Справа № 629/5277/18
Провадження №1-кп/629/176/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яковлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.03.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 березня 2018 року, який набрав законної сили 26 квітня 2018 року, ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Після цього, 14.05.2018 року ОСОБА_3 був ознайомлений працівниками Лозівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області з умовами та порядком відбування покарання та направлений для відбування покарання у виді громадських робіт до Яковлівської сільської ради Лозівського району, Харківської області. Згідно розпорядження голови Яковлівської сільської ради Лозівського району, Харківської області № 10 від 14 травня 2018 року ОСОБА_3 прийняли для відпрацювання безоплатних громадських робіт, після чого його ознайомили з графіком виходу на роботу.

Згідно графіку виходу на роботу на травень 2018 року ОСОБА_3 зобов`язаний відпрацювати громадські роботи в період з 15.05.2018 по 31.05.2018 року. Згідно графіку виходу на роботу на червень 2018 року ОСОБА_3 зобов`язаний відпрацювати громадські роботи в період з 01.06.2018 по 29.06.2018 року. Згідно графіку виходу на роботу на липень 2018 року ОСОБА_3 зобов`язаний відпрацювати громадські роботи в період з 02.07.2018 по 31.07.2018 року.

Але в періоди з 15.06.2018 року по 29.06.2018 року та з 02.07.2018 року по 31.07.2018 року ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування призначеного покарання, без поважних причин не з`явився для відбуття громадських робіт до Яковлівської сільської ради Лозівського району, Харківської області.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Кримінально виконавчого кодексу України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе визнав повністю та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв інкримінований йому злочин при зазначених обставинах. Пояснив, що його направили на роботу в Яковлівську сільську раду Лозівського району, Харківської області, але він не відпрацював громадські роботи, так як виїхав до іншого району на роботу. На даний час від в повному обсязі відпрацював громадські роботи. У скоєному злочині щиро кається.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин невеликої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має середню освіту, розлучений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обвинувачений ОСОБА_3 з`явився для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується низькою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький. Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання не пов`язаного з позбавлення волі, доцільно застосувати наступні заходи: контроль за поведінкою за місцем проживання особи; застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Крім того, суд при призначенні обвинуваченому міри покарання не застосовує вимоги ст. 71 КК України, оскільки згідно повідомлення Лозівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області № 24/22/2228-19 від 13.05.2019 року ОСОБА_3 , засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.03.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України, 17 жовтня 2018 року був знятий з обліку Лозівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області за відбуттям призначеного судом строку покарання у виді громадських робіт в повному обсязі.
Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1