Єдиний унікальний номер №243/3195/19
Номер провадження №1-кп/243/485/2019
В И Р О К
Іменем України

«22» травня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка, Тельманівського району, Донецької області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, РНОКП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.20.02.2006 року Бердянським міським судом Запорізької області за ст.185 ч.3, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 25.11.2009р. по відбуттю строку покарання;

2.18.09.2012 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

3.08.06.2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.2 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений 27.01.2016р. по відбуттю строку покарання;

4.11.03.2019 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2019 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, поблизу магазину «Уют» по вул. Лисичанській, м. Слов`янська, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник протиправний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, дістав з під куртки, вдягненої на ньому, правою рукою дерев`яну палицю, та наніс один удар у потиличну ділянку з правої сторони та два удари по задній поверхні грудної клітини потерпілого ОСОБА_6 .

В результаті умисних противоправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження: забій голови, синець на шкірі задньої поверхні грудної клітки праворуч, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю і суду пояснив, що приблизно останні 5 років він знайомий з потерпілим ОСОБА_6 . В них нормальні дружні відносини, але вдень 11 березня 2019 року між ними відбулась сварка, через грошовий борг. Ввечері того ж дня сварка між ними подовжилась і переросла у бійку, під час якої він наніс потерпілому один удар палкою по голові та два по спині. Потерпілий наніс йому один удар арматурою по голові, але він за медичною допомогою з цього приводу не звертався. Щиро розкаюється у вчиненому.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності. В своїй заяві зазначив, що шкода, спричинена злочином, йому не відшкодована. Просив покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Під час судового розгляду відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями спричинив умисне легке тілесне ушкодження, і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем реєстрації характеризується посередньо. З травня 2013 року перебуває під наглядом у лікаря-нарколога у зв`язку з вживанням психостимуляторів, декількох наркотичних та інших психоактивних речовин.

Суд вважає переконливим і приймає до уваги висновок судово-психіатричної експертизи №315 від 24.01.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_5 виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю та наркотичних речовин зі шкідливими наслідками. В період інкримінованого діяння ОСОБА_5 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Кримінальне правопорушення скоїв в стані простого алкогольного оп`яніння. В період вчинення інкримінованого правопорушення не перебував в тимчасовому хворобливому стані, що позбавило б його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час повністю усвідомлює свої дії та керує ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 складеної Слов`янським МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире розкаяння у скоєному злочині та повне визнання своєї вини.

Обставиною, що згідно з положеннями статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

Однак, приписами ст. 92 ч.1 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора та, у встановленому КПК України випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення , і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Проте, як вбачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено, тому суд, погоджуючись з доводами захисника ОСОБА_4 , не враховує рецидив злочину, як обставину, яка обтяжує покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням вищезазначених обставин, погоджуючись з думкою прокурора, суд вважає, що по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно обрати покарання у виді громадських робіт, оскільки вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню і буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів. Призначення покарання у виді штрафу суд вважає недоцільним, оскільки ОСОБА_5 не працевлаштований, постійного доходу не має.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно в період невідбутої частини покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2019 року, яким він визнаний винним за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України і засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі, що передбачає застосування щодо нього при постановленні дійсного вироку правил статті 71 КК України.

Процесуальних витрат та речових доказів в кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України ОСОБА_5 , до призначеного покарання по даному вироку суду приєднати повністю невідбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2019 року, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, призначивши остаточно покарання у виді 3 (трьох) років 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

Після набуття вироком законної сили ОСОБА_5 , затримати та через Бахмутську УВП №6 Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України направити до місця відбування покарання відраховуючи строк покарання з часу його затримання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1