Справа № 360/2854/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000665 від 23 вересня 2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Микуличі Бородянського району Київської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 23 вересня 2018 року, приблизно о 16-й годині, в с. Микуличі Бородянського району Київської області він, разом з обвинуваченим ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на кухні будинку по АДРЕСА_1 , де між ними та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, вони спільно та цілеспрямовано нанесли ОСОБА_9 удари кулаками в ділянку голови в результаті чого ОСОБА_9 втратив свідомість. В подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 винесли ОСОБА_9 на подвір`я домоволодіння за вищевказаною адресою, де привівши його до тями, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, продовжили спільно наносити удари руками та ногами ОСОБА_9 в ділянку голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, внаслідок чого ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: черепно-лицевої травми з синцями, саднами та раною обличчя, крововиливів в м`які тканини голови та обличчя, крововиливів під оболонки та шлуночкову систему головного мозку, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння, по відношенню до живих осіб та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; переломи ребер з крововиливами в м`які тканини - мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі,що викликають тривалий розлад здоров`я у живих осіб; синці і садна тулуба, верхніх та нижніх кінцівок - у живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_9 настала на місці події від отриманої черепно-лице мозкової травми, про що свідчать: садна, рана, синці обличчя, крововиливи в м`які тканини голови та обличчя, переломи лівої виличної кістки і кісток носа, травматичні крововиливи під оболонки головного мозку та кров в шлуночковій системі, набряк-набухання речовини мозку, ознаки аспірації крові.
За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 24 вересня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 листопада 2018 року.

За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 16 листопада 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 грудня 2018 року.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2019 року.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в межах двох місяців.

Вислухавши думку захисника адвоката ОСОБА_6 , яка заперечувала проти клопотання прокурора та просила змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, зокрема, на домашній арешт, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав позицію свого захисника, думку потерпілого ОСОБА_8 , який погодився з позицією прокурора щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку утримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватими, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, обвинувачуються у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілого, свідків та вчиняти інші злочини, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту, є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в межах двох місяців.

Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 13 квітня 2019 року.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_10