Справа № 176/2539/18
У Х В А Л А

17 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників обвинуваченого ОСОБА_7

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 20 листопада 2018 року обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою. Строк ухвали становить шістдесят днів з дня постановлення ухвали до 19 січня 2019 року.
Прокурор вважає доцільним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи відсутність підстав для зміни запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_7 , подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 на домашній арешт.
Захисники ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 , заперечили щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на їх думку, прокурором не доведено жодного ризику для продовження такого запобіжного заходу, підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 , просили змінити запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема на цілодобовий домашній арешт.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод та ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників кримінального провадження і проаналізувавши клопотання прокурора та захисників, прийшла до наступного. Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012р. у справі "Тодоров проти України", відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Колегія суддів вважає, що п.3 ст.5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Під час досудового слідства було проведено переважна кількість процесуальних дій пов`язаних з доказуванням обвинувачення, вилучено речові докази по справі, проведено слідчі експерименти та експертизи, було допитано свідків, а тому ризик можливості незаконно впливати на вказаних осіб в обвинуваченого відсутній, можливість щось приховати чи змінити з об`єктивної сторони у нього також практично виключена. Аналізуючи дані про особу обвинуваченого суд та беручі до уваги той факт, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу дещо змінились та з урахуванням викладеного вище, і того, що ризики передбачені ст.177 КПК України (ухилення обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на свідків), на думку колегії суддів, не мають явно вираженої наявності, - все це дає підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання обвинуваченого забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло цілодобово, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою суду та вважає достатнім застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,177,178,183,184,331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 263 КК України на цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю. Суд зобов`язує обвинуваченого ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду та, крім того покладає на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
1) утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;
2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
3) носити електронний засіб контролю. Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Строк дії ухвали визначити, два місяці, до 19 березня 2019 року включно.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти з зали суду.
Виконання ухвали щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 доручити Жовтоводському міському відділу національної поліції України в Дніпропетровській області.
Контроль по організації виконання ухвали покласти на керівника Прокуратури Дніпропетровської області.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі порушення ним умов застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до нього може бути знову застосований більш суворий запобіжний захід тримання під вартою.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору після її проголошення та направити начальнику Криворізького слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3