ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2767/18 Номер провадження 11-кп/814/394/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника ВК ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 про заміну не відбутої частини покарання більш м"яким засудженому ОСОБА_7 .
Засудженому ОСОБА_7 замінено не відбуту частину покарання за ухвалою ВССУ від 23.03.2016, засудженого за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, більш м"яким покаранням у виді виправних робіт на 2 роки 5 місяців 26 днів, з відрахуванням в дохід держави 20% із суми заробітку та із залишенням додаткової міри покарання у виді конфіскації всього належного йому майна.
Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що ОСОБА_7 відбув частину строку покарання, характеризується позитивно, до праці ставиться сумлінно, має 3 заохочення, стягнення відсутні. Отже, врахувавши особу засудженого, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та відповідальним ставленням до праці став на шлях виправлення і заслуговує на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Не погоджуючись з ухвалою суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся прокурор.

Вказує, що більш м`яке покарання призначається в межах строків, встановлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

У даному випадку, суд, в порушення вимог ч.1 ст.57 КК України, ч.1 ст.82 КК України, призначив виправні роботи строком на 2 роки 5 місяців 26 днів, що перевищує межу санкції статті.

Окрім того, прокурором зазначається, що ОСОБА_7 04 07.2018р. переведений в порядку ст..100, 101 КВК України з ДУ «Менська ВК № 91» до колонії мінімального рівня безпеки ДУ «Крюковська виправна колонія «№29». Отже, застосування положень ст..82 КК України у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт є незаконним.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 проти її задоволення, представника ДУ «Крюковська виправна колонія «№29» перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.
Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії.
З матеріалів провадження та особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 24.11.2014 року колегією суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області за ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.1, 364 ч.1, 70 ч.1 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням права займати посади в органах державної влади, із штрафом в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.
Вироком Апеляційного суду в Київській області від 29.09.2015 року скасовано вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2014 року в частині призначення покарання за ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.1 КК України та призначено покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016 року, вирок Апеляційного суду Київської області від 29.09.2015 року змінено та призначено покарання 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Початок відбування покарання 06.05.2016, кінець строку 24.04.2021.
04.07.2018р. засуджений ОСОБА_7 переведений в порядку ст..100,101 КВК України із ДУ «Менська виправна колонія № 91» до колонії мінімального рівня безпеки ДУ «Крюковська виправна колонія № 29».
Суд, задовольняючи клопотання, врахував характеристику на засудженого від 30.10.2018р., довідку про заохочення, наявність гарантійного листа та дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення.
Проте, з такими висновками колегія суддів погодитися не може.
Так, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія № 29» з 16.08.2018р., а з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким звернувся до суду у жовтні 2018р., що є досить коротким проміжком часу для визначення позитивних змін у поведінці засудженого та ставлення його до праці.
Оголошені ОСОБА_7 подяки за виконання покладених обов`язків та дотримання внутрішнього і трудового розпорядку суд оцінює критично, оскільки, відповідно до ст. 9 КВК України дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого, тому вказані подяки не можуть свідчити про беззаперечне виправлення засудженого.
Окрім того, зі змісту гарантійного листа не вбачається забезпечення ОСОБА_7 працевлаштуванням протягом всього періоду невідбутої частини покарання за ухвалою суду, що є обов`язковою умовою з огляду на вимоги ст..42 КВК України.
Отже, колегія суддів вважає, що подане адвокатом ОСОБА_8 клопотання про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасним.
На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає до задоволення, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4