Справа № 405/2153/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в редакції від 24.12.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду міста Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі.

В доповненні до клопотання просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 07.01.1999 року по 13.12.2004 року

В судовому засіданні ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання. В обґрунтування зазначили, що після набрання вироком, яким засуджено ОСОБА_5 , законної сили, останній залишався в СІЗО у зв`язку з тим, що не було визначено установи для відбуття покарання особами, які засуджені до довічного позбавлення волі. До установи, в якій він вже відбуває покарання перевили 13.12.2004 року, а тому вважає, що є підстави для зарахування строку перебування в СІЗО.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо клопотання засудженого, зазначивши, що підстави для зарахування відсутні, оскільки засудженому перераховано строк у відповідності до ч.5 ст.72 КК України апеляційним судом Дніпропетровської області. Також, вказав, що ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили залишався в СІЗО, де відбував покарання до його етапування.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Кіровоградського обласного суду від 27.12.2000 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочинів за ст.69 КК України (в редакції 2001 року), ч.3 ст. 142 КК України (в редакції 2001 року), ст.17 пп. а, г, е, з, і ст.93 КК України (в редакції 2001 року), пп. а, е, з, і ст. 93 КК України (в редакції 2001 року), ст. 17 ч.3 ст. 140 КК України (в редакції 2001 року), ч.3 ст. 140 КК України (в редакції 2001 року), ч.1 ст. 145 КК України (в редакції 2001 року), ч.3 ст. 193 КК України (в редакції 2001 року), ч.2 ст.223 КК України (в редакції 2001 року) та за сукупністю злочинів на підставі ст.42 КК України (в редакції 1960 року) остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому майна. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 07.01.1999 року. Вирок набрав законної сили законної сили 07.06.2001 року.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.06.2018 року ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано останньому в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 07 січня 1999 року по 07 червня 2001 року включно.
Згідно ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу вирішує питання пов`язані з виконанням вироку.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно частини 5 статті 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення включається: строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; а також строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Таким чином, суд зазначає, що вимоги ОСОБА_5 щодо зарахування йому терміну перебування в слідчому ізоляторі до фактичного прибуття в ДУ «Кропивницька УВП №14» є безпідставними, оскільки суперечить нормам ч.5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону «Про попереднє ув`язнення», а тому не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

На підставі викладеного та керуючись ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 24.12.2015 року, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в редакції від 24.12.2015 року відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницька УВП №14» для вручення засудженому.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_6