Справа № 308/509/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 перебувають матеріали кримінального провадження №0000244, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.3 ст.135 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 грудня 2017 року.

Із внесеного клопотання, погодженого із прокурором вбачається, що 05 грудня 2017 року близько 17 години 50 хвилин, водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Skoda» моделі «Oktavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 республіки, рухаючись по проїзній частині вулиці Об`їзна міста Ужгорода в напрямку міста Мукачево з більшою за допустиму в населених пунктах швидкістю 98-114 км/год., здійснив обгін попутного автомобіля марки «ВАЗ-НИВА» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та продовжуючи свій рух на вказаній швидкості у районі перехресті з вул.Ротмана в місті Ужгород, діючи в супереч вимогам п.п.1.3.; 1.5.; 2.3. б); 12.2. та 12.3. 12.4, 18.1 «Правил дорожнього руху України», та інформаційно-вказівного дорожнього знаку «5.35-1-5.35.2 - Пішохідний перехід», та при під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не вжив заходів до застосування своєчасного гальмування, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а навпаки продовжив рух та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який в той час перебував на проїзній частині дороги у районі пішохідного переходу маючи намір перетнути проїзну частину дороги з права на ліво по ходу руху вказаного транспортного засобу.

Внаслідок наїзду, потерпілого ОСОБА_6 по інерції відкинуло на цю же смугу руху, де в той час на його тіло в лежачому положенні відбувся наїзд автомобіля марки «ВАЗ - НИВА» моделі «2121», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по заду в попутному з ним напрямку, та вже був позбавлений технічної можливості уникнути вказаної автопригоди.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №476 від 06.03.18 та згідно комісійної судово-медичної експертизи трупа №23 від 21.11.18, пішоходу ОСОБА_6 в результаті наїзду на нього першого автомобіля марки «Skoda» моделі «Oktavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 республіки спричинено середньої ступені тяжкості тілесні ушкодження, а в результаті наїзду другого автомобіля марки «ВАЗ - НИВА» моделі «2121», реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент спричинення, які потягли за собою його смерть.
Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. б); 12.2. та 12.3. 12.4, 18.1 «Правил дорожнього руху України»,якими визначено:
п.1.3 - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п.1.5 - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
п.2.3. б) - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.12.2. - У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.;
п.12.3. - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.;
п.12.4. - У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

п.18.1.-Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. б); 12.2. та 12.3. 12.4, 18.1. «Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманнямОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до смерті.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Окрім цього ОСОБА_4 , 05 грудня 2017 року близько 17 години 50 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Skoda» моделі «Oktavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 республіки, рухаючись по проїзній частині вулиці Об`їзна міста Ужгорода в напрямку міста Мукачево з більшою за допустиму в населених пунктах швидкістю 98-114 км/год., здійснив обгін попутного автомобіля марки «ВАЗ-НИВА» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та продовжуючи свій рух на вказаній швидкості у районі перехресті з вул.Ротмана в місті Ужгород, діючи в супереч вимогам п.п.1.3.; 1.5.; 2.3. б); 12.2. та 12.3. 12.4, 18.1 «Правил дорожнього руху України», та інформаційно-вказівного дорожнього знаку «5.35-1-5.35.2 - Пішохідний перехід», та при під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не вжив заходів до застосування своєчасного гальмування, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а навпаки продовжив рух та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який в той час перебував на проїзній частині дороги у районі пішохідного переходу маючи намір перетнути проїзну частину дороги з права на ліво по ходу руху вказаного транспортного засобу.

Внаслідок наїзду, потерпілого ОСОБА_6 по інерції відкинуло на цю же смугу руху.

Надалі, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням правил дорожнього руху та допущенням наїзду, за наведених вище обставинпоставив потерпілого ОСОБА_6 в безпорадний та небезпечний для життя стан, при цьому, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно, в супереч вимогам п. 2.10. Правил дорожнього руху України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, поширюючи аморальну поведінку, змістом якої є неповага до права людини на життя і безпеку, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надавати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отримані нею травми, не намагався вжити покладені на водіїв Законом України відповідні обов`язки надавати першу медичну допомогу потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишивши потерпілого у небезпеці на проїзній частині дороги і зник з місця події, в результаті чого, через 8,67 секунд, на лежачого на проїзній частині потерпілого ОСОБА_6 , який перебуваючи в небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, здійснив наїзд автомобіль марки «ВАЗ - НИВА» моделі «2121», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, як шляхом зупинки до місця наїзду так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди.
Отже, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.10. Правил дорожнього руху України, яким визначено: У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;
ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;
є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.135 Кримінального кодексу України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинили смерть особи.

У сукупності, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.3 ст.135 КК України.
11 лютого 2019 року ОСОБА_4 у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України порядку, повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України.
У власності підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до інформаційної довідки №156345970 від 14.02.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно знаходяться: будівля забійного пункту, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8636499.

Клопотання мотивоване тим, що метою накладення арешту майна є забезпечення наявного у даному кримінальному провадженні цивільного позову, що створює високі ризики щодо псування та відчуження вказаного майна, що, свою чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.
Слідчий ОСОБА_8 на розгляд клопотання не з`явився. Однак, надав заяву, в якій вимоги клопотання підтримав та просив провести розгляд даного клопотання за його відсутності.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник на розгляд клопотання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду даного клопотання. А тому суд проводить розгляд даного клопотання за його відсутності на підставі ч.1 ст.172 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України:
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається із наявних матеріалів клопотання, у провадженні слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 перебувають матеріали кримінального провадження №0000244, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.3 ст.135 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 грудня 2017 року.
Згідно вимог ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Так, із наявних матеріалів клопотання вбачається, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_9 було пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому остання просить стягнути з ОСОБА_4 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 50000грн., а також моральну шкоду в розмірі 250000грн.
Встановлено, у власності підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до інформаційної довідки №156345970 від 14.02.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно знаходяться: будівля забійного пункту, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8636499.

Таким чином, внесене слідчим клопотання про накладення арешту вказане вище майно, що належить ОСОБА_4 , виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості псування, відчуження з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи те, з метою забезпечення кримінального провадження та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), приходжу до переконання, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 167, 170, 171-173, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно належне підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , з метою забезпечення кримінального провадження:

1) будівля забійного пункту, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8636499.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії).

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1