Справа № 554/736/19
Справа № 554/736/19
Провадження №1кп/554/198/2019
Дата документу 12.03.2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003779 від 19.11.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, учня 11 А класу КЗ «Полтавська загальноосвітня школа I-III ступенів № 30», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України,-

у с т а н о в и в:

18 листопада 2018 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку № 2, що по вул. Чорновола у м.Полтаві, умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом ривку, відкрито заволодів павербанком марки «Xiаomi» PLM02ZM, вартістю 425,00 грн., який належав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 та той в той час тримав його у руках.

Після вчиненого ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втік, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку у розмірі 425,00 грн.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав суду, що 18.11.2018 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, перебуваючи поблизу будинку № 2, що по вул. Чорновола у м.Полтаві він побачив неповнолітнього ОСОБА_4 , який тримав у руках павербанк та вирішив заволодіти його мйаном. Підійшовши до останнього, він шляхом ривка вирвав із його руку павербанк та втік. В подальшому за місцем його проживання прибули працівники поліції, яким він добровільно видав викрадене майно та повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 у судовому суду заявили, що при призначенні покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду, будь який претензій матеріального характеру до останнього не мають.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались, судом не досліджувались. Обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, сумнівів у їх добровільності немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Обставинами, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнає його щире каяття, неповнолітній вік, активне сприяння розкриттю злочина, відшкодування спричиненої шкоди потерпілому.

Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без позбавлення та обмеження волі, його особа не становить високої небезпеки для суспільства.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_8 вчинено кримінальне правопорушення середньої тяжкості, він не досяг повноліття, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра.

Відповідно до висновку судової психіатричної експертизи № 33 від 22.01.2019 року ОСОБА_8 в даний час будь яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом не страждає, не виявляє ознак слабоумства чи іншого хворобливого розладу психічної діяльності. В період час, що відноситься до інкримінованих протиправних дій, ОСОБА_8 не страждав будь яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. У вказаний період часу ОСОБА_8 міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Окрім вищеведених відомостей про особу неповнолітнього ОСОБА_8 , суд враховує його ставлення до вчиненого злочину, умови життя та виховання, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, відшкодування потерпілому шкоди.
У судовому засідання захисником ОСОБА_6 подано клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля, встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього до його повноліття.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_7 клопотання захисника підтримали.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання захисника в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру, до досягнення повноліття, однак вважала за доцільне застосувати заходи виховного характеру виді обмеження дозвілля та передачі його під нагляд батьків.
Відповідно до ч.1 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру. (ч.2 ст.105 КК України).
Судом встановлено, що після вчинення кримінального правопорушення поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 була бездоганною, оскільки він дотримувався встановлених загальноприйнятих правил поведінки, будь яких скарг, зауважень на нього не надходило.
Відповідно до п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 виховується у повноцінній сім`ї, за місцем проживання характеризується позитивно.
Згідно характеристики з місця навчання батьки приділяють належну увагу вихованню сина.
В матеріалах справи наявний акт обстеження побутово житлових умов неповнолітнього ОСОБА_8 від 16.01.2019 року, відповідно до якого останньому створено належні умови для його виховання та проживання.
Таким чином, заслухавши міркування учасників судового розгляду, висновок органу пробації, приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 вперше вчинено кримінальне правопорушення середньої тяжкості, його неповнолітній вік, наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд приходить висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачені п.п. 2,3 ч.2 ст.105 КК України.

Строк застосування примусових заходів виховного характеру суд визначає до досягнення повноліття обвинуваченим, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (включно).
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні) та керуючись ст. 105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню із законного представника обвинуваченого в доход держави.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді накладеного арешту на майно слід скасувати.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_8 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, визначених п.2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України, у виді:

- обмеження дозвілля, заборонивши неповнолітньому ОСОБА_8 виходити з будинку за місцем проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу із 22 години до 07 години, без супроводу батьків, на строк до 10 листопада 2019 року;

- передати неповнолітнього ОСОБА_8 під нагляд батьків: батька ОСОБА_7 та матері ОСОБА_10 , на строк до 10 листопада 2019 року.

Речовий доказ: павербанк марки «Xiаomi» PLM02ZM повернути потерпілому ОСОБА_4 , скасувавши арешт, накладений на дане майно на підставі ухвали слідчого судді від 22.11. 2018 року.

Стягнути із законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 в доход держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1430,00 (одна тисяча чотириста триста) грн.

Для організації та здійснення контролю за виконанням вироку направити його копію до служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава ради та Відділу ювенальної превенції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1