ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/448/19 Справа № 201/2510/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю

прокурора ОСОБА_6

розглянувши 08 травня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 30 січня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000201 від 21 березня 2014 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2019 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 30 січня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000201 від 21 березня 2014 року.
Рішення суду мотивовано тим, що проаналізувавши та оцінивши зібрані в ході досудового розслідування докази, суд погодився з висновком слідчого щодо відсутності в діях старшого слідчого Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , начальника ІТТ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , оперуповноваженого СБНОН Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , оперуповноваженого СКР Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , будь-якого складу злочину, зокрема, передбаченого ст.ст. 364, 365, 366, 367, 374 ч. 1 КК України, оскільки в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких об`єктивних даних, які підтверджували доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , зокрема даних, які б вказували на те, що своїми діями вказані особи спричинили наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_7 або будь яким іншим особам, у зв`язку із чим, постанова слідчого про закриття даного кримінального провадження є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята на підставі допустимих та належних доказів, які здобуті без будь-яких порушень чинного кримінального процесуального законодавства, що в свою чергу дозволяє покласти їх в основу постанови про закриття кримінального провадження.
Крім цього, слідчий суддя зазначив, що слідчим під час досудового розслідування було здійснено всі процесуальні та слідчі дії, проведення яких є можливим для об`єктивного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, що дозволяє прийняти законне рішення за результатами проведеного досудового розслідування.
В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою повернути матеріали кримінального провадження № 0000201 прокурору для проведення досудового розслідування.
В обґрунтування зазначає, що ухвала була винесена незаконно та необґрунтовано.
Вказує, що поза увагою слідчого судді залишилося те, що орган досудового розслідування не виконав вказівки слідчих суддів в ухвалах Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2018 року, де зазначено, що потерпілий ОСОБА_7 подав клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та допиту свідка, що знайшло своє відображення і в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14..09.2015 року. Також вказує на недотримання вимог ч.3 ст. 415 КПК України, посилаючись на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.10.2016 року, зазначаючи, що жодних з вказаних недоліків органом досудового розслідування так і досі не був усунений.
Вважає, що слідчий завчасно знав про вказівки в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року, однак не дивлячись на це виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка за скаргою ОСОБА_7 вже була скасована та після чого без виконання ухвали суду та багатьох інших ухвал знову 30 січня 2019 року виніс постанову про закриття кримінального провадження.
На думку заявника за таких обставин висновки слідчого судді про те, що досудове розслідування проведено повно і об`єктивно не відповідають фактичним обставинам.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції заявника ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 цієї ж статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Згідно наданих матеріалів, 30 січня 2019 року слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 21.03.2014р. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях старшого слідчого СВ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , начальника ІТТ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_14 , оперуповноваженого СБНОН Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , оперуповноваженого СКР Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 366, 367, 374 КК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на вказану постанову та просив її скасувати.
Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України за результатами яких постановляється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Суд першої інстанції при здійсненні судового розгляду даної скарги, у відповідності до вказаних норм закону, належним чином дослідив матеріали на підставі яких було прийнята постанова про закриття кримінального провадження, перевірив доводи заявника та обґрунтовано і вмотивовано дійшов висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтується на повному і всебічному досудовому розслідуванні.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у своїх заявах про скоєння кримінального правопорушення вказували на наявність в діях старшого слідчого Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , начальника ІТТ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , оперуповноваженого СБНОН Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , оперуповноваженого СКР Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , складу злочину, зокрема, передбаченого ст.ст. 364, 365, 366, 367, ч.1 ст. 374 КК України.
Проведеним досудовим розслідуванням перевірені обставини на які посилався заявник ОСОБА_7 . Допитані, як потерпілий ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , так і свідки старший слідчий Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , начальник ІТТ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , оперуповноважений СБНОН Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , оперуповноважений СКР Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 .
Згідно матеріалів кримінального провадження №0000536, 06.06.2013р. перед проведенням слідчих та процесуальних дій ОСОБА_7 власноручно написав заяву щодо бажання захищати свої права без участі захисника і цього ж дня його було допитано як підозрюваного, де останній надав показання, не зазначивши жодних зауважень та доповнень щодо психічного або фізичного впливу відносно нього. 20.06.2013р. За бажанням ОСОБА_7 було укладено договір про надання йому правової допомоги з адвокатом ОСОБА_15 . 21.06.2013р. слідчою ОСОБА_9 , в присутності захисника, ОСОБА_7 було вручено обвинувальний акт, про що він написав розписку та ознайомлено з матеріалами кримінального провадження. При закінченні досудового розслідування він визнав свою вину у скоєнні злочину, та яких не будь скарг на співробітників міліції він не зазначав в матеріалах кримінального провадження.
Проведено одночасний допит 22.09.2014р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , де останні залишились на своїх показах. Відповідно інформації ГУМВС України в Дніпропетровській області інших співробітників, які приймали участь у проведенні слідчих дій, не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляції ОСОБА_7 , щодо неврахування слідчим суддею невиконання органом досудового розслідування вказівок Апеляційного суду Дніпропетровської області в ухвалі від 24 жовтня 2016 року та ухвал слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2018 року і Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2015 року, апеляційний суд дійшов висновку про їх безпідставність і необґрунтованість.
Так, враховуючи, неодноразовість прийняття рішень про закриття кримінального провадження згідно до вимог ст. 284 КПК України та скасування цих рішень судами, слідчий суддя першої інстанції також ретельно перевірив підстави і причини таких скасувань.
04.04.2016р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було скасовано постанову про закриття цього кримінального провадження від 30.01.2016р., де зазначено про необхідність встановлення остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні 0000536, яке було предметом скарг ОСОБА_7 .
