1Справа № 335/4978/18 1-кп/335/216/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, матеріали кримінального провадження за № 0001128, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2018 року, за обвинуваченням:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, працевлаштований водієм ТОВ «ТРЕВЕЛ- АВТО», одружений, малолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2018 року, близько 08 години 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи мікроавтобусом «MERCEDES-BENZ 312 DПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій часині пр. Соборного, рухаючись з боку вул. Лермонтова в напрямку перехрестя з вул. Якова Новицького в м. Запоріжжі.

Рух на перехресті пр. Соборного з вул. Якова Новицького регулювався світлофорним об`єктом в автоматичному режимі, та для водія ОСОБА_5 був увімкнений зелений сигнал світлофора, що дозволяє рух.

В цей же час, пішохід ОСОБА_7 , діючи в порушення вимог Правил дорожнього руху України, почав перетинати проїжджу частину пр. Соборного, рухаючись з права-наліво за напрямком руху мікроавтобусу на червоний сигнал світлофора для пішоходів, що забороняє рух.

Водій ОСОБА_5 , наближаючись до перехрестя пр. Соборного з вул. Якова Новицького в м. Запоріжжі, діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де сказано:

п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», маючи об`єктивну спроможність виявити пішохода ОСОБА_7 , який перетинає проїжджу частину, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості та повної зупинки керованого транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною керованого мікроавтобусу «MERCEDES-BENZ 312 DПЕ» на пішохода ОСОБА_7 .

В ході дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 527 М від 26.04.2018 року, в ході дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 6-го ребра справа по лопатковій лінії, 9-го ребра справа по паравертебральній лінії без зміщення кісткових фрагментів, 10-го ребра справа по паравертебральній лінії з незначним зміщенням кісткових фрагментів, 6-го ребра зліва по середній ключичній лінії, 7-го ребра зліва по передній паховій лінії з незначним зміщенням кісткових фрагментів, 8-го ребра зліва по паховій лінії без зміщення кісткових фрагментів, закритого внутрішньо-суглобового розщеплено-вдавленого перелому латерального виростка лівої великогомілкової кістки, з розвитком гемартрозу (скупчення крові в порожнині суглобу), набряку м`яких тканин в області лівого колінного суглобу, закритого перелому зовнішнього виростка лівої плечової кістки зі змішенням кісткових фрагментів, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не явились небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш ніж 21 день.

Крім цього, пішоходу ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани в області лобу, тім`яній області, саден в області обличчя, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-234 від 20.04.2018 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у інкримінованому йому злочині, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення кримінального правопорушення при викладених вище обставинах, суду пояснив, що він дійсно 02.04.2018 року, близько 08 години, він керував мікроавтобусом «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався зі швидкість приблизно 50 км/год. по пр. Соборному в м. Запоріжжя з боку вул. Лермонтова в напрямку перехрестя з вул. Якова Новицького. На перехресті пр. Соборного з вул. Якова Новицького був увімкнений зелений сигнал світлофора для руху. В цей час пішохід ОСОБА_7 , порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, почав перетинати проїжджу частину пр. Соборного, рухаючись з права-наліво за напрямком руху мікроавтобусу на червоний сигнал світлофора для пішоходів, що забороняє рух. Побачивши це, він вжив заходів для зменшення швидкості та повної зупинки керованого транспортного засобу, але в результаті допустив наїзд передньою лівою частиною керованого мікроавтобусу на пішохода, який отримав тілесні ушкодження.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 підтримав заявлений цивільний позов до ТОВ «Тревел Авто» про відшкодування 17 074 гривні 56 копійок майнової та 40 000 гривень моральної шкоди. В призначенні покарання просив накласти мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, претензій матеріального характеру до обвинуваченого та ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-січ» не має.

