Справа № 638/1311/19
Провадження № 1-кп/638/1021/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0004427 від 14.11.2018за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходиться обвинувальний акт кримінального провадження № 0004427 від 14.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 з посиланням на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, зазначивши, що йому стало відомо про захворювання ВІЛ.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками до нього, прийшов до наступного.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Заявлені прокурором ризики суд вважає доведеними, так як обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки тяжкість діяння в яких останній обвинувачується та суворість передбаченого покарання вказують на високий ризик втечі обвинуваченого з метою уникнення покарання. При цьому суд керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме тим, що оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58). Також обґрунтованими є ризики, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, офіційних джерел прибутку не має, офіційно не працевлаштований, міцні соціальні зв`язки у останнього відсутні, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов?язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою на теперішній час сторонами кримінального провадження не надано.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу, виходячи із необхідності забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, можливості вчинення інших кримінальних правопорушень, відсутність даних про зменшення ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, а відтак жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заході відпала, судом не встановлено.
Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.

У зв`язку з цим, суд проходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики не зменшилися, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб., а клопотання обвинуваченого залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177,194 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб - до 21 липня 2019 року.

Відкласти підготовче судове засідання до 10-00 год 21 червня 2019 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий