Справа № 183/5478/18
№ 1-кп/183/1121/18

У Х В А Л А
04 грудня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого останні рази:
-15.04.2016 року Суворовським районним судом м. Одеса за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 5 років;
-15.11.2017 року Суворовським районним судом м. Одеса за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців; 15.11.2017 року звільнений на підставі ст. 44 КК України, ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п. «г» ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про амністію у 2016 році»,
який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
В судовому засіданні поставлено на розгляд питання доцільності продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .
Прокурор вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_5 просив змінити обвинуваченому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.
Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує: тяжкість інкримінованих йому злочинів, один з яких віднесено законом до категорії тяжких, ступінь відповідальності за них, відсутність в ОСОБА_3 стійких соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, суспільно-корисною працею не займається, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, оскільки він раніше неодноразово судимий, а також незаконно впливати на свідків, оскільки вони ще не допитані судом. Тому відповідно до вимог п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження необхідно продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ніякий, з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування його на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на положення ст. 92 КПК України, відповідно до якої обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
З аналізу положень ст. 99 КПК України слідує, що копії документів, які подаються до суду, мають бути належним чином завірені.
Так, в порушення вищевказаних норм прокурором ОСОБА_4 , як процесуальним керівником по даному кримінальному провадженню, на підтвердження судимостей обвинуваченого ОСОБА_3 надано ксерокопії вироків Суворовського районного суду м. Одеса від 15.04.2016 року та від 15.11.2017 року, без завірення їх належним чином.
За даним фактом суд вимушений звернути увагу керівника Новомосковської місцевої прокуратури на неналежне виконання своїх службових обов`язків прокурором ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 92, 99, 177, 178, 331 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 18 січня 2019 року включно.
Звернути увагу керівника Новомосковської місцевої прокуратури на неналежне виконання своїх службових обов`язків прокурором, ОСОБА_4 , який затверджував обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та здійснює процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженню, щодо порушення вимог ст. ст. 92, 99 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1