Справа № 461/8749/18
Провадження №1-кп/461/215/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2019 р. м. Львів
Галицький районний суд міста Львова
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004928 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтанці, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

05.11.2018 року, приблизно о 20 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Pull and Bear», що знаходиться у Торговому центрі «Форум-Львів», який розташований за адресою: м.Львів, вул. Під Дубом, 7б у м.Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно намагався викрасти взуття, а саме кросівки (артикул 7353/312/001/41), вартістю 556,20 грн. та шкарпетки (9891/513/015/03), вартістю 99,88 грн., однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником охорони магазину «Pull and Bear».
Обвинувачений ОСОБА_4 при допиті в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, розкаявся у вчиненому. Пояснив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Показав, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах хотів викрасти вищевказані кросівки. Зазначив, що усвідомлює, що вчинив крадіжку. Повідомив також, що проживає у повній сім`ї. У вчиненому кримінальному правопорушенні щиро розкаюється.
Допитаний у судовому засіданні представник потерпілого суду повідомив, що 05.11.2018 року охорона магазину повідомила йому про те, що затримали хлопця, який намагався викрасти взуття та шкарпетки. Матеріальних претензій не має.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах.
Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість, мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, оскільки останній вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин. Крім того, враховуються умови життя і виховання обвинуваченого, який скоїв даний злочин в неповнолітньому віці, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особистості.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення кримінального покарання» від 24.10.2003 р. судам необхідно вирішувати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин у неповнолітньому віці, щиро розкаялися у скоєному, відшкодували заподіяну злочином шкоду.
У п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини неповнолітніх» звертається увага судів на те, що при призначенні покарання неповнолітнім необхідно строго дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання, соціальна реабілітація.
Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває. Проживає в сім`ї своєї матері, у фізичному і психічному розвитку відхилень не має. На профілактичному обліку в органах поліції та на обліку в службі у справах дітей районної адміністрації не перебував. Батько має достатній вплив на сина, користується у нього батьківським авторитетом, здатний контролювати його поведінку.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину в неповнолітньому віці, щире каяття.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових злочинів необхідно обрати йому покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України. Примусові заходи виховного характеру застосовують в тому числі при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України (п.2 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру»).
Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою
Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення з одночасним застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, - передачі неповнолітнього під нагляд батькові.
Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням рекомендацій, визначених у п.7 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», до досягнення ОСОБА_4 повноліття.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами п.4 ч.6 ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368- 371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від призначеного за цим вироком покарання та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батькові, ОСОБА_5 , на строк до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази:
-DVD-R диск, на якому міститься копія запису камер відеоспостереження із магазину «Pull and Bear» ТЦ «Форум» зберігати в матеріалах справи;
-взуття (кросівки) та шкарпетки повернути потерпілому ТзОВ «Pull and Bear Україна».
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1