Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2018 року,
за участю: прокурора ОСОБА_7
підозрюваної ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , просить скасувати вказану ухвалу, як незаконну. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що станом на жовтень 2018 року, квартира АДРЕСА_1 не являється її приватною власністю. Вважає, що ухвала слідчого судді є формальною та невмотивованою. Так, в порушення положень 170 КПК України, в оскаржувальній ухвалі відсутні мотиви та докази наявності завданої шкоди, що підлягає відшкодуванню за рахунок арештованого майна, докази співрозмірності та законності втручання у особисті майнові права особи шляхом накладення обмежень щодо володіння майном. Звертає увагу на те, що ч.2 ст.172 КПК України передбачено, коли клопотання про арешт майна розглядається без повідомлення підозрюваного. Однак, розгляд клопотання відбувся без її участі, чим було порушено право іншого власника майна та призвело до безпідставного обмеження права власності особи, що не має жодного відношення до кримінального провадження №0000145.
Згідно оскарженої ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2018 року клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_9 - задоволено.
Накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на : квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м., загальною вартістю нерухомого майна 26420,00 грн., реєстраційний номер нерухомого майна: 15251375.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Апеляційний суд вважає, що вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна підозрюваної ОСОБА_6 відбулося з істотним порушенням вимог ст.ст.98, 131, 132, 171, 172, 173, 370 КПК України.
Так, в порушення вимог ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна. Оскільки орган досудового розслідування вилучив майно під час обшуку, то в слідчого судді були відсутні підстави вважати, що таке неповідомлення власника буде процесуально необхідним з метою забезпечення арешту, як передбачено ч.2 ст.172 КПК України.
Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів судового провадження 296/10381/18 вбачається, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000145 від 12.06.2018 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_6 22.11.2017 зареєстрована як фізична особа-підприємець з наступними видми діяльності: роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, комплексне обслуговування об`єктів, інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям, роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

За висновками органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, склала завідомо підроблені офіційні документи та привласнила чуже майно шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб. Внаслідок вчинення вказаних кримінальних правопорушень Житомирському обласному центру зайнятості, як розпоряднику бюджетних коштів завдано матеріального збитку в сумі 42585 грн.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України ОСОБА_6 , складено та вручено 01.10.2018.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта:

-№130369263 від 10.07.2018 за ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1 ) зареєстровано право власності на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв. м., загальною вартістю нерухомого майна 26420 грн., реєстраційний номер нерухомого майна: 15251375.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого щодо арешту вище вказаного майна, яке належить підозрюваній ОСОБА_6 , не переконався в обґрунтованості доводів клопотання слідчого, не перевірив їх під час судового розгляду та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст.171 КПК України. Так, до клопотання були додані належно не завірені копії інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.9-13) про належність ОСОБА_6 на праві приватної власності різного майна. Однак, згідно матеріалів судового провадження слідчий суддя матеріали клопотання належно не перевірив.
В своїй ухвалі слідчий суддя зазначає, що вивчивши матеріали клопотання, приходить до висновку про те, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки є наявні підстави передбачені ст.170 КПК України для накладення арешту на майно підозрюваної, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення в подальшому, при цьому посилається на єдиний неперевірений доказ - інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №130369263 від 10.07.2018 за ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1 ) зареєстровано право власності на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв. м., загальною вартістю нерухомого майна 26420 грн., реєстраційний номер нерухомого майна: 15251375, інші докази, які б дійсно підтверджували висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі відсутні.
В апеляційному суді, в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_8 надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №145719913 від 16.11.2018, яка прошита, пронумерована та належно завірена приватним нотаріусом ОСОБА_11 про те, що вказана квартира являється приватною власністю ОСОБА_12 .
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, слідчим не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття рішення. При цьому, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення, яке за відсутності належних процесуальних підстав, порушує права власника майна ОСОБА_12 , який не являється безпосередньо ні підозрюваним, ні обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що майно, на яке слідчий суддя наклав арешт не підпадає під визначення майна, зазначеного у ст.170 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2018 року щодо накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на : квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м., загальною вартістю нерухомого майна 26420 грн., реєстраційний номер нерухомого майна: 15251375, є незаконною та підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на зазначене майно.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2018 року про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_6 , а саме на: квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м., вартістю 26420 грн. (реєстраційний номер нерухомого майна: 15251375) скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про арешт майна (квартира, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м.,) поданого слідчим СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_9 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :