В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2019 р. м. Біла Церква Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, офіційно не працюючого, не судимого відповідно до ст. 89 КК України, проживаючого АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Салиха Таращанського району Київської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:
30 жовтня 2018 р. близько 19 години ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , проходячи неподалік будинку № 12 по вул. Перша Радгоспна у м. Біла Церква Київської області, в переході під мостом, помітили потерпілу ОСОБА_4 , яка рухалась в напрямку приватних будинків та розмовляла по належному їй мобільному телефону марки «Ergo F502».

В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник спільний умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна та останні прийняли спільне рішення про вчинення відкритого викрадення чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_4 , а саме мобільного телефону, який остання тримала в правій руці.

Реалізуючи свої наміри, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, керуючись корисливими мотивами, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наздогнали потерпілу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , з метою подолання опору потерпілої, застосувавши фізичну силу, наніс удар своєю правою рукою в область спини потерпілої, від чого остання відчула фізичний біль, втратила рівновагу і впала на землю.

Після цього ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 відкрито почав виривати з правої руки потерпілої її мобільний телефон. В цей час ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , знаходячись біля потерпілої ОСОБА_4 , з метою подолання її опору та допомоги ОСОБА_5 у реалізації умислу на відкрите викрадення чужого майна, притиснув потерпілу своїми руками до землі та не давав можливості чинити опір діям ОСОБА_5 .

Впослідуючому ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відкрито з правої руки потерпілої вирвав мобільний телефон марки «Ergo F502», вартістю 1974 грн. 34 коп.

Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди в сумі 1974 грн. 34 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно

30 жовтня 2018 р. близько 19 години разом із ОСОБА_6 , проходячи неподалік будинку № 12 по вул. Перша Радгоспна у м. Біла Церква, в переході під мостом, помітили потерпілу, яка рухалась в напрямку приватних будинків та розмовляла по належному їй мобільному телефону марки «Ergo F502». У нього виник умисел спрямований на збагачення за рахунок чужого майна та запропонував ОСОБА_7 відкрито заволодіти майном потерпілої, а саме мобільним телефоном. Борсук погодився. Після цього він та ОСОБА_7 наздогнали потерпілу, він наніс удар правою рукою в область спини потерпілої, від чого остання втратила рівновагу і впала на землю. Після цього він почав виривати з правої руки потерпілої її мобільний телефон, а ОСОБА_6 у цей час знаходячись біля потерпілої, притиснув потерпілу своїми руками до землі та не давав можливості чинити їй опір. Впослідуючому він відкрито з правої руки потерпілої вирвав мобільний телефон. Після цього вони з місця вчинення зникли. Мобільний телефон заклали до ломбарду, коштами отриманими він розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Назву, вартість викраденого телефону визнає, їх не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст. 186 ч.2 КК України не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_6 пояснив, що він дійсно 30 жовтня 2018 р. близько 19 години разом із ОСОБА_5 , проходячи неподалік будинку № 12 по вул. Перша Радгоспна у м. Біла Церква, в переході під мостом, помітили потерпілу, яка рухалась в напрямку приватних будинків та розмовляла по належному їй мобільному телефону марки «Ergo F502». У ОСОБА_8 виник умисел спрямований на збагачення за рахунок чужого майна та запропонував йому відкрито заволодіти майном потерпілої, а саме мобільним телефоном. Він погодився. Після цього він та ОСОБА_8 наздогнали потерпілу, ОСОБА_8 наніс удар правою рукою в область спини потерпілої, від чого остання втратила рівновагу і впала на землю. Після цього ОСОБА_8 почав виривати з правої руки потерпілої її мобільний телефон, а він у цей час знаходячись біля потерпілої, притиснув потерпілу своїми руками до землі та не давав можливості чинити їй опір. Впослідуючому ОСОБА_8 відкрито з правої руки потерпілої вирвав мобільний телефон. Після цього вони з місця вчинення зникли. Мобільний телефон заклали до ломбарду, коштами отриманими він розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Назву, вартість викраденого телефону визнає, їх не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст. 186 ч.2 КК України не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у повному обсязі і ними не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинувачених, потерпілої, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинувачених в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому їх показання суд визнає достовірними.

Суд погоджується із кваліфікацією дій обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожного) за:

ст. 186 ч.2 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд при кваліфікації дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 враховує вимоги ст. 337 ч.3 КПК України: з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращую становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу кожного винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Обвинувачені за формою вини, ступенем тяжкості вчинили умисний тяжкий злочин.

ОСОБА_5 не судимий відповідно до ст. 89 КК України.

ОСОБА_6 раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожного) судом визнаються: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожного) судом не встановлено.

За місцем проживання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 характеризуються посередньо.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не перебувають на обліку у лікаря нарколога, психіатра.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини злочину, особу кожного винного, які характеризуються за місцем проживання посередньо, не судимі, обставини, які пом`якшують покарання кожного обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують їх покарання, офіційно не працюють, їх відношення до вчиненого, думку потерпілої щодо покарання, дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожного) можливе без відбування покарання, установленого в санкції частини вчиненого злочину, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши кожного із них від відбування покарання з випробування, якщо кожний із них протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При цьому суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, не виправдання довіри суду, кожному із них може бути скасоване вказане звільнення.

Суд при прийнятті рішення щодо покарання обвинувачених враховує принцип гуманізму, вважає відкладене призначене покарання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за вчинений злочин, завжди може бути приведене до виконання, у випадку порушення ними умов звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для їх можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченими та іншими особами нових злочинів.

Цивільний позов, процесуальні витрати, відсутні.

Речові докази: мобільний телефон марки «Ergo F502», фіскальний чек, передані за розпискою потерпілій ОСОБА_4 , слід вважати повернутими власнику.

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 не затримувався, під вартою не утримувався, запобіжний захід відносно нього не застосовувався.

В ході досудового розслідування ОСОБА_6 1 листопада 2018 р. був затриманий, а 2 листопада 2018 р. він був звільнений з-під варти. Запобіжний захід відносно нього не застосовувався.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожного) визнати винуватими у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і призначити кожному із них покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожного) від призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1,2 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Відповідно до ст. 76 ч.1,2 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Зарахувати у строк відбутого покарання ОСОБА_6 строку досудового тримання його під вартою з 1 листопада 2018 р. до 2 листопада 2018 р., тобто два дні.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору.

Суддя ОСОБА_1