ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/364/19 Справа № 204/692/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований та проживає о АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
за апеляційною скаргою обвинуваченого та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2018 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Окрім того, судом визначено долю речових доказів у кримінальному провадження та вирішено питання про стягнення процесуальних витрат.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_5 , 24 січня 2018 року, в невстановлений час, перебуваючи біля будинку № 10 по вул. Леваневського у м. Дніпро, знайшов у поліетиленовому пакеті бойові припаси, після чого, маючи умисел, направлений на придбання та носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, підібрав їх, таким чином придбав та в подальшому носив при собі, без передбаченого законом дозволу.
Того ж дня, тобто 24 січня 2018 року о 12 годині 30 хвилин, біля будинку № 2-а по пр. С. Нігояна у м. Дніпро, за вчинення адміністративного правопорушення був затриманий ОСОБА_5 . Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на запитання працівників поліції про наявність заборонених речей, обвинувачений ОСОБА_5 в присутності понятих видав працівникам поліції поліетиленовий пакет, в якому містились 32 предмети, які є бойовими припасами 7,52 мм проміжними патронами зразка 1943 року, придатними до стрільби, які обвинувачений умисно придбав та носив при собі, без передбаченого законом дозволу.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити міру покарання. На думку ОСОБА_5 , суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире визнання вини, глибоке каяття, співпрацювання зі слідством, позитивну характеристику за місцєм проживання, а також угоду з прокурором, який вважав можливим призначення покарання не пов`язаного з позбавленням воли.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор вказує, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України через свою м`якість. На переконання прокурора, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_5 протягом 1995-2018 років притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за грабіж та відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак знову вчинив тяжкий злочин за який передбачено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Прокурор вважає, що вчинення ОСОБА_5 нового злочину свідчить про те, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та реального покарання у виді позбавлення волі, а призначене судом покарання, хоча і не виходить за межі, встановленого відповідною статтею, однак є явно несправедливим за своїм розміром та не відповідає тяжкості злочину і особі засудженого через м"якість.
Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав свою скаргу, просив пом`якшити йому покарання, при цьому заперечував проти апеляції прокурора та її задоволення, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого та підтримав доводи і вимоги скарги прокурора, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційних скаргах і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів, дійшла такого висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого злочину та доведеності вини ОСОБА_5 у його вчиненні, правильність правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 263 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюються, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу того, що вирок є занадто суворий з посиланням на те, що, судом не взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання, як і доводи прокурора в апеляційній скарзі на м`якість призначеного судом покарання, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що призначений судом першої інстанції вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_5 в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, при обранні виду і розміру покарання суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, те, що він раніше судимий, позитивної соціальної характеристики не має. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визначив - визнання обвинуваченим своєї вини повністю. До обставини, що обтяжує покарання, віднесено рецидив злочину.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією інкриміноваго злочину, без застосування положень ст. 75 КК України.
З таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції, оскільки покарання призначене ОСОБА_5 судом першої інстанції, при зазначеному, відповідає вимогам закону і є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Доводи скарги обвинуваченого, що суд не врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме сприяння слідству, щире каяття та визнання вини є безпідставними і такими, що не знайшли свого підтвердження.
Так згідно вироку, суд першої інстанції врахував пом`якшуючу обставину - визнання обвинуваченим повністю своєї вини, що спростовує в цій частині твердження обвинуваченого в скарзі.
Щодо щирого каяття і співпраці зі слідством, на що посилається обвинувачений, то сам по собі факт визнання вини не свідчить про щире каяття обвинуваченого у скоєнні ним злочину, а інших обставин, які б підтвердили наявність дійсно щирого каяття, в тому числі і активного сприяння розкриттю злочину, враховуючи обставини його вчинення, не виявлено, як і не підтверджено матеріалами кримінального провадження наявність позитивної характеристики з місця проживання, на яку посилається в скарзі обвинувачений.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому та застосування до нього положень статті 69 та статті 75 КК України.
Колегія суддів, виходячи з вищенаведеного, також не вбачає підстав для скасування вироку і призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш суворого покарання, а саме збільшення його строку до 4 років позбавлення волі, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора.
Так, прокурор не навів переконливих і об`єктивних мотивів в обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо збільшення строку позбавлення волі обвинуваченому ще на один рік. Сам по собі факт, на який посилається прокурор в скарзі, що обвинувачений раніше є особою судимою, у тому числі за грабіж, не може слугувати підставою для скасування вироку і призначення обвинуваченому більш суворого покарання, оскільки ці дані про особу враховуються при призначенні покарання в сукупності з іншими обставинами, які характеризують особу обвинуваченого, та були взяті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання.
З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав як для пом`якшення покарання, так і для його погіршення з тих мотивів, які наведені в апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора, оскільки судом першої інстанції призначено покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до вимог кримінального процесуального закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4