Справа №463/1384/19
Провадження №1-кс/463/723/19
У Х В А Л А

04 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 08 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернулася із скаргою до слідчого судді на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 08 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою. Просить скасувати вказану постанову та розгляд скарги проводити за її відсутності.

Скаргу мотивує тим, що вона звернувся із заявою від 04.02.2019 р. про залучення її у кримінальному провадженні №0003189 в якості потерпілої, однак слідчим ТУ ДБР розташованого в м. Львові ОСОБА_5 винесено оскаржувану постанову про відмову у визнанні її потерпілою. Вважає дану постанову безпідставною, невмотивованою та необґрунтованою, оскільки слідчим вказано, що заявницею жодних доказів заподіяння їй шкоди не надано, однак такі остання навела у свої заяві про залучення в якості потерпілої. Також вважає, що слідчий плутає визнання особи потерпілим на стадії досудового розслідування із визнанням потерпілим в суді при розгляді цивільного позову цієї особи під час розгляду розміру шкоди та її відшкодування. Зазначає, що злочином у вказаному кримінальному провадженні йому було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду такої повідомлений належним чином, скерував на адресу суду заперечення від 04.03.2019р., відповідно до яких в задоволенні скарги просить відмовити. Мотивує тим, що ні у заяві про вчинення кримінального правопорушення, ні у заяві про визнання потерпілою, ні у допиті ОСОБА_3 не вказано обставин і не наведено жодних доказів якої саме і в чому проявляється моральна, фізична або майнова шкода, заподіяна заявнику працівником СВ прокуратури Волинської області у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Судом встановлено, що триває досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбачених ч. 1 ст. 365 КК України. Розслідування проводиться за фактом перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи заяви ОСОБА_3 від 04.02.2019 р. про залучення до кримінального провадження як потерпілої, скаржницею зазначено чітко перелік майна яке було в неї вилучено під час обшуку та не повернуто, вважає, що своїми протиправними діями слідчий завдав їй істотної майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

08 лютого 2019 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні.

Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим ОСОБА_4 належним чином не було перевірено факту спричинення скаржнику моральної та матеріальної шкоди, а також доводів, викладених у заяві ОСОБА_3 від 04.02.2019р. про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0003189, оскільки слідчим не надано оцінки обставинам наведеним ОСОБА_3 щодо спричинення їй майнової та моральної шкоди.

Враховуючи наведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, оскільки обставини, наведені слідчим не можна вважати очевидними і достатніми, а тому дана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами статей 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 08 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1