ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/659/17 Номер провадження 11-кп/814/248/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 від 29.09.2013 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Варва Варвинського району Чернігівської області, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 15.06.2018 року

з участю
прокурора ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Цим вироком, визнано ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році ОСОБА_6 звільнено від відбування основного та додаткового покарання.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300000 (триста тисяч) гривень.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за таких обставин.
ОСОБА_6 28 вересня 2013 року близько 21 години, керуючи технічно-справним автомобілем ЗИЛ-131, транзитний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом - цистерною, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався на ділянці з одностороннім рухом на 134 км. + 717 м. автошляху Київ-Харків-Довжанський Пирятинського району Полтавської області з боку м. Харків в напрямку м. Київ. Проїжджаючи вищевказану ділянку дороги, при здійсненні маневру повороту ліворуч для розвороту, водій ОСОБА_6 проявив неуважність перед поворотом, не переконавшись у безпеці маневру, що він буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу транспортним засобам, які рухалися по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, та виїхав на смугу руху водія автомобіля SAMAND, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в напрямку м. Київ, чим створив небезпеку для його руху та допустив з ним зіткнення, порушивши тим самим вимоги п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року,

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події водій автомобіля SAMAND, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді комбінованої механічно-термічної політравми, закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку з утворенням внутрішньо - мозкової гематоми лівої лобної долі та субарахноїдальним крововиливом і переломом задньої стінки правої гайморової пазухи з правостороннім гемо синусом, закритого перелому кісток носу, правостороннього геміпарезу, закритого внутрішньо-суглобового перелому зовнішньої кісточки правої великогомілкової кістки з гемартрозом правого колінного суглобу, закритого уламкового компресійного перелому таранної кістки правої стопи, термічного опіку правої гомілки та стопи площею 7% ІІІ-А-Б та 4-го ступеню, множинних саден обличчя та волосистої частини голови, що супроводжувались хронічним посттравматичним остеомієлітом першої плюснової кістки кукси правої стопи, що утворилися від дії тупих твердих предметів та при ударі об такі, деталей салону легковика в якості водія та від дії високотемпературного агенту - полум`я після загорання авто, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 096 від 03.09.2014 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини провадження, кваліфікацію дій та доведеність його вини в інкримінованому злочині, просить вирок суду щодо нього змінити в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди. При цьому вказує, що визначений судом розмір моральної шкоди є завищеним. Враховуючи відсутність особливо тяжких або фатальних наслідків, виходячи із засад розумності, вважає, що вирок в частині стягнення відшкодування моральної шкоди необхідно змінити, зменшивши її розмір до 50 000 грн.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду відносно останнього змінити в частині задоволення цивільного позову та стягнути на його користь із обвинуваченого 500 000 грн. моральної шкоди.

При цьому вказує, що пред`явив позов до ОСОБА_6 , як до особи з вини якої йому були завдані тілесні ушкодження внаслідок ДТП та знищений належний його дружині автомобіль і оцінив свої моральні страждання в розмірі 500 000 грн. виходячи із душевних страждань, які випливають із травмування під час ДТП, тривалого лікування, отримання інвалідності 2-ї групи, що унеможливлює повноцінне працевлаштування, знищення майна, тривалого терміну досудового розслідування та багаторазовими скаргами на бездіяльність правоохоронних органів. Вказує, що після ДТП матеріальний стан його сім`ї погіршився, як і взаємовідносини в родині. Після ДТП, у зв`язку з отриманим стресом, виникли психотравматичні фактори, що спричинили негативні емоції і переживання, що в подальшому вплинуло на реалізацію подальших життєвих намірів його родиною і ним особисто. Зазначає, що обвинувачений після вчиненого ДТП не намагався залагодити свою провину, не вибачився, не відшкодував задані збитки.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Встановлені судом фактичні обставини справи, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України та призначене місцевим судом обвинуваченому покарання, апелянтами не оспорюються, а тому виходячи з вимог ст.404 КПК України, вирок суду в цій частині не переглядається.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов

Оскільки доведена вина обвинуваченого у вчиненні злочину щодо потерпілого, суд дійшов правильного висновку, що моральна шкода підлягає відшкодуванню обвинуваченим, як особою, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, колегія суддів погоджується, що оскільки потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, а належний його дружині автомобіль - значні механічні пошкодження, що спричинило моральні страждання потерпілого , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування потерпілому моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції виходив із загального принципу розумності і справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод і обґрунтовано підійшов до визначення обсягу та характеру моральних страждань, яких зазнав потерпілий в наслідок вчиненого ОСОБА_6 злочину.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер вчиненого ОСОБА_6 злочину, внаслідок якого ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, у результаті яких потерпілий тривалий час перебував на лікуванні, переніс дев`ять операцій, ампутацію пальців на правій стопі та частини стопи.

Колегія суддів погоджується з доводами потерпілого про те, що він зазнав не тільки фізичних, а й душевних страждань, які пов`язані як з отриманими травмами, порушенням звичайного ритму його та його родини життя, втратою роботи, так і знищенням транспортного засобу на якому він їздив та працював.

Водночас, доводи потерпілого в тій частині, що заподіяна йому моральна шкода пов`язана також з порушенням під час досудового розслідування його прав працівниками правоохоронного органу колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в межах даного кримінального провадження вирішується питання щодо моральної шкоди, спричиненої діями лише обвинуваченого.

Колегія суддів вважає слушними доводи потерпілого, що на його психоемоційний стан також впливає поведінка обвинуваченого, який не цікавився його долею після отриманих травм, не висловив свого жалю та співчуття, не вибачився перед ним та не надав допомоги, коли після ДТП родина потерпілого опинилася в скрутному матеріальному становищі.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо характеру страждань потерпілого та розміру моральної шкоди необхідної на їх відшкодування.

В той же час, колегія суддів вважає непереконливими доводи потерпілого про необхідність збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки визначена судом сума відшкодування є обґрунтованою, відповідає принципам розумності та справедливості, є адекватною обсягу, характеру та тривалості страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_7 ..
З огляду на вище викладене апеляційні вимоги потерпілого не підлягають задоволенню.

З цих же підстав не підлягають задоволенню й апеляційні вимоги обвинуваченого про зменшення розміру моральної шкоди до 50000 грн. Доводи апелянта про те, саме такий розмір відшкодування узгоджується зі сталою судовою практикою, на думку колегії суддів, є непереконливим, виходячи з характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий ОСОБА_7 , характеру немайнових втрат (їх тривалості, неможливості відновлення тощо).

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи судове рішення про відшкодування моральної шкоди суд дотримався засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час апеляційного перегляду вироку місцевого суду, не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З врахуванням викладеного, апеляційні скарги, як сторони захисту, так і сторони обвинувачення задоволенню не підлягають.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418, КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 15.06.2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4