Єдиний унікальний номер справи 185/3086/16-к
У Х В А Л А

12 березня 2019 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,

за участі прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні звернувся з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, в якому просить надати йому, адвокату ОСОБА_6 , адвокату ОСОБА_5 тимчасовий доступ до документів, які містять технічну інформацію, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на мобільні номери якими користувалися ОСОБА_3 (м.т. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 (м. т. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), щодо надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, маршрутів передавання, з прив`язкою до місцевості даних абонентів, адреси розташування та номери базових станцій, які забезпечували зв`язок кінцевого обладнання споживачів телекомунікаційних послуг (абонентів «А» та «Б»), типи з`єднання абонента «А», вхідні та вихідні дзвінки, SMS (короткі текстові повідомлення), MMS (мультимедійні повідомлення), GPRS (передача інформації по незайнятій голосовим зв`язком смузі частот), пере адресація тощо, час та тривалість з`єднань, у тому числі з`єднання нульової тривалості (неприйняті виклики) абонента А, ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання споживачів телекомунікаційних послуг, з якими відбувався сеанс зв`язку абонента А (абонент Б) в період з 18.12.2015 року по 04.02.2016 року.

В своєму клопотанні обвинувачений звертається на таке.

Під час судового розгляду в якості свідка був допитаний свідок ОСОБА_7 , який повідомив суду, що в січні, точної дати він не пам`ятає, до нього додому в м. Тернівка приїхали співробітники поліції, один з яких був ОСОБА_8 , та запропонували йому написати заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 відносно нього, що той і зробив. Водночас, згідно дослідженого протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.01.2016 року, яка була написана ОСОБА_7 та прийнята о/у УВБ ОСОБА_8 , вказаний документ був складений та зареєстрований 14.01.2016 року в м. Дніпропетровськ, що суперечить наданими свідком ОСОБА_7 показанням. Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_7 він користується мобільними номерами оператора « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , та з ним зустрічався та телефонував на мобільні номери (№ НОМЕР_3 , НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 в період часу з 18.12.2015 року по 30.01.2016 року. Також свідок ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_3 телефонував йому 03.02.2016 року та 04.02.2016 року та вимагав грошові кошти за не притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, свідок ОСОБА_7 повідомив, що 03.02.2016 року він, окрім ОСОБА_3 , іншим працівникам поліції не телефонував і не пропонував зустрітися. Однак допитана в залі судового засідання в якості свідка ОСОБА_10 , показала, що 03.02.2016 року на її мобільний телефон НОМЕР_4 із мобільного телефону НОМЕР_3 телефонував ОСОБА_7 та пропонував зустрітися поза робочим часом з метою вирішення питання про закриття відносно нього кримінального провадження, на що йому було відмовлено та повідомлено, що кримінальне провадження направлено до суду. Вказаний факт свідчить про надання свідком ОСОБА_7 неправдивої інформації в суді, та свідчить про провокування до вчинення злочину.

В своєму клопотанні обвинувачений ОСОБА_3 також доповнив, що допитаний в залі судового засідання свідок ОСОБА_8 показав, що складений 14.01.2016 року протокол відповідає дійсності, тобто складений в місці та часі, які вказані в процессуальному документі, а саме в м. Дніпропетровськ, підтвердив дані ним покази у судовому засіданні раніше, стверджував, що вони відповідають тим подіям, які відбувалися в січні-лютому 2016 року. Додатково допитаний свідок ОСОБА_8 змінив свої першочергові покази стосовно місця складення протоколу та вказав, що насправді він приймав заяву від ОСОБА_7 . 14.01.2016 року в с. Богданівка Павлоградського району, а місто Дніпропетровськ поставив автоматично та машинально, тому покази ОСОБА_8 у сторонни захисту викликають сумніви, та зміни в показах розцінюються як намагання ввести суд в оману з приводу правдивості своїх дій. Отже, між показами свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникли явні протиріччя, в зв`язку з чим виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів. Також в клопотанні обвинувачений зазначає, що судом було відмовлено у допиті свідка ОСОБА_11 , покази якого мають суттєві значення для справи у відношенні нього, тому ним у судовому засіданні було надано покази ОСОБА_11 на окремому аркуші, де зазначено, що в січні-лютому 2016 року він проводив досудове слідство за фактом крадіжки, яке мало місце в с. Богданівка Павлоградського району. Потерпілий вказував, що вчинити крадіжку міг ОСОБА_7 . Згідно вивчених трафіків було встановлено, що ОСОБА_7 в січні, лютому 2016 року за межі с. Богданівка не виїздив, ця інформація, яка знаходиться на диску CD-R, долучена до матеріалів кримінального провадження. Тому під час судового засідання були встановленні суттєві протиріччя в показах свідка ОСОБА_7 з показами інших допитаних осіб, та із відомостями, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження. Крім того, обвинувачений в клопотанні зазначає, що згідно допитів свідка ОСОБА_7 , було встановлено, що саме він був ініціатором зустрічей з ОСОБА_3 , а факт провокації, зацікавленості ОСОБА_7 в фальсифікації доказів підтверджує і сам ОСОБА_12 , який був допитаний 25.11.2016 року. Вилучення такої інформації, згідно клооптання, надасть змогу встановити реальнее місцезнаходження ОСОБА_7 в день написання заяви про вчинення злочину 14.01.2016 року, так як сам свідок стверджує, що він в м. Дніпро у вказаний день не їздив, а заяву написав або в с. Богданівка, або в м.Тернівка.

