№ 336/708/19 пр. 1-кс/336/599/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянув клопотання старшого слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324 від 01.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, в якому зазначив, що 01.02.2019 року в ході проведення огляду місцевості біля будинку № 3 по вул. Цитрусовій у м. Запоріжжі, було виявлено ОСОБА_3 , котра видала співробітникам поліції поліетиленовий пакет (згорток) з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження. Згідно висновку судово-хімічної експертизи № 7-374 від 27.02.2019 року, вилучена у ОСОБА_3 речовина являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 12,856 г. На даний час вилучене майно знаходиться у СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Посилаючись на те, що вилучене майно зберегло сліди злочину і може бути предметом злочину, слідчий просить про накладення арешту на вилучене майно.

Слідчий судове засідання не прибув, його неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
В силу ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Перевірив копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки слідчий не довів правової підстави для застосування арешту, а також не довів і наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

Крім того, згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження був вилучений 01.02.2019 року, а клопотання про арешт майно подано до суду лише 15.03.2018 року, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Керуючись ст. ст. 167-173, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000324 від 01.02.2019 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1