В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 354/636/18
29 січня 2019 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар с/з ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

предст. потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №000063, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 квітня 2018 рокупро обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ворохта Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, працюючого машиністом АТ «Прикарпаттяобленерго», не одруженого, раніше не судимого, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції закону № 2227-VIII від 06.12.2017 року),

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив зґвалтування, тобто дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_10 , яка не досягла 14 років, з використанням геніталій, без добровільної її згоди.

Злочин вчинив при таких обставинах.
Обвинувачений ОСОБА_9 з 2009 року проживав однією сім`єю із ОСОБА_11 та її дітьми, в тому числі падчеркою ОСОБА_10 , 2002 року народження, у належному йому житловому будинку в с. Яблуниця, участок Погари Яремчанської міськради Івано-Франківської області.

В грудні 2014 року, дізнавшись про настання у потерпілої першого менструального циклу, достовірно знаючи про вік ОСОБА_12 , у обвинуваченого виник умисел вступити з нею у статеві зносини. Використовуючи безпорадний стан малолітньої ОСОБА_10 , яка не розуміла значення вчинених з нею протиправних дій, перебувала під психологічним тиском із залякуванням та погрозами зі сторони обвинуваченого і не могла чинити йому опір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний і протиправний характер своїх дій, їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в грудні 2014 року, в житловому будинку по місцю їх проживання, скориставшись відсутністю співмешканки ОСОБА_11 , вирішив вступити з малолітньою в статеві зносини. З метою подолання фізичного опору потерпілої, наніс їй удар рукою по обличчю, всупереч її волі із застосуванням погроз фізичним насильством та з використанням безпорадного стану потерпілої,вступив з нею у статеві зносини природнім способом.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_9 , усвідомлюючи значення своїх дій, діючи умисно, став вступати у статеві зносини з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_10 , яка не досягла 14 років, всупереч волі із застосуванням погроз фізичним насильством та з використанням безпорадного стану потерпілої регулярно, іноді щодня, інколи з проміжками у декілька днів. У ніч на 20 квітня 2018 року востаннє вчинив зґвалтування потерпілої в житловому будинку по місцю їх проживання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав. Пояснив, що з 2009 року проживав з ОСОБА_11 та її дітьми, в тому числі ОСОБА_10 , 2002 року народження, в його житловому будинку в с. Яблуниця, участок Погари Яремчанської міськради Івано-Франківської області. Після настання у потерпілої першого менструального циклу в грудні 2014 року, скориставшись відсутністю співмешканки ОСОБА_11 , схилив потерпілу вступити з ним у статеві зносини. Будь-якого насильства щодо ОСОБА_10 не застосовував. Неодноразові статеві зносини відбувались за пропозицією потерпілої та за її згодою. Вказав, що готовий понести відповідальність за статеві зносини з особою, яка не досягла 16-ти річного віку.
Незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, його вина у скоєнні інкримінованого злочину доводиться дослідженими у справі доказами, зокрема:
- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що проживала разом з матір`ю ОСОБА_11 , братами і сестрами в будинку обвинуваченого, перебувала на його утриманні. Внаслідок відсутності достатньої кількості спальних місць у будинку, вимушено спала з обвинуваченим у одній кімнаті будинку і на одному ліжку. Після настання першого менструального циклу в грудні 2014 року, скориставшись відсутністю матері, ОСОБА_9 , нанісши їй удар рукою по обличчю, всупереч її волі, вступив з нею у статеві зносини. При цьому пригрозив фізичною розправою у разі, якщо вона про це комусь розповість. Після цього, іноді щодня, інколи з проміжками у декілька днів, застосовуючи погрози, ОСОБА_9 вступав з нею у статеві зносини. У ніч на 20 квітня 2018 року обвинувачений востаннє її зґвалтував. Про те що сталось вона боялась розповісти матері, хоч намагалась привернути її увагу та просила, щоб мати дала можливість спати їй у іншій кімнаті. Проте мати на це не реагувала. Не маючи змоги більше терпіти знущання, розповіла про насильство зі сторони вітчима матері. Однак мати їй не повірила;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що з 2009 року проживала з обвинуваченим, їх спільними дітьми, та її дочкою ОСОБА_10 , 2002 року народження, в житловому будинку ОСОБА_9 , що в с. Яблуниця, участок Погари, Яремчанської міськради Івано-Франківської області. В квітні 2018 року від дочки ОСОБА_10 дізналася, що обвинувачений її ґвалтував. Інколи в неї виникали підозри щодо статевих стосунків обвинуваченого та її малолітньої дочки, але вона не може у це повірити;
- протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 25 червня 2018 року з флеш-носієм інформації, з якого вбачається, що у ході процесуальної дії зафіксовано розмову між обвинуваченим та неповнолітньою стосовно статевих стосунків між ними (а.с. 102-109);
- протоколом огляду місця події від 25 квітня 2018 року та фототаблиць до нього, з яких вбачається розташування кімнат будинку обвинуваченого, місце знаходження спальні, дивану, постільної білизни, де спали обвинувачений та потерпіла. З місця події вилучено простирадло (а.с. 111-115);
- протоколом проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_9 від 26 квітня 2018 року з відеофіксацією, з якого вбачається, що між ОСОБА_9 та неповнолітньою потерпілою ОСОБА_10 в будинку по місцю їх проживання неодноразово відбувалися статеві акти, більше двох з половиною років, які припинилися в кінці квітня 2018 року (а.с. 118-126);
- протоколом огляду предметів від 25 травня 2018 року та постановою про визнання речовими доказами від 25 травня 2018 року, яким оглянуто та визнано речовим доказом належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «HUAWEI», IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , з наявними на ньому 41 аудіофайлами телефонних розмов між обвинуваченим та потерпілою (а.с. 128-131);
- протоколом огляду предметів від 13 червня 2018 року та постановою про визнання речовими доказами від 13 червня 2018 року, яким оглянуто та визнано речовим доказом належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «fly», IMEI 1: НОМЕР_3 ; IMEI 2: НОМЕР_4 , з сім картою мобільного оператора «Київстар» та мікрофлеш-картою «Team», ємкістю 2GB, на якому станом на 11 год. 30 хв. 25 квітня 2018 року зафіксовано як вихідний виклик в кількості 43 рази на номер мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 , яким користувалася потерпіла ОСОБА_10 (а.с. 132-134);
- протоколом огляду предметів від 13 червня 2018 року та постановою про визнання речовими доказами, згідно яких визнано речовими доказами вилучене при огляді місця події житлового будинку по місцю проживання обвинуваченого та потерпілої простирадло, а також опечатані два конверти, в яких знаходяться відібрані у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 взірці крові та слини (а.с. 135-136);
- протоколом огляду предметів від 17 липня 2018 року, постановою про визнання речовими доказами від 17 липня 2018 року, відповідно до яких визнано речовими доказами добровільно видані 20 квітня 2018 року неповнолітньою ОСОБА_10 її труси; вилучені 15 травня 2018 року з Івано-Франківського ОБСМЕ два предметні скельця та марлевий тампон з вмістом піхви неповнолітньої ОСОБА_10 , а також відібрані 15 травня 2018 року у підозрюваного ОСОБА_9 та у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 в якості зразків для експертизи зразки букального епітелію (а.с. 138-139);

