ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11/807/7/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні при попередньому розгляді апеляцію ОСОБА_3 на лист Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2018 року щодо повернення заяви останньої про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.190, ч.ч. 1,3,4 ст. 358 КК України на додаткове розслідування,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

апелянта ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Заводського районного суду м.Запоріжжя на стадії судового розгляду перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст. 190, ч.ч.1,3,4 ст. 358 КК України. Розгляд справи проводиться відповідно до вимог КПК України в редакції 1960 року.

04 вересня 2018 року до вищезазначеного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на лист Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2018 року щодо повернення її заяви про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст. 190, ч.ч.1,3,4 ст. 358 КК України на додаткове розслідування.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року вказану апеляційну скаргу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення по суті.

Заслухавши доповідь судді; ОСОБА_3 , яка підтримала свою апеляцію та вважає, що остання підлягає розгляду; прокурора, яка вважала, що вищевказана апеляція розгляду не підлягає і її необхідно повернути ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Згідно з матеріалами контрольного провадження, ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання її у даному провадженні в якості потерпілої. Рішення суду мотивовано тим, що епізод відносно заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3 обвинуваченому ОСОБА_4 в рамках зазначеної кримінальної справи не інкримінувався. Крім того, досудове розслідування щодо шахрайських дій відносно ОСОБА_3 органом досудового розслідування не проводилось. Остання не зверталась до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, про визнання її потерпілою, цивільним позивачем, крім того її не було допитано. ОСОБА_3 під час розгяду даної заяви підтвердила той факт, що самостійно до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення вона не зверталась, оскільки вважала обов`язком слідчого розшукати її, викликати та допитати під час досудового розслідування.

Копію даної ухвали суду від 15 серпня 2018 року про відмову в задоволенні заяви про визнання потерпілою ОСОБА_3 особисто отримала в суді 16 серпня 2018 року.

В той самий день ОСОБА_3 звернулась до канцелярії суду із клопотанням про повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 по ч.4 ст. 190, ч.ч.1,3,4 ст. 358 КК України на додаткове розслідування, у зв`язку із тим, що вона вважає себе потерпілою по даній кримінальній справі.

Листом № 0814/13257/2012/966/2018 від 20 серпня 2018 року вищезазначене клопотання повернуте ОСОБА_3 , з посиланням на те, що остання не є учасником процесу у вказаній кримінальній справі, а питання про визнання її потерпілою в кримінальному провадженні вже вирішено судом в установленому законом порядку з винесенням відповідної ухвали.

Саме на вказаний лист ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає себе потерпілою в даному кримінальному провадженні.

У статті 347 КПК України в редакції 1960 року зазначені судові рішення, на які може бути подана апеляція.

Так, згідно з положеннями вказаної статті, апеляція може бути подана: на вироки, які не набрали законної сили, постановлені місцевими судами; на постанови про застосування чи незастосування примусових заходів виховного і медичного характеру, винесені місцевими судами.
Апеляція також може бути подана: на ухвали (постанови), винесені місцевим судом, про закриття справи або направлення справи на додаткове розслідування; на окремі ухвали (постанови), винесені місцевим судом; на інші постанови місцевих судів у випадках, передбачених цим Кодексом.
Вищевказаний лист не є судовим рішенням, відповідно і не може бути оскаржений в апеляційному порядку у розумінні положень кримінально-процесуального законодавства.

Крім того, статтею 348 КПК України в редакції 1960 року, визначено осіб, які мають право подавати апеляцію, до яких, як вбачається з наданих матеріалів провадження, ОСОБА_3 не відноситься.

Відповідно до вимог ч.1 ст.359 КПК України в редакції 1960 року, апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляції до свого розгляду, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має на це права.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до положень п.2 ч.4 ст.357, ч.1 ст.359 КПК України в редакції 1960 року, у прийняті до розгляду поданої ОСОБА_3 апеляції слід відмовити.
Керуючись ст. 357 КПК України 1960 року, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

відмовити в прийняті до свого розгляду апеляції ОСОБА_6 на лист Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2018 року щодо повернення її заяви про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.190, ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України на додаткове розслідування.

Дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_2