Справа № 555/1928/18
Номер провадження 1-кп/555/201/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2018 рокум.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Березнівського районного суду Рівненської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000447 від 28 вересня 2018 р. по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, проживаючого АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку не має, не депутата, невійськовозобов`язаного, раніше судимого вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2018 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 76, 104 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
- розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він будучи вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2018 року засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 76, 104 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став та 28 вересня 2018 року приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_3 , увійшов на територію подвір`я в господарстві ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрів власника даного житлового будинку ОСОБА_6 та попросив, щоб вона нагодувала його, на що остання погодилась та завела в приміщення свого будинку. В подальшому, ОСОБА_3 переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, без дозволу власниці зайшов в приміщення спальні даного житлового будинку. Переконавшись, що його дії не будуть помічені власницею домоволодіння та іншими сторонніми особами, підійшов до шафи, яка знаходиться праворуч від вхідних дверей даного приміщення, відкрив їх та з кишені халату власниці будинку, який там висів, вийняв грошові кошти загальною сумою 2480 гривень та поклав їх в свою кишеню.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, (крадіжка) вчиненими повторно ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеними і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні та дав детальні показання про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочинів та показав, що він дійсно 28 вересня 2018 року увійшов на територію подвір`я в господарстві ОСОБА_6 , попросив поїсти та переслідуючи корисливий мотив, без дозволу власниці зайшов в приміщення спальні даного житлового будинку, підійшов до шафи, яка знаходиться праворуч від вхідних дверей даного приміщення, відкрив їх та з кишені халату власниці будинку, вийняв грошові в сумі 2480 гривень та поклав їх в свою кишеню. У вчиненому розкаюється, просив вибачення у потерпілої, просив суворо не карати та врахувати його каяття при обранні покарання. Вину визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому, кошти потерпілій повернуті, встиг витрати тільки 130 гривень.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.
Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що жодних претензій до ОСОБА_3 не має, просила розглядати справу у її відсутність, претензій до нього не має.

Окрім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України також підтверджується наступними доказами, які були досліджені в судовому засіданні: зокрема протоколом огляду місця події (к.п. а.с.10-16), протоколом огляду предмета від 28.09.2018р. (к.п. а.с.29-31), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (к.п. а.с.39-40), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (к.п. а.с.41-42),протоколом затримання особи (к.п. а.с.77-81), протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним (к.п. а.с.111-102).

Оцінюючи досліджені в справі і викладені в цьому вироку докази, в результаті їх всебічного, повного і об`єктивного дослідження, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 доведена повністю та об`єктивно.

Суд вважає, що дії обвинуваченого органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В п.19 ч.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996р. " Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя " зазначається, що згідно ст. 62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально - процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Так, в судовому засіданні не здобуто жодних даних, що докази були отримані незаконним шляхом чи з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини,чи не уповноваженою наце особою, чи з іншими порушеннями, передбаченими процесуальним законом.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено як подію кримінального правопорушення, так і те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_3 .
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд в дотримання вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Суд призначаючи ОСОБА_3 покарання враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обставини, що обтяжують покарання, вчинення злочину, щодо особи похилого віку. Також суд враховує думку потерпілої, яка просила суд суворо не карати, претензій матеріального та морального характеру не має.
При обранні виду та міри покарання ОСОБА_3 суд враховує те, що обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності та є раніше судимим, вчинив злочин перебуваючи на іспитовому строку.
Враховуючи обставини справи і особу обвинуваченого суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без відбування покарання у кримінально-виконавчій установі, а зважаючи на те, що по справі встановлено декілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину, щодо особи похилого віку, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією інкримінованого йому злочину.
Судом встановлено, що відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2018 року за ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_3 був засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 76, 104 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив новий злочини після постановлення вироку, під час іспитового строку.

Суд рахує за потрібне призначити покарання відповідно до ч.1 ст.71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі вчинення засудженим під час іспитового строку нового злочину, суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст. 71, 72 КК України.

За таких обставин, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити із врахуванням приписів ст.ст. 71 КК України.

У відповідності до ст. 118, 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають до стягнення процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта на проведення судових експертиз під час досудового розслідування в сумі 1144 грн.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.

До вступу вироку у законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 залишити попередню - тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_3 призначити на підставі ч.1 ст.71 Кримінального кодексу України з врахуванням вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2018 року за ч.3 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_3 було засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 76, 104 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, шляхом часткового складання покарань у виді 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі.

До вступу вироку у законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 залишити попередню - тримання під вартою.
Строк відбування покарання рахувати з 28 вересня 2018р.
Цільний позов не заявлявся.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні (процесуальні витрати) в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.
Речові докази у справі, а саме чотири папілярних узорів відбитків пальців рук вилученні під час огляду місця події, а саме спальної кімнати житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 залишити при матеріалах справи, грошові кошти, надані підозрюваним ОСОБА_3 для огляду та вилучення, які в подальшому передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.100 КПК України, повернути власнику.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1