Встановлено, що відповідно до вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2015р. ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у цьому кримінальному провадженні визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 та ОСОБА_13 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» скорочено невідбуту частину покарання останнім до 2 років 23 дні.
Проте, 21.06.2016р. ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська постанову про закриття кримінального провадження від 20.05.2016р. знову скасовано та зазначено, що на виконання ухвали суду було долучено до матеріалів провадження вирок суду від 27.01.2015р., однак з нього не зрозуміло, чи набрав він законної сили чи ні.
За матеріалами кримінального провадження доведено, що ОСОБА_7 за зазначеним вище вироком суду відбував покарання у Менській виправній колонії №91 Чернігівської області, тобто вирок набув законної сили та був виконаний, що не потребує додаткової перевірки.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.10.2016р. скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2016р., якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 та постанову старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_16 від 28.07.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000201 від 21.03.2014р., за ознаками ст.ст. 364, 365, 366, 367, ч. 1 ст. 374 КК України.
Згідно наданих матеріалів кримінального провадження, на виконання вказаної ухвали апеляційного суду, на виконання клопотання потерпілого ОСОБА_7 , вжито заходів для проведення одночасного допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з потерпілим ОСОБА_7 . Однак, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відмовились від проведення одночасного допиту з потерпілим ОСОБА_17 на підставі ст. 63 Конституції України.
Допитані свідки колишній оперуповноважений Нижньосірогозького РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_18 який особисто затримання ОСОБА_7 не бачив та будь-якої участі у ньому не приймав. Свідок колишній ДІМ Новосирогізького РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_19 не бачив, щоб особи, які рухалися за ОСОБА_7 затримували його силою, за руки не хапали, з ними ОСОБА_7 йшов добровільно. Далі вони пішли та свідок з ними більш не слідкував та поїхав у справах. Свідок колишній помічник оперативного чергового Нижньосірогізького РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_20 показав, що не пам`ятає, щоб ОСОБА_7 заводили у приміщення Нижньосірогізького РВ УМВС України в Херсонській області. З приводу його затримання нічого пояснити не може.
Аналогічні показання надали колишні співробітники міліції Нижньосірогизького РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .
У ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_7 не встановлений, що відповідно до внесених змін Законом України № 1261 від 13.05.2014р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», є обов`язковою умовою наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
За ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Встановлекно, що вироком колегії суддів Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2015р. ОСОБА_13 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 289 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України не відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, що виключає у діях колишнього слідчого СВ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 374 КК України.
Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду від 05.09.2018р. скасовано постанову про закриття вказаного кримінального провадження від 25.04.2018 року.
На виконання вказаної ухвали слідчим надано доручення оперативним підрозділам, на витребування наказу про призначення та звільнення ОСОБА_10 на посаду начальника ІТТ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Також до матеріалів провадження долучено копію акту від 30.12.2015р. про знищення справ та журналів за 2011-2014р.р., згідно яких медичні документів щодо спростування чи підтвердження тілесних ушкоджень ОСОБА_7 за час перебування в ІТТ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області долучити до матеріалів кримінального провадження неможливо у зв`язку з їх знищенням.
Крім того, допитано в якості свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що обставин затримання ОСОБА_7 точно не пам`ятає, але фізичну силу до нього не застосовував, свої службових повноважень не перевищував, будь яких заходів, які можна було б розцінити як катування не застосовував.
На виконання доручення слідчого проведено службове розслідування за фактом можливих неправомірних дій працівників Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та начальника ІТТ, які мали місце протягом 2013-2014р.р. Згідно висновку службового розслідування від 03.01.2019р., викладені у заявах ОСОБА_7 відомості про неправомірні дії працівників Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та начальника ІТТ не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, усі недоліки на які вказано в судових рішеннях, і які було необхідно усунути і можливим виконати, у тому числі, і на які посилається заявник в апеляції, органом досудового розслідування усунуті та виконані.
Отже, за наведеного, слідчим всебічно, повно і неупереджено дослідженні всі обставини на які вказував заявник, надана їм належна правова оцінка з точки зору достатності та взаємозв`язку.
В ході досудового розслідування не здобуто будь-яких об`єктивних даних, які підтверджували доводи ОСОБА_7 та які б вказували на те, що своїми діями вказані ОСОБА_7 особи, або будь-які інші вчинили відносно нього кримінальні правопорушення, чи спричинили наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_7 або будь яким іншим особам, а тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що оскаржувана постанова слідчого про закриття даного кримінального провадження є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята на підставі допустимих та належних доказів, які здобуті без будь-яких порушень чинного кримінального процесуального законодавства, що в свою чергу дозволяє покласти їх в основу постанови про закриття кримінального провадження.
Не є достатніми і обґрунтованими посилання заявника ОСОБА_7 в апеляції в доводи в неврахування невиконання його клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, проведення слідчих експериментів.
Враховуючи наведені вище обставини, зокрема, невстановлення об`єктивних даних, які підтверджували доводи ОСОБА_7 та положення ч. 5 ст. 40 КПК України, згідно яких слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, колегія суддів, вважає вказані доводи такими, що не дають підстави для спростування висновків суду першої інстанції.
При перевірці матеріалів справи інших порушень прав і інтересів ОСОБА_7 не виявлено.
Слідчий суддя першої інстанції при здійсненні судового розгляду скарги, у відповідності до положень ст. ст. 306, 307 КПК України, належним чином дослідив матеріали справи та вмотивовано і обґрунтовано дійшов висновку про проведення слідчим досудового розслідування по кримінальному провадженню в повному обсязі, об`єктивно та з урахуванням всіх обставин провадження, з наданням належної правової оцінки обставинам, на які вказав заявник.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування рішення слідчого судді та постанови слідчого не вбачається, ухвала є законною, вмотивованою і обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 30 січня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000201 від 21 березня 2014 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4