УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК ИЄРЕХОРН» про скасування арешту майна, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2018 по справі №760/20769/18 (1-кс/760/10592/18) в межах кримінального провадження № 0000037 від 14.05.2018, -

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК ИЄРЕХОРН» про скасування арешту майна, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2018 по справі №760/20769/18 (1-кс/760/10592/18) в межах кримінального провадження № 0000037 від 14.05.2018.

Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року (справа № 760/20769/18-к) накладено арешт на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) ТОВ «ТВК ИЄРЕХОРН».
Вважає, що арешт накладено необгрунтовано, оскільки Київським апеляційним
судом, 11 жовтня 2018 року розглянуто апеляційні скарги директорів ТОВ «Садрит-
Мора» та ТОВ «Сітібуд-Гарант» на ухвалу слідчого судді Солом янського районного
суду м. Києва від 16 серпня 2018 року щодо законності накладення арешту на суми
ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ товариств.
Тобто, предметом дослідження Київського апеляційного суду була та сама
ухвала на підставі якої накладено арешт на суми ПДВ в системі електронного
адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) ТОВ «ТВК ИЄРЕХОРН».
Київський апеляційний суд прийшов до висновків, що ухвала слідчого судді
Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2018 є незаконною, скасував її та ухвалив нове рішення, яким в задоволенні клопотання слідчого відмовив
Посилається на те, що ухвалюючи дане рішення Київський апеляційний суд зазначив, що відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заявник посилався на те, що арешт суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) зазначеною нормою КПК України не передбачений, як не передбачено і можливості накладення арешту на кошти, які знаходяться на електронному рахунку платника ПДВ, відкритому в Казначействі.
Вказав, що суд зазначав про те, що це випливає не тільки із положень ч. 10 ст. 170 КПК України, а і з того, що арешт суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) фактично унеможливить перерахування платником податку коштів з власного поточного рахунку в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), а також у сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку.
На думку заявника, органом досудового розслідування було внесено клопотання про арешт майна, на яке законом не визначена можливість його арешту, а тому слідчий суддя безпідставно задовольнив таке клопотання.
У судовому засіданні адвокат підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Слідчий ДФС України в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд клопотання, однак, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання у його відсутність.
Заслухавши захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року (справа № 760/20769/18-к) накладено арешт на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) ТОВ «Євроагротрейд».
Як на підставу для накладення арешту на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) ТОВ «ТВК ИЄРЕХОРН» слідчий ДФС України у своєму клопотанні посилався на необхідність забезпечення протиправним діям з використанням сум ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ), припинення злочинної діяльності, в подальшому відшкодування спричинених збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів та конфіскації майна, а також збереження речових доказів.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, за будь-якою із визначених законодавством підстав, арешт накладається на майно.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Арешт суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) зазначеною нормою КПК України не передбачений, як не передбачено і можливості накладення арешту на кошти, які знаходяться на електронному рахунку платника ПДВ, відкритому в Казначействі.

Крім того, відповідно до п. 200-1.7. ст. 200 -1 ПК України, кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Пункт 200-1.5. ст. 200-1 ПК України визначає, що з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку.

При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Як передбачено, ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Разом з тим, суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) не відповідають вищевказаним ознакам майна, на них не можна накласти арешт в значенні КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що арештовані на рахунках грошові кошти не є майном в розумінні ч. 10 ст. 170 КПК України.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «ТВК ИЄРЕХОРН» (код ЄДР 41909687) унеможливлює нормальну господарську діяльність підприємства та реєстрацію ним податкових накладних, та відповідно виконання ними вимог ст. 200-1 ПК України.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку про обгрунтованість клопотання про скасування арешту, та вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2018 по справі №760/20769/18 (1-кс/760/10592/18) в межах кримінального провадження № 0000037 від 14.05.2018, а саме: на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «ТВК ИЄРЕХОРН» (код ЄДР 41909687), на які вказаний платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, із забороною службовим особам та працівникам цього товариства, його представникам за дорученням використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно .

Керуючись статтями 42, 111, 131, 132, 135, 136, 167, 278, 170-173, 174, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2018 по справі №760/20769/18 (1-кс/760/10592/18) в межах кримінального провадження № 0000037 від 14.05.2018, а саме: на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «ТВК ИЄРЕХОРН» (код ЄДР 41909687), на які вказаний платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, із забороною службовим особам та працівникам цього товариства, його представникам за дорученням використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: