Справа № 486/374/16-к
Номер провадження 1-кп/473/171/2019

УХВАЛА
Іменем України

"17" травня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська із застосуванням засобів аудіо та відео фіксації процесу кримінальне провадження №0000048 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українець, громадянин України, з середньою освітою, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -

встановив

до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від Миколаївського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження №0000048 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та потерпілий просили призначити провадження до судового розгляду.

Так, прокурор зазначила, що провадження підсудне Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області; відсутні підстави для закриття провадження, передбачені ст.284 КПК України; обвинувальний акт відповідає вимогам, визначеним ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Адвокат та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти призначення справи до судового розгляду та просили повернути обвинувальний акт прокурору. Так, адвокат ОСОБА_7 просив врахувати те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ст.291 КПК України через відсутність формулювання обвинувачення.

Новий склад суду, сформований для розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, - дослідивши обвинувальний акт, вважає за необхідне повернути його прокурору.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року було скасовано вирок відносно ОСОБА_6 , постановлений у цьому ж провадженні Вознесенським міськрайонний судом 15 травня 2018 року.
В ухвалі Миколаївського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року зазначено наступне: «У постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.09.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
У рішенні від 09.10.2008 року, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Зазначених вимог чинного законодавства України та практики Європейського Суду з прав людини судом при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_6 не дотримано.
Так, суд хоча й визнав ОСОБА_6 винним за ч.2 ст.15 , ч.1 ст115 КК України, за якою висунуто органом досудового розслідування обвинувачення, проте обвинувачення не сформулював таким чином, що дозволило би при зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, дійти висновку про їх відповідність.
В обвинуваченні ОСОБА_6 , визнаному судом доведеним, не сформульовано фактичні обставини щодо суб`єктивної сторони, а саме щодо форми вини обвинуваченого».
Відповідно до ст.415 ч.3 КПК України висновки і мотиви з яких скасовані судові рішення є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
За змістом п.3 ч.2 ст.283, ст.291 КПК України, - обвинувальний акт, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (ч.1 ст.337 КПК України).

Висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта, а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК).
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
У відповідності до положень ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
З положень вказаної статті слідує, що формулювання обвинувачення має міститись у обвинувальному акті після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому, поняття «формулювання обвинувачення» неможливо ототожнювати з поняттям «фактичні обставини кримінального правопорушення». Формулювання обвинувачення, окрім вказівки статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.
Згідно зі ст.91 КПК України у кримінальному проваджені серед інших обставин підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Обставина, яка підлягає доказуванню в судовому засіданні у виді форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення - в обвинувальному акті в провадженні №0000048 - не зазначена.
Пред`явлення ОСОБА_6 неконкретного обвинувачення є суттєвим порушенням його права на захист.
Відповідно до ч.І ст.11 КК України однією із обов`язкових ознак складу злочину є винні дії особи.
Відповідно до ст.23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
Вина у скоєнні злочину (кримінального правопорушення) завжди існує об`єктивно, у зв`язку з чим вона входить в предмет доказування по кожному кримінальному провадженню, як на стадії досудового слідства та і в суді.
Обвинувальний акт і додані до нього документи повинні відповідати вимогам КПК України, оскільки за змістом процесуального закону це сприяє розгляду кримінального провадження, протягом розумного строку та виконанню завдань процесуального кодексу, встановлених ст.2 КПК України, відповідно до яких одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, що кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження застосована належна правова процедура.
Проте, як вбачається з обвинувального акту по кримінальному провадженню, що розглядається, - обвинувальний акт не відповідає викладеним в ст. 291 КПК України вимогам.
Так, зі змісту обвинувального акту не можливо конкретизувати обставини правопорушення, які вважав встановленими прокурор, а саме в обвинувальному акті не сформульовано фактичні обставини щодо суб`єктивної сторони, а саме щодо форми вини обвинуваченого ОСОБА_6 - обвинувальному акті відсутня інформація про форми вини та мотиви вчинення правопорушення.
Таким чином, вказані вище недоліки обвинувального акту, порушують право обвинуваченого, передбачені ст.42 КПК України, а саме право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення чи кримінальних правопорушень він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснити захист.
Європейський Суд з прав людини в пункті 37 рішення «Жупнік проти України» від 09.12.2010 року (Заява № 20792/05) зазначив, що у кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту.

Крім того, згідно із п.п.34, 35 рішення ЄСПЛ у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Неконкретність обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 (без зазначення в обвинувальному акті форми вини та мотиву вчинення злочину) - заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст.22 КПК України), а тому ці обставини унеможливлюють призначити такий обвинувальний акт до судового розгляду.
Керуючись ст.314, 315, 316, 369-372 КПК України, суд

ухвалив

обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000048 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3