його судом.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і засудити до покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1