Справа № 645/827/17
Провадження № 1-кп/645/209/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, -

встановив:
В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, враховуючи, що у справі з вини прокурора не допитано жодного свідка, не встановлено їх місце реєстрації та проживання, приводи не виконуються, свідки є косвінними та не зможуть підтвердити факт вчинення злочину. Крім того, її підзахисний тримається під вартою майже два роки за недоведений злочин та невстановлену вину, що є порушенням п.1 ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», не має наміру переховуватись від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочини не збирається.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти даного клопотання, просила запобіжний захід обвинуваченому залишити раніше обраний - тримання під вартою, оскільки ризики зазначені судом в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави у розмірі 64000 грн.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою відповідно до практики Європейського Суду з прав людини.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також суд враховує той факт, що всі свідки у судовому засіданні ще не допитані.
Крім того, суд зазначає, що доводи захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого враховуються судом під час постановления остаточного рішення у справі у відповідності до приписів статті 368 КПК України.
Отже, тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, а також та обставина, що розгляд кримінального провадження не завершений, дають підстави для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням суми застави.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого є недостатнім.

Керуючись ст.ст.177,178,183,331 КПК України, суд, -

постановив:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя