справа № 462/1807/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000121 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, неодруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 03.01.2019 року близько 17.00 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що по вул. Городоцькій,116 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з лівої зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_5 , таємно викрав мобільний телефон марки «Huawei P Smart», чорного кольору, який згідно довідки про визначення вартості від 14.03.2019 року складає 3200 грн., в середині якого знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 100 грн., на рахунку якої були грошові кошти у сумі 40 грн., чохол вартістю 300 грн, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3640 гривень. В подальшому ОСОБА_4 викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 03.01.2019 року близько 17.00 год., перебував на зупинці громадського транспорту, що по вул. Городоцькій, 116 у м. Львові та таємно викрав з кишені куртки потерпілого ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Huawei P Smart», чорного кольору. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 подав заяву, в якій просить про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності та що при призначені покарання повністю покладається на розсуд суду.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчинений умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, арк. 65), на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк. 67, 68), згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується позитивно (матеріали кримінального провадження, арк. 69).

Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку прокурора та потерпілого, викладену в заяві, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази (а.с. 37, 38, 40) мобільний телефон марки «Huawei P Smart», чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1