ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/304/19 Справа № 208/6078/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання засудженої ОСОБА_6 ,
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженої ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання засудженої ОСОБА_6 .
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ОСОБА_6 засуджено вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.10.2014 року за ч. 3 ст. 135 КК України на строк 5 років позбавлення волі.
В державній установі Кам`янська ВК 34 відбуває покарання з 15.02.2016 року. За період відбування покарання має 3 заохочення, а саме: 31.12.2015 Павлоградська ВК 142 за активну участь у святковому концерті; 02.02.2016 Павлоградська ВК 142 за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, 07.06.2018 Кам`янська ВК 34 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Стягнення відсутні.
Відповідно до характеристики адміністрації установи від 06.09.2018, засуджена по прибуттю до установи працевлаштована швачкою, в подальшому переведена до швейної лабораторії, де працює до теперішнього часу. До роботи відноситься відповідально, вчасно та якісно виконує наданий об`єм роботи, за що відповідно отримала заохочення.
Проте, суд першої інстанції, вивчивши матеріали, відповідно до яких засуджену 07.06.2018 року було заохочено, встановив, що коефіцієнт трудової участі засудженої, за період лютого квітня поточного року, становить 1.0. Тобто вказане свідчить, що засуджена виконує лише наданий об`єм роботи, що не є підтвердженням сумлінної праці, що засуджена є взірцем для інших.
Заохочення, яке отримала засуджена 07.06.2018 року свідчить про те, що остання фактично виконує обов`язки покладені на неї чинним законодавством, будь-якого підтвердження, що ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення та є взірцем для інших засуджених не встановлено.
Крім того, в характеристиці зазначено, що засуджена має чоловіка та трьох дітей, що не відповідає дійсності, оскільки одна дитина загинула внаслідок вчинення засудженою кримінального правопорушення, відносно трьох дітей останню позбавлено батьківських прав.
Також, відповідно до характеристики засудженої від 28.07.2017 року, засуджена характеризується повністю негативно. Так, в характеристиці зазначено, що до роботи ставилася задовільно, мала усні зауваження, до вимог ПВР ставиться посередньо, займає пристосовницьку позицію, соціально-корисну ініціативу не проявляє, схильна підпадати під вплив інших засуджених, не має власної думки, провину визнає, проте щирого каяття не висловлює, перебувала у розшуку.
Характеристики, які містяться в особовій справі засудженої до 28.07.2017 року, також характеризують засуджену негативно.
Також, характеристика на засуджену від 28.07.2017 ставить під сумнів надані заохочення Павлоградською ВК 142, оскільки документи оформлені з порушенням вимог чинного законодавства.
Суд першої інстанції вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки засуджена протягом тривалого часу знаходження в колонії не проявляла соціально-корисної ініціативи. Подяка оголошена за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, правил внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці тобто фактично за ті дії, які засуджена і так повинна була дотримуватись.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що в бригаді, якій вона на даний час працює складається з 4-х чоловік, тому коефіцієнт трудової участі надається у розмірі 4 одиниці на всіх засуджених бригади. Основне завдання бригади, де вона працює є: виготовлення нових зразків спецодягу, пошив експериментальних партій, робота з технічною документацією з метою подальшого роз`яснення технологій пошиву виробничим бригадам. Вказує, що зауважень від майстрівського складу вона не має, всю роботу виконує вчасно і якісно, за що їй було надано заохочення, в якому все це підтверджується на підставі рапорту майстра, а також начальника відділення.
Щодо негативної характеристики від 28.07.2017 року, зазначає, що пройшов тривалий час, за який вона своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. На даний час активно приймає участь у житті відділення та установи, відвідує господарчі роботи, надає допомогу у відділенні під час підготовки до концертів та конкурсів, приймає участь у літературних конкурсах. Крім того, виконує обов`язки учасника санітарно-побутової секції, чим подає позитивний приклад іншим засудженим.
За час перебування в Павлоградській ВК № 142, їй було оголошено дві подяки за сумлінне ставлення до праці та участі у конкурсах, які проводились в установі. Про застосування заохочень вона була ознайомлена під підпис, тому до правильності оформлення цих документів не має жодного відношення.
Засуджена зазначає, що має чоловіка та 3-х дітей, відповідно яких на даний час позбавлена батьківського піклування. Двоє дітей мешкають з чоловіком, з якими вона постійно спілкується на телефонних переговорах. Найстарша дитина, віком 17 років мешкає із свекрухою на окупованій території, через що вона не має можливості з ними спілкуватись.
Вказує, що після звільнення з місць позбавлення волі зробить все, для того, що б повернути піклування над своїми дітьми.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженої, думку засудженої, яка підтримала в повному обсязі доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженої, її поведінку за весь час відбуття покарання, її відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженої та відсутність передбачених законом підстав для її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, і встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 засуджено вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.10.2014 року за ч. 3 ст. 135 КК України на строк 5 років позбавлення волі. В державній установі Кам`янська виправна колонія (№34) відбуває покарання з 15.02.2016 року.
Згідно довідки про заохочення та стягнення, наданої адміністрацією установи, за період відбування покарання має 3 заохочення, а саме: 31.12.2015 року Павлоградська виправна колонія № 142 за активну участь у святковому концерті; 02.02.2016 року Павлоградська виправна колонія № 142 за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, 07.06.2018 року Кам`янська виправна колонія (№34) за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, правил внутрішнього розпордяку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Стягнення відсутні (а.кп. 6).
Згідно характеристики адміністрації установи від 06.09.2018 року засуджена ОСОБА_6 по прибуттю до установи працевлаштована швачкою, в подальшому переведена до швейної лабораторії, де працює до теперішнього часу. До роботи відноситься відповідально, вчасно та якісно виконує наданий об`єм роботи, за що відповідно отримала заохочення (а.кп. 3).
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано, та не в повній мірі досліджено матеріали особової справи засудженої є безпідставними. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поведінка засудженої може свідчити лише про належне дотримання нею умов відбуття покарання, а не про сумлінність її поведінки, тому наявність у засудженої заохочень є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженої.
Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженою своїх прямих обов`язків, відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що вона повністю стала на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, судовий розгляд зазначеного подання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання засудженої ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4