- висновком судово-медичної експертизи № 126 від 27 квітня 2018 року, згідно якого на момент проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. ОСОБА_10 досягла статевої зрілості, на що вказують достатній статевий та фізичний розвиток. У потерпілої виявлено порушення цілості дівочої пліви; давність вказаних розривів складає більше 3-х тижнів на момент проведення експертизи, на що вказує їх характер. В 2-х мазках та тампоні з вмістом піхви ОСОБА_10 виявлені поодинокі сперматозоїди. В 2-х мазках та тампоні з вмістом ротової порожнини ОСОБА_10 сперматозоїди не виявлені. Наявність сперматозоїдів в піхві потерпілої вказує на те, що з нею був здійснений статевий акт (а.с. 159-160);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 144/2018 від 31 травня 2018 року, згідно якого неповнолітній потерпілій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притаманні такі індивідуально-психологічні особливості як: змішаний меланхо-флегматичний тип темпераменту та характерологічні особливості по змішаному застрягаючо-емотивному, гіпертимному типу акцентуації. Їй не притаманні індивідуально-психологічні властивості, які суттєво впливають на її поведінку, зокрема схильність вигадувати, навіювати, фантазувати. Потерпіла, з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, віку, рівня розумового розвитку, здатна правильно сприймати обставини, що мають значення для кримінального провадження і давати по них відповідні свідчення. Під час вчинення щодо неї ОСОБА_9 кримінального правопорушення не розуміла значення (зміст з розумінням морально-етичної та соціально-юридичної сторін) вчинюваних з нею протиправних дій, перебувала під психологічним тиском із залякуванням і погрозами, не могла чинити опір і перебувала у безпорадному стані на момент вчинення щодо неї кримінального правопорушення (а.с. 166 176);
- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №10/477 від 13 липня 2018 року, згідно якого генетичні ознаки клітин та сперми на марлевому тампоні з вмістом піхви ОСОБА_10 (об`єкт № 3) є змішаними, містять генетичні ознаки двох або більше осіб, серед яких присутні генетичні ознаки буквального епітелію ОСОБА_10 (об`єкт № 4) та ОСОБА_9 (об`єкт №5). Генетичні ознаки Y-хромосоми сперми на марлевому тампоні з вмістом піхви ОСОБА_10 (об`єкт № 3) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_9 (об`єкт № 5), що не виключає можливості походження від останнього (а.с. 178-188);
- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №10/478 від 13 липня 2018 року, згідно якого генетичні ознаки слідів сперми на трусах (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_9 (таблиця 3.1, додаток 3). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів сперми на трусах (об`єкт №1) та зразка букального епітелію ОСОБА_9 (таблиця 3.1, додаток 3) складає 4,47х10-23. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж 1 з 22,4 секстильйонів осіб.
Генетичні ознаки Y-хромосоми слідів сперми на трусах (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками Y-хромосоми зразка букального епітелію ОСОБА_9 (таблиця 4.1, додаток 4) (а.с. 190-194).
Суд вважає недостовірними показання свідка ОСОБА_11 , що їй не було відомо про зґвалтування її співжителем ОСОБА_9 доньки ОСОБА_10 , про те, що донька жодного разу не повідомляла їй про зґвалтування до звернення із заявою у органи поліції, про те, що не підозрювала про вчинення злочину її співжителем.

