Справа № 277/1148/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2018 року смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине справу по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Гута, жителя АДРЕСА_1 , гр. України, не працюючого, вдівця, з вищою освітою, раніше не судимого

по ст.263 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

06 листопада 2018 року до Ємільчинського районного суду в порядку ст.291 КПК України надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України з угодою про визнання винуватості.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, при цьому, при цьому право такої власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1 Закону України «Про правовий режим військового майна у Збройних Силах України», визначено, що до військового майна належить, зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, а також боєприпаси.
Додатком №1 п.1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ встановлено, що до майна, яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, зокрема, належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2 і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ).
Згідно п.2 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі, тощо) та інше.
Відповідно до п.2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.
Згідно п.21 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.
06 жовтня 2018 року близько 15 год. 30 хвилин ОСОБА_5 прибираючи в господарському приміщенні за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , у трубі виявив полімерного мішка білого кольору, в якому була вогнепальна зброя, яка є мисливським нарізним карабіном моделі «ТОЗ-17» № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм з використанням ложі з цівкою від мисливського карабіну «ТОЗ-16» калібру 5,6 мм. У вказаний час та місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї мисливського нарізного карабіну для особистих цілей, не пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Реалізуючи свій злочинний умисел, без розриву в часі, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, зберігаючи при собі вказаний мисливський нарізний карабін моделі «ТОЗ-17» № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм переніс до будинку за місцем свого проживання та заховав в особисто визначеному місці під ліжком у залі та продовжив його зберігати до 15 год. 15 хвилин 08 жовтня 2018 року часу виявлення та вилучення працівниками Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ст.263 ч.1 КК України, оскільки він незаконно придбав, носив, зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

31 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості та сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ст.263 ч.1 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.476 КПК України.

Суд вважає, що угода відповідає вимогам кримінально-процесуального кодексу України.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Ємільчинському районному суду.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У підготовчому судовому засіданні сторони просять про затвердження угоди.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин у скоєнні якого ОСОБА_5 беззаперечно визнає себе винуватим згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, потерпілі відсутні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор надала постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, ксерокопію паспорта ОСОБА_5 , довідку про склад сім`ї, характеристику, вимогу про судимість, довідку про процесуальні витрати в сумі 1144 грн. за проведення балістичної експертизи, ухвалу про накладення арешту.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується посередньо, проживає з матір`ю, яка є особою похилого віку.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених кримінальним законом. Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався, що обвинувачений розуміє положення ст.474 ч.4 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок.

Цивільний позов по справі не заявлений.

По справі є процесуальні витрати пов`язані з проведенням судово-балістичної експертизи в сумі 1144 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого в прибуток держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 31 жовтня 2018 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_5 покласти такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Процесуальні витрати в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.. пов`язані з проведенням судово-балістичної експертизи стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави.

Речові докази: мисливський нарізний карабін моделі «ТОЗ-17» № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм, який знаходиться на зберіганні відповідальної особи за зберігання речових доказів Ємільчинського ВП - утилізувати шляхом знищення.

Скасувати арешт на мисливський нарізний карабін моделі «ТОЗ-17» № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимоги, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1