Справа № 303/1930/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.03.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/4806/363/19 ( ЄРДР за № 0000718 від 23.03.2018) за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 16.10.2018, щодо ОСОБА_6 .
Цим вироком:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого (відповідно до ст. 88 КК України),

визнаний винуватим і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 5 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин. Так, 22 березня 2018 року, о 21 год. 00 хв., перебуваючи в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 умисно затіяв з останнім словесну сварку, та із застосуванням до нього фізичного насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, повалив його на землю, після чого відкрито викрав від потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3000 гривень, чим самим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на вище вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 скасувати вирок суду в частині призначення покарання та ухвалити новий, яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винним та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вказує, що оскаржуваний вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Суд, при призначені міри покарання, у порушення вимог ст. 65 КК України, не взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і не призначив ОСОБА_6 необхідне та достатнє покарання для його виправлення та попередження нових злочинів. Крім того судом не врахованого того, що ОСОБА_6 характеризується негативно та згідно з досудової доповіді органу пробації ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства також оцінюється як середній, ніде не працює, раніше притягався до кримінальної відповідальності та вчинив тяжке кримінальне правопорушення. А тому, з огляду на наведене, обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання забезпечить виправлення обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу в якому зазначає, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Вважає, що при призначені виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема, щодо незначної суми викраденого, відсутності тяжких наслідків завданих злочином, обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повне відшкодування завданої шкоди), відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , дані щодо особи обвинуваченого. Крім того, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 визнаний таким, що немає судимостей, а також те, що потерпілий претензій до обвинуваченого не має. А тому суд прийшов до справедливого та об`єктивного висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_6 і попередження скоєння ним нових злочинів буде позбавлення волі із застосуванням іспитового строку та виконання покладених на останнього обов`язків.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Фактичні обставини, кваліфікація діяння за ч.2 ст. 186 КК України та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, апелянтом не оспорюється, тому апеляційний суд перевіряє вирок в межах доводів апеляційної скарги щодо призначеної міри покарання.
Посилання прокурора на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, на неврахування судом при призначені міри покарання вимог ст. 65 КК України, апеляційний суд важає необгрунтованими, оскільки убачається, що судом першої інстанції в повній мірі враховано усі обставини в їх сукупності, дотримано вимоги ст.65 КК України та призначено покарання згідно санкції ч.2 ст.186 КК України .
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Частиною другою статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Судом першої інстанції враховано обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 : щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, відсутність у потерпілого претензій, обставин, що обтяжують покарання - не встановлено. Вирішуючи про те, чи повинен обвинувачений відбувати покарання, суд врахував висновки досудової доповіді про те, що ОСОБА_6 може виправитись без ізоляції його від суспільства, врахував бажання обвинуваченого виправитись, тому звільнив його від відбування покарання з випробуванням, дійшовши висновку, що він може виправитись в умовах суспільства.
Апеляційний суд, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він має намір створити сім`ю, що твердо для себе вирішив не порушувати закони, не вчиняти протиправних дій, що займається суспільно-корисною працею, оскільки працює за наймом, що останній за часом злочин вчинив через скрутне матеріальне становище після звільнення з місць ув`язнення, про що шкодує, приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_6 не позбавлений можливості виправитись в умовах суспільства.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано звільнив його від відбування призначеного покарання, надавши максимальний іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Відтак, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд вважає вирок законним, обгрунтованим, ухвалений відповідно до ст. 368 КК України та відповідаючий вимогам ст. 370 КПК України.
Таких порушень норм кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 -залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду від 16 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: