Справа №:755/199/19
Провадження №: 1-в/755/38/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , інспектора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації про скасування звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Вироком Оболонського районного суду м.Києва, від 17.06.2017 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України на засудженого було покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Інспектор Дніпровського районного відділу з питань пробації звернулась до суду з поданням від 27.12.2018 року, в якому ставить питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 та оголосити розшук засудженого, дати дозвіл на його затримання та конвоювання до Дніпровського районного суду м. Києва для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком; організацію розшуку доручити Управлінню поліції в Дніпровському районі Головного управління Національної поліції у м. Києві; направити останнього для відбування покарання.

Інспектор обґрунтовує своє клопотання, тим, що засуджений за час перебування на обліку порушив покладені на нього обов`язки, не з`являється на реєстрацію до Дніпровського РС КМВ з питань пробації, не повідомив про зміну місця проживання, зник з місця проживання, на шлях виправлення не став, не проявив готовності до самокерованої, соціально-правомірної поведінки що вбачає неможливість стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства.

Зазