Справа № 441/702/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/368/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 29 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грімне Городоцького району Львівської області, проживаючого на АДРЕСА_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Грімне Городоцького району Львівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

їх захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком Городоцького районного суду Львівської області від 29 березня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено йому покарання три роки обмеження волі.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, призначеного за цим вироком.
Цим же вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено йому покарання два роки шість місяців обмеження волі.
Застосовано ОСОБА_7 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на один рік.
В порядку ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , солідарно, в користь ОСОБА_10 633 грн. 94 коп. матеріальної і 14 000 грн. моральної (немайнової) шкоди, а всього 14 633 грн. 94 коп.
В задоволенні решти вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відмовлено.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 15.11.2015 року близько 14 год., в стані алкогольного сп`яніння, під час проведення футбольного матчу на стадіоні «Газовик», що на вул. Самбірська, 28 у м. Комарно Городоцького району Львівської області, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, порушуючи елементарні правила поведінки в громадському місці, загальноприйняті норми моралі і добропристойності, діючи з особливою зухвалістю, вийшов на футбольне поле, нецензурно і образливо висловлювався до футбольного судді ОСОБА_11 , на зауваження не реагував, внаслідок чого останній був вимушений зупинити футбольний матч.
Далі, близько 17 год., після завершення церемонії нагородження переможців футбольного турніру, ОСОБА_6 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, порушуючи елементарні правила поведінки в громадському місці, загальноприйняті норми моралі і добропристойності, діючи з особливою зухвалістю, у присутності інших громадян, виражаючись нецензурно, кинувся до ОСОБА_11 , хотів вдарити того, але цьому завадили ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які стали припиняти його хуліганські дії.
Тут же, ОСОБА_7 , із невстановленими слідством особами, усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_6 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, порушуючи елементарні правила поведінки та загальноприйняті норми моралі і добропристойності, приєднався до хуліганських дій останнього, умисно вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_10 , збив того з ніг на землю, одночасно, ударом в обличчя на землю був збитий ОСОБА_12 , після цього ОСОБА_6 в групі з ОСОБА_7 та іншими невстановленими слідством особами, били потерпілих по тілу, ОСОБА_7 вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_12 , як наслідок, з особливою зухвалістю, грубо порушили громадський порядок та заподіяли потерпілому ОСОБА_10 струс головного мозку, забій носа, рвану рану перенісся, а потерпілому ОСОБА_12 - закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, подряпину лівої брови, що в кожному випадку відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
На вирок суду захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить дослідити докази, які знаходяться в матеріалах справи, та надати їм належну оцінку, допитати свідків сторони захисту, які заявлені в суді першої інстанції, скасувати вирок Городоцького районного суду Львівської області від 29 березня 2018 року та закрити кримінальне провадження по справі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник обвинувачених покликається на те, що оскаржуваний вирок суду є необґрунтованим та незаконним, суд, на його думку, не надав належної оцінки всім доказам, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.
Як зазначає апелянта, вина обвинувачених не є доведеною, у ході судового розгляду встановлено лише сам факт вчинення іншими особами правопорушення, але не хуліганства, а злочину, передбаченого ст.125 КК України.
На переконання адвоката, стороною обвинувачення не було доведено вину обвинувачених поза розумним сумнівом, а суд не взяв цього до уваги, з чого вбачається його явно обвинувальний ухил. Суд не звернув увагу на таку велику кількість протиріч, нестиковок, розбіжностей, плутання в показаннях свідків, не проаналізував та не співставив їх, не оцінив письмових доказів та усних показань, лише вибірково взявши до уваги фрази із контексту тих показань, які ніби то свідчили на винність обвинувачених.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та їх захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, думку потерпілого, прослухавши звукозаписи на технічних носіях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

У силу ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд установлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню. До процесуальних джерел доказів належать, зокрема й показання.

Згідно з положеннями ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 353 КПК перед допитом потерпілого головуючий встановлює відомості про його особу і з`ясовує стосунки потерпілого з обвинуваченим. Крім того, головуючий з`ясовує, чи отримав потерпілий пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, чи зрозумілі вони йому, і в разі необхідності роз`яснює їх, а також попереджає його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Допит потерпілого проводиться з додержанням правил частин 2, 3, 5 - 14 ст. 352 вказаного Кодексу, частина друга якої передбачає обов`язкове приведення цього учасника кримінального провадження до присяги.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції не було дотримано з огляду на таке.

Так, згідно з даними на носію інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовано перебіг судового засідання у суді першої інстанції, під час допиту потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , показання яких покладені в основу обвинувального вироку, останні не були попереджені про кримінальну відповідальність за неправдиві показання і не приведені до присяги, на що звертає сторона захисту під час апеляційного перегляду.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, оскільки обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, вирішальною мірою ґрунтується на показаннях потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , попередження їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і приведення до присяги є необхідним для подальшого встановлення фактів та обставин, оцінка яких має правове значення для правильного вирішення справи й постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.

Окрім цього, згідно з вимогами п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, які у розумінні ст.23 КПК України повинні бути безпосередньо досліджені судом. Зміст доказів, зокрема показань свідків, потерпілих, що покладені в основу вироку, повинен відповідати змісту показань, безпосередньо наданих усно суду та досліджених останнім під час судового розгляду.

Поряд з тим, як вбачається з оскаржуваного вироку та звукозаписів судових засідань, в основу вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення судом першої інстанції покладено показання потерпілого та свідків, які містять значні суперечності між викладеними у вироку та фактично наданими ними під час судового розгляду, що на переконання колегії суддів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону перешкоджають суду апеляційної інстанції дійти безсумнівного висновку щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу й на те, що у матеріалах провадження міститься копія постанови заступника начальника СВ Городоцького ВП ГУ НП у Львівській області від 30 травня 2016 року (т.1 а.с.п.190), згідно з якою за фактом нанесення 15.11.2015 року близько 16 год. 30 хв. у м.Комарно Городоцького району Львівської області на стадіоні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_12 кримінальне провадження №0000882 від 16.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито, та розпочато досудове розслідування відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Проте, в матеріалах судового провадження відсутні будь-які дані про внесення вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Оскільки вирок суду першої інстанції було постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, він підлягає скасуванню на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду районному суду необхідно взяти до уваги зазначене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, дати на них вичерпну відповідь і прийняти справедливе рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 29 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у Городоцькому районному суді Львівської області.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4