17.12.2018 Єдиний унікальний номер 205/1963/17
Провадження №1-кп/205/277/18
Ед.унік.№205/1963/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000805 від 21 березня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-технічна, вдовця, раніше судимого: 25.09.2002 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.289 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки; 03.11.2004 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.309 ч.1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 05.12.2008 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі; 29.12.2009 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 09.01.2014 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки; 14.04.2014 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ст.309 ч.2 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 24.06.2014 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.311 КК України до 2 років та 1 місяця позбавлення волі; 24.01.2017 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки; не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , в кінці лютого 2017 року, знаходячись на перехресті вул.Калинової та пр.Слобожанського, в м.Дніпро, реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, у невстановленої досудовим слідством особи, придбав корпус гранати Ф-1 та запал типу УЗРГМ, які переніс за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати. 21 березня 2017 року, близько 09 години, обвинувачений ОСОБА_5 , поклав вказані корпус гранати та запал у чорну сумку, вийшов з дому та став їх незаконно носити при собі без передбаченого законом дозволу. В той же день, тобто 21 березня 2017 року, близько 10 години 50 хвилин, біля буд.14 по вул.Метробудівській, в м.Дніпро, обвинувачений ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції, які, в присутності понятих, виявили та вилучили з чорної сумки: корпус гранати, який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, спорядженим корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, не є вибуховим пристроєм чи боєприпасом, відноситься до категорії вибухових речовин, а також запал типу УЗРГМ, промислового виготовлення, який є боєприпасом, які безперешкодно з`єднуються між собою і таким чином утворюють ручну, осколкову, наступальну гранату РГД-5, промислового виготовлення, яка відноситься до категорії боєприпасів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 своєї провини не визнав та пояснив суду, що 21 березня 2017 року, перебуваючи за місцем свого проживання, він поклав у сумку корпус гранати Ф-1 та запал, які у лютому 2017 року знайшов у приміщенні кафе, яке розташоване біля Кайдацького мосту, та направився до відділу поліції, який розташований у буд.14 по вул.Метробудівська, з метою їх добровільної видачи, однак біля зазначеного будинку був затриманий працівниками поліції, які в присутності понятих виявили та вилучили у нього корпус гранати та запал.

Винуватість ОСОБА_5 повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 21 березня 2017 року, в першій половині дня, біля буд.14 по вул.Метробудівській, був помічений раніше неодноразово засуджений обвинувачений ОСОБА_5 . Під час бесіди з обвинуваченим було з`ясовано, що у нього при собі маються пістолет з глушителем, а також граната з запалом. Після цього була викликана слідчо-оперативна група, яка в присутності понятих вилучила у обвинуваченого ОСОБА_5 зазначені вище предмети.

Згідно протоколу від 21 березня 2017 року (а.с.7-9), у обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебував біля буд.14 по вул.Метробудівська, в чорній сумці, яка знаходилась при ньому, було виявлено та вилучено корпус гранати та запал типу УЗРГМ.

Відповідно до висновку експерта №35/5.2-146 від 22 березня 2017 року (а.с.14-18), предмети, вилучені у обвинуваченого ОСОБА_5 біля буд. АДРЕСА_3 , є: конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, спорядженим корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, не є вибуховим пристроєм чи боєприпасом, відноситься до категорії вибухових речовин, а також запалом типу УЗРГМ, промислового виготовлення, який є боєприпасом, які безперешкодно з`єднуються між собою і таким чином утворюють ручну, осколкову, наступальну гранату РГД-5, промислового виготовлення, яка відноситься до категорії боєприпасів.

Під час проведення слідчого експерименту від 22 березня 2017 року (а.с.22-23), було перевірено та підтверджено придатність до вибуху корпуса гранати Ф-1 та запалу УЗРГМ, вилучених у обвинуваченого ОСОБА_5 .

Під час проведення слідчого експерименту від 27 березня 2017 року (а.с.71-74), обвинувачений ОСОБА_5 вказав, за яких обставин він був зупинений працівниками поліції, які вилучили у нього корпус гранати та запал.

Згідно постанови від 22 березня 2017 року (а.с.29), вилучені у обвинуваченого ОСОБА_5 граната та запал визнано речовими доказами у кримінального провадженні.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він ніс корпус гранати та запал з метою нібито їх добровільної видачі працівникам поліції, суд не може прийняти до уваги та вважає їх надуманими, оскільки вони нічим об`єктивно не підтверджені. Крім того, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , надані під час судового розгляду, повністю спростовані показаннями свідка ОСОБА_6 , який пояснив суду, що під час їхнього спілкування обвинувачений нічого не пояснював з приводу того, що він несе пістолет, а також гранату та запал з метою їх добровільної видачі працівникам поліції. Зазначені обставини також підтверджуються протоколом від 21 березня 2017 року (а.с.7), в якому теж відсутні відповідні зауваження обвинуваченого, а зазначено, що обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від пояснень з приводу вилучених у нього предметів. Крім того, на думку суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , надані в судовому засіданні видаються нікчемними ще й тому, що обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений 23 січня 2017 року до покарання, призначеного з випробуванням та з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, яка розташована за адресою: м.Дніпро, бул.Метробудівська 14, тому не міг не знати про те, що відділ поліції, який теж був розташований в зазначеному будинку, кілька років не функціонує.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, свідка ОСОБА_6 , а також дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжкого, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, характеризується позитивно, має неповнолітню дитину.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

На підставі викладеного, з урахуванням відсутності обставин, які пом`якшують покарання та наявності обставини, яка обтяжує покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2017 року був засуджений за ст.263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки, в період якого знову вчинив злочин, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2017 року.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 351 грн.84 коп.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки та шість місяців.

На підставі ст.71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2017 року у виді шести місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 27 березня 2017 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк покарання термін попереднього ув`язнення, а саме: з 27 березня 2017 року до 17 грудня 2018 року, включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Речові докази: пістолет та глушитель, які зберігаються у камері схову Новокодацького ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області - знищити.

Стягнути із ОСОБА_5 дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової вибухотехнічної експертизи №35/5.2-146 від 22 березня 2017 року в розмірі 351 гривні 84 копійок.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1