490/9237/18 16.11.2018
н/п 1-кп/490/891/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9237/18
У Х В А Л А

16 листопада 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника потерпілого ТОВ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та всі банківські рахунки (грошові кошти) ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002475 від 26.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002475 від 26.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України.

09 листопада 2018 року на адресу суду надійшла позовна заява ТОВ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" про стягнення грошових коштів з ОСОБА_7 за завдану ним матеріальну шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення, разом із заявою про накладення арешту на все рухоме, нерухоме майно, банківські рахунки (грошові кошти), належні обвинуваченому ОСОБА_7 .

В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви представника потерпілого про накладення арешту на майно заперечував.

Потерпілий ОСОБА_4 вказану заяву підтримав та просив її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_5 та представник потерпілого Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - ОСОБА_6 залишили вирішення даного питання на розсуд суду.

Захисник та обвинувачений проти задоволення заяви про накладення арешту на майно заперечували.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 1 статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Частинами 1-2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, звертаючись до суду із заявою про арешт майна, представник потерпілого посилається на те, що накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідне для забезпечення позовної заяви ТОВ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування", відповідно до якої вони просять стягнути з обвинуваченого завдану їм матеріальну шкоду в сумі 6100 грн. 00 коп.

При цьому, представником потерпілого до заяви про арешт майна не додано доказів на підтвердження того, що у діях ОСОБА_7 є ризики можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, яке йому належить.

Крім того, представником потерпілого не доведено співрозмірності вартості належного ОСОБА_7 майна та розміру вимог цивільного позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява представника потерпілого ТОВ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Також, суд роз`яснює представнику потерпілого, що відмова у задоволенні вказаної заяви не позбавляє цивільного позивача звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст.172, ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника потерпілого ТОВ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та всі банківські рахунки (грошові кошти) обвинуваченого ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1