Представник ТОВ «Тревел-Авто» - адвокат ОСОБА_6 підтримав свій письмовий відзив, позовні вимоги визнав частково в розмірі 3000 гривень моральної шкоди. В іншій частині позову просив суд відмовити.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії невеликої тяжкості злочину, обвинувачений позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у медичних закладах «ОКПЛ» та «ОНД» на час розгляду справи судом не перебуває, проживає з дружиною, яка є інвалідом 1 групи, раніше не судимий, а також те, що потерпілий не наполягав на суворому покаранні.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, суд доходить висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та з метою попередження скоєння інших злочинів є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Що стосується застосування такої додаткової міри покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами, судом враховується наступне.

Санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено можливість призначення такої додаткової міри покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При вирішенні цього питання суд враховує позицію прокурора, який пропонував суду не застосовувати до ОСОБА_5 додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, думку представника потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні та позицію обвинуваченого та його захисника, які просили не застосовувати цю додаткову міру покарання через те, що обвинувачений має місце роботи та працює саме водієм, це є його основним заробітком для проживання, він мешкає з дружиною, яка не працює та є інвалідом 1 групи.

Тому, зважаючи на вказані обставини, а також те, що дорожньо-транспортна пригода сталася в тому числі і через порушення Правил дорожнього руху України і самим потерпілим, суд вважає за можливе в даному конкретному випадку не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 таку додаткову міру покарання, передбачену санкцією ч.1 ст.286 КК України, як позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд вважає, що призначення такого покарання ОСОБА_5 буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

У вказаному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ТОВ «Тревел Авто», у володінні якого, на підставі тимчасового реєстраційного талону ДХХ № 067431, перебував мікроавтобус «MERCEDES-BENZ 312 DПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , про відшкодування 17 074 гривні 56 копійок майнової та 40 000 гривень моральної шкоди. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 та ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-січ» він не має.

Представник ТОВ «Тревел-Авто» - адвокат ОСОБА_6 надав суду письмовий відзив, в якому позовні вимоги визнав частково в розмірі 3000 гривень моральної шкоди. В іншій частині позову просив суд відмовити.

Відповідно до вимог частини першої статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною п`ятою статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Потерпілим ОСОБА_7 до позовної заяви додано документи, що підтверджують його витрати на лікування в сумі 17 074 гривні 56 копійок, а тому його позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.1992 року, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п.5 вищевказаної постанови, під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України, суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.

Судом встановлено, що потерпілому ОСОБА_7 в результаті протиправних дій було заподіяно моральну шкоду. Однак, з урахуванням справи, застосовуючи принцип розумності та справедливості, а також враховуючи і той факт, що вказана подія сталася також і при умові порушення Правил дорожнього руху і самим потерпілим, суд визнає, що заявлена до стягнення сума моральної шкоди 40 000 гривень, є завищеною, і визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 гривень, яка на думку суду буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку ОСОБА_7 зазнав в наслідок спричинення йому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. В іншій частині у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із його необґрунтованістю.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що даний цивільний позов слід задовольнити частково.

В ході судового розгляду справи встановлено, що судові витрати по справі складаються із розміру витрат на залучення експертів при проведенні судово-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу № 9-234 від 20.04.2018 року, вартість якої складає 1430 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь Держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті, документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь Держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 на досудовому слідстві не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави судові витрати на залучення експертів при проведенні експертизи у сумі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ТОВ «Тревел Авто» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Авто», юридична адреса 69097, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд.17-А, кв.17, на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , спричинені матеріальні збитки в сумі 17 074 (сімнадцять тисяч сімдесят чотири) гривні 56 копійок та суму спричиненої моральної шкоди в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а в загальній сумі 22 074 (двадцять дві тисячі сімдесят чотири) гривні 56 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Долю речових доказів вирішити наступним чином:

- мікроавтобусо «MERCEDES-BENZ 312 DПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , - повернути власнику ОСОБА_8 ;

- відеофайл MOVI8231.avi ємністю 394 Мб, який записано на DVD диск, долучений до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження прокурора № 0001128 від 02.04.2018 року.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1