Захисники обвинуваченого підтримали заявлене клопотання.

Прокурор просить суд відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого.

Суд, розглянувши заявленне клопотання, вислухавши думку учасників провадження, приходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Як випливає з положень п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі, отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Так, у судовому засіданні був неодноразово допитаний свідок ОСОБА_7 , який пояснив, що окрім ОСОБА_3 , іншим працівникам поліції він не телефонував і не пропонував зустрітися. Він телефонував в прокуратуру м. Тернівка з приводу одержання неправомірної вимоги для ОСОБА_3 . До нього додому, а не до іншого місця приїхали співробітники правоохоронних органів, та один з них, як він впізнав під час судового розгляду даної справи був ОСОБА_8 , який запропонував йому написати заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 відносно нього, що він і зробив. В той час він нікому не міг телефонувати, так як у нього не було телефону.

В судовому засіданні був неодноразово допитаний свідок ОСОБА_8 , який пояснив, що заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 він приймав від ОСОБА_7 в іншому місті, а ніж м. Дніпро. В бланку заяви зазначено м. Дніпро, куди він привіз цю заяву, по місту знаходження свого керівництва. Але пам ятає, що це було в селі Богданівка Павлоградського району за місцем проживання ОСОБА_7 .

З огляду на загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 132 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя та суд для оцінки потреб досудового розслідування зобов`язані врахувати можливість без застосування заходу забеспечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, також необхідно врахувати передбачену законодавством можливість обвинуваченого та захисника без застосування цих заходів добровільно отримати у опереторів мобільного зв`язку необхідну їм інформацію про всі з`єднання належних обвинувачному ОСОБА_3 та ОСОБА_7 мобільних номерів, однак, будь-яких доказів про вичерпання вказаних засобів отримання документів, суду не приведено.

Також, згідно до наданих матеріалів, захисник обвинуваченого - ОСОБА_6 звертався до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, однак ухвалою Жовневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2016 року було залишено клопотання без задоволення.

На запит сторони захисту ОСОБА_6 про надання інформації абонентських номерів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_1 , останньому оператором мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було відмовлено.

Аналізуючи зазначені обвинуваченим ОСОБА_3 підстави, з яких останній просить надати тимчасовий доступ до речей і документів, вищезазначеної охоронюваної законом інформації, а також до документів, які містять в матеріалах кримінального провадження № 0000379, що зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд вважає, що останній не навів належних обставин, та не надав суду достатніх доказів, які б свідчили про наявність суттєвого значення вказаної інформації для кримінального провадження, а також неможливість іншими способами довести ті обставини, які обвинувачений вважає за необхідне довести за допомогою цих документів.

Крім того, на думку суду, кримінальне провадження № 0000379, що зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_4 , не має жодного відношення до розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до ст. 350 КПК України клопотання учасників кримінального провадження розглядається судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова у задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово звертався у судовому засіданні з клопотаннями про тимчасовий доступ до речей і документів, в задоволені яких ухвалами суду від 19.02.2018 року, 06.06.2018 року, 21.09.2018 року, 19.10.2018 року було відмовлено. Інших підстав в своїх клопотаннях обвинувачений не зазначає.

Оцінку доказів, на які посилається обвинувачений та його захисники у зазначеному клопотанні, суд буде давати в нарядчій кімнаті, в тому числі про допустимість чи недопустимість доказів.

На думку суду неодноразове звернення обвинуваченого з аналогічними клопотаннями є не інше, як затягування розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 159-164, 350, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .