№479/1270/18
№1кс/479/8/19
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
05 січня 2018 року смт.Криве Озеро

Слідчий суддя Кривоозерського районного суду ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше судимого:
- 29 серпня 2016 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

-23 травня 2017 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185,104 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком - два роки,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000437, зареєстрованому в ЄРДР 15 листопада 2018 року,
в с т а н о в и в :

Заступник начальника СВ Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Клопотання слідчий обґрунтував тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України, маючи не погашену та зняту у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.
Так, 15 листопада 2018 року, близько 20:00 години, ОСОБА_8 на території с.Бурилове, Кривоозерського району Миколаївської області, незаконно збув за 100 гривень громадянину ОСОБА_9 (анкетні дані змінено у зв`язку із застосуванням заходів безпеки у вигляді забезпечення конфіденційності відомостей про особу) особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною вагою (у перерахунку на суху речовину) 1,228 грама. Даний наркотичний засіб згідно висновку експерта №1760 від 21 листопада 2018 року та відповідно до "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (Таблиця 1 Список 1) та Наказу МОЗ України №188 від 1 серпня 2000 року (Таблиця 1), віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких законодавством України заборонено.

Обґрунтовуючи необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий вказує на наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
В судовому засіданні слідчий, прокурор клопотання підтримали, просили обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки наявні всі ризики, які вказані в клопотанні слідчого.
Підозрюваний ОСОБА_5 , його захисник та законний представник в суді заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили суд обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі.
Вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, законного представника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Кримінальне провадження щодо неповнолітніх в Україні здійснюється у відповідності до Конституції України, Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 р. (ст.9), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст.5), Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя, щодо неповнолітніх від 29 листопада 1985 року ("Пекінських правил"), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочину чи його припинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Відповідно до приписів ст.37 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН у 1989 р., і ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 р. "Держави-учасниці забезпечують, щоб: жодна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюються згідно з законом та використовуються лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу". Міжнародний пакт про громадянські і політичні права 1966 р. (ст.9 Пакту) та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст.5 Конвенції) зазначають на необхідності застосування, щодо неповнолітніх особливих правил, які відповідають їх віку і правовому статусу.

Відповідно до положень Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя, щодо неповнолітніх від 29 листопада 1985 року ("Пекінські правила") тримання неповнолітніх під вартою до суду застосовується лише як крайній захід і протягом найкоротшого періоду часу. Тримання під вартою до суду по можливості замінюється іншими альтернативними заходами, такими як постійний нагляд, активна виховна робота або поміщення в сім`ю або виховний заклад чи будинок (ст.13). Згідно ст.492КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України.
Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Із матеріалів, доданих до клопотання, підтверджується, що 15 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000437 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, за фактом незаконного збуту ОСОБА_5 15 листопада 2018 року близько 20.00 години, на території Кривоозерського району Миколаївської області, наркотичного засобу - канабісу, у зв`язку з чим слідчим відділенням Кривоозерського ВП розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.307 КК України.
04 січня 2019 року о 19.47 годині підозрюваного ОСОБА_5 було затримано на підставі ст.ст.208-213 КПК України.
05 січня 2019 року о 14.37 годині ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, зареєстрованого в ЄРДР 15 листопада 2018 року за №0000437.
05 січня 2019 року підозрюваний ОСОБА_5 у строки, встановлені приписами ст.211 КПК України, був доставлений до Кривоозерського районного суду Миколаївської області для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ході судового розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який, у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за який, у разі доведеності вини, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Зазначене підтверджується наданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження №0000437: витягом з ЄРДР, а також:
-даними протоколу огляду та вилучення речей (згорток паперу з речовиною, рослинного походження (пакет №1) від 15 листопада 2018 року;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , (анкетні дані змінено у зв`язку із застосуванням заходів безпеки у вигляді забезпечення конфіденційності відомостей про особу);

-даними протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

-даними висновку судового експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_12 від 21 листопада 2018 року №1760.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").
Вислухавши учасників розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не доведено, що є наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, так як підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором під час розгляду клопотання, не надано докази, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час досудового розгляду ризикам.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч.5 ст.9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі "Бойченко проти Молдови" №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - "одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу".
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу підозрюваного, обставин вчинення злочину, з урахуванням тяжкості покарання, яке може бути призначене підозрюваному у разі доведеності його винуватості у вчиненому правопорушенні, існують ризики передбачені ст.177 КПК України, на які вказує слідчий, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя дійшла висновку про можливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого виду запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , з урахуванням обставин поведінки підозрюваного та його відношення до вчиненого, не може бути безумовною вимогою для суду щодо застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.84-89, 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000437, зареєстрованому в ЄРДР 15 листопада 2018 року, - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту тривалістю два місяці, а саме, з 05 січня 2019 року по 05 березня 2019 року.
В цей період у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- не залишати фактичне місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду.
-прибувати на кожну вимогу до суду, слідчого, прокурора;
-утримуватись від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання заступнику начальника СВ Кривоозерського ВП ОСОБА_4 паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності);
В разі невиконання вищевказаних обов`язків щодо підозрюваного може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Встановити строк дії ухвали протягом 2 місяців з дня проголошення ухвали.
ОСОБА_5 негайно доставити до місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,звільнивши з - під варти.
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на Кривоозерський відділ Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: