Справа № 539/1811/19
Провадження № 1-кп/539/262/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю : прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження № 0000310 про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранденці Лубенського району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185; ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 24.02.2019 року перебував у магазині «Сезон», що по вул. Мистецька, 6 в м. Лубни Полтавської області, де на одній із вішалок побачив спортивні штани темно-синього кольору, які вирішив таємно викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, з метою власної наживи, таємно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, зняв із вішалки спортивні штани темно-синього кольору, вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи №695 від 15.04.2019 року 503 грн. 33 коп., поклав їх під куртку та залишив місце вчинення злочину.

Крім того, 02.03.2019 року о 9 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебував у магазині «Сезон», що по вул. Мистецька, 6 в м. Лубни Полтавської області, де на одній із вішалок побачив светр білого кольору, який вирішив таємно викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, з метою власної наживи, таємно, повторно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, зняв із вішалки светр білого кольору вартістю 225 грн., поклав його під куртку та направився до виходу з магазину, але свій злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна, довести до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки, не вчинивши всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, був помічений та затриманий працівниками магазину «Сезон».

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), та у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, а саме незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

24.04.2019 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення. Згідно даної угоди підозрюваний та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст. 185; ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , а саме у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В судовому засіданні обвинувачений та потерпіла угоду прохали затвердити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо затвердження угоди.

Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу затвердження угоди про примирення, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченої та потерпілого, перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.471,473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що у її затвердженні необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

При цьому, як передбачено ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадження у формі приватного обвинувачення.

Як було встановлено судом, ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених за ч.1 ст. 185; ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, які відповідно до норми ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

Як вбачається із умов угоди підозрюваному ОСОБА_5 визначено узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., однак в угоді не зазначено за вчинення якого саме злочину воно визначено.

Разом із тим, як вбачається із обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, а покарання визначене за вчинення одного злочину.

Крім цього, ч.2 ст. 185 КК України не передбачено можливості застосування такого покарання як штраф.

Враховуючи, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні двох злочинів, остаточне покарання йому мало бути визначене відповідно до ст. 70 КК України, що умовами угоди також не передбачено.

Таким чином, при укладенні угоди про примирення, сторонами не дотримано вимог щодо призначення покарання за кожен із злочинів та за сукупністю злочинів, передбачених положеннями ст.70 КК України, у зв`язку із чим вказана угода про примирення від 24.04.2019 року не відповідає вимогам Загальної частини Кримінального кодексу України, а саме в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 468-469, 471, 473-475 КПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у затвердженні угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 24 квітня 2019 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1