Свідок, яка є матір`ю потерпілої ОСОБА_10 , вела спільний побут із обвинуваченим ОСОБА_9 , згідно волевиявлення потерпілої не визнана її законним представником. Інтереси неповнолітньої потерпілої як на досудовому розслідуванні, так і в суді відстоює головний спеціаліст служби у справах дітей Яремчанського міськвиконкому ОСОБА_7 .

Оцінюючи зібрані та досліджені у судовому засіданні докази суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України (в редакції закону № 2227-VIII від 06.12.2017 року) доведена.
Посилання обвинуваченого на те, що статеві зносини між ним та потерпілою були добровільними, без застосування будь-якого насильства зі сторони обвинуваченого і за відсутності опору зі сторони потерпілої, суд вважає необґрунтованими.
В судовому засіданні з показань потерпілої встановлено, що ОСОБА_9 застосовував до неї фізичне насильство під час першого зґвалтування, а також погрожував його застосуванням при вчиненні насильницьких статевих актів надалі. Крім того, висновком психолого-психіатричної експертизи констатовано, що зґвалтування малолітньої ОСОБА_10 відбувалось також з використанням безпорадного стану потерпілої. Обвинуваченому, як вітчиму потерпілої, було достовірно відомо про вік потерпілої. Потерпіла суду чітко пояснила, що обвинувачений, як вітчим, домінував над нею через його владу в сім`ї. Пояснення потерпілої про те, що вона не могла чинити опору під час статевих стосунків підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи.
Оцінюючи показання обвинуваченого, суд прийшов до переконання, що його свідчення є не правдивими, не щирими, спрямованими на уникнення чи пом`якшення відповідальності за скоєне.
Не обґрунтованою є думка захисника щодо необхідності зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого на ч.2 ст. 155 КК України (в редакції закону № 600-VI від 25.09.2008 р.), яка передбачає відповідальність за статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості, не поєднані з насильством. Аналіз доказів, здобутих у ході судового розгляду, вказує на те, що дії обвинуваченого по відношенню до потерпілої були саме насильницькими.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Виходячи з вимог ч.3 цієї ж статті, з метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду прокурором не заявлено клопотань про зміну чи висунення додаткового обвинувачення.
Ч.3 ст. 5 КК України передбачає, що закон про кримінальну відповідальність, який частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
А тому, враховуючи наведене, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції закону № 2227-VIII від 06.12.2017 року), оскільки обвинувачений вчинив зґвалтування, тобто дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_10 , яка не досягла 14 років, з використанням геніталій, без добровільної її згоди.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання та праці, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Сумнівів щодо осудності обвинуваченого немає, оскільки він на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах лікувальних закладів не перебуває та відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №142/2018 ОСОБА_9 психічними розладами не страждає і не страждав, на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину щодо особи, яка перебуває у матеріальній залежності від винного.
Суд не має підстав розцінювати заяву ОСОБА_9 про щире каяття, зроблену в судових дебатах, як обставину, що пом`якшує покарання. Обвинувачений, на думку суду, не переосмислив вчинене, заперечує свою вину у скоєнні інкримінованого діяння, намагається виправдати свою поведінку та перекласти провину за скоєне на потерпілу.
З урахуванням наведених обставин, особи винного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст.152 КК України (в редакції закону № 2227-VIII від 06.12.2017 року) у виді позбавлення волі.
Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винуватим, засудити та призначити покарання за ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції закону № 2227-VIII від 06.12.2017 року) у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

Строк відбування покарання рахувати з 25 квітня 2018 року, зарахувавши у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний - тримання під вартою.
Речові докази:
- простирало, труси потерпілої ОСОБА_10 , взірці крові та слини у конвертах, два предметні скельця та марлевий тампон із вмістом піхви ОСОБА_10 , зразки букального епітелію ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - знищити;
- DVD-R диск із аудіофайлами телефонних розмов з телефону ОСОБА_10 - залишити при матеріалах кримінального провадження №000063;
- мобільний телефон марки «fly», сім-карту мобільного оператора «Київстар» та мікрофлеш-карту ємністю 2GB повернути ОСОБА_9 ;
- мобільний телефон марки «HUAWEI», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 - залишити потерпілій.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави вартість проведених експертиз в розмірі 17171,26 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3