УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2019 року

м. Київ
справа № 283/1823/16-к

провадження № 51-363ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року,
встановив:
Брусилівський районний суд Житомирської області ухвалою від 05 листопада 2018 року закрив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Житомирський апеляційний суд ухвалою від 12 грудня 2018 року ухвалу місцевого суду залишив без змін.
У касаційній скарзі обвинувачена ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. просить змінити ухвалу апеляційного суду і закрити кримінальне провадження за відсутності в діях обвинуваченої складу злочину та недоведеності умислу і її вини.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, що подає касаційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак. усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги обвинуваченої ОСОБА_4 фактично зводяться до її посилань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судом оцінкою доказів та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому у поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 не зазначила, яких саме порушень допустився апеляційний суд, залишаючи ухвалу місцевого суду щодо неї без змін, та не конкретизувала у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, та чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для зміни касаційним судом ухвали апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 284, 370, 404, 413, 419, 477 цього Кодексу.

Крім того, касаційна скарга обвинуваченої не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів її апеляційної скарги.
Також, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК.

Так, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції, або закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Обвинувачена ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції змінити ухвалу апеляційного суду та закрити кримінальне провадження за відсутністю в її діях складу злочину, що не узгоджується з приписами ст. 436 КПК.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 без руху і встановити їй десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3