10.09.2018
Справа № 522/7660/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання СВ Приморський ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській областіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000757 від 06.02.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.02.2018 року до Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , яка просить вжити заходи щодо ОСОБА_6 , який шахрайськими діями, шляхом обману, заволодів грошовими коштами заявниці.
Так, 18.09.2015 року, заявниця придбала у ОСОБА_7 за договором купівлі - продажу квартиру АДРЕСА_1 .
Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_8 , та зареєстровано в реєстрі за № 1869. Зазначена квартира належала ОСОБА_7 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 р. по справі №522/23159/14 (суддя ОСОБА_9 ). В подальшому було встановлено, що власниками квартири є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . За рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2016 року по справі №522/1921/16-ц (провадження № 22-ц/785/6108/16), квартиру АДРЕСА_1 повернули законним власникам - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Під час розгляду справи з`ясувалось, що суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_9 постановила два завідомо незаконні рішення, а саме:
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2013 року по справі №1522/3621/12, яким без належних правових підстав та при відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, суддя, незаконно позбавила власності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та безпідставно визнала право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_12 (дружиною - ОСОБА_7 ), а ОСОБА_7 була свідком по цій справі та давала свідчення),
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 р. по справі №522/23159/14, яким без належних правових підстав знаючи про існування завідомо незаконного рішення від 03.04.2013 року по справі №1522/3621/12, при відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, незаконно визнала права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку нібито поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_7 .
В подальшому, стало відомо, що ОСОБА_10 оскаржила рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2013 року по справі №1522/3621/12 до апеляційного суду Одеської області. Розуміючи, що суд скасує завідомо неправосудне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2013 року по справі №1522/3621/12, ОСОБА_7 почав інтенсивно продавати квартиру АДРЕСА_1 , розташовуючи інформацію про продаж квартири в агенціях нерухомості та мережі Інтернет на сайті «олх».
Заявниця, разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_13 , який є інвалідом та непрацездатною особою, та які є внутрішньо-переміщенними особами, та яким було потрібно швидко вирішити питання з житлом, знайшли об`яву про продаж квартири у мережі Інтернет на сайті - ОГХ, де були зазначені контакти - ОСОБА_7 , де він продавав квартиру АДРЕСА_1 за 27 000 доларів США. Після чого, заявниця домовилась про ціну продажу в розмірі - 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) доларів США, та залишила аванс в сумі 300 доларів США ОСОБА_7 та погодили дату та час продажу квартири. Через тиждень 18.09.2015 року ОСОБА_13 та ОСОБА_7 в офісі нотаріуса ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ), оформили договір купівлі - продажу вище вказаної квартири. ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що фактично продає квартиру, яка йому не належить, запевнюючи заявницю у відсутності будь-яких проблем з нею, у тому числі про відсутність претензій з боку третіх осіб, судових спорів, а також в наявності у нього належних документів на квартиру (п. З Договору від 18.09.2015 року), зловживаючи довірою заявниці, заволодів грошовими коштами в розмірі - 25 500 (двадцять п`ять) тисяч доларів США.
ОСОБА_7 на момент підписання договору купівлі - продажу, а саме - 18.09.2015 року, достовірно знав, що квартира йому належить на підставі завідомо неправосудного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 року по справі №522/23159/14, про те що право власності на квартиру оскаржувалось законними власниками квартири в апеляційному порядку, незважаючи на ці обставини підписав договір купівлі - продажу та отримав в приміщенні у нотаріуса грошові кошти в розмірі - 25 500 (двадцять п`ять п`ятсот) тисяч доларів США.
Квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , є предметом вказаного кримінального правопорушення, отже згідно критеріїв, визначених ч.2 ст.167, ст. 170 КПК України підлягає арешту. Наразі у вказаному кримінальному провадженні проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення осіб, винних у скоєні вказаного кримінального правопорушення.
Вищевказані предмети, відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також містити відомості, щодо вчинення інших кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги, що вищезазначене майно, має суттєве значення для проведення подальшого досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню, на думку слідчого воно підлягає арешту.

До суду надійшла заява слідчого в якій зазначено, що він клопотання підтримує та просить провести розгляд за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчим суддею встановлена наявність правових підстав, передбачених ст.170 КПК України, для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки накладення арешту необхідно для позбавлення можливості приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, відчужити зазначене майно, яке за обставинами кримінального провадження може бути визнано речовим доказам по кримінальному провадженню.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, завданням арешту майна є запобігання можливості приховування або знищення, оскільки його незастосування може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчим в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, суд вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000757 від 06.02.2018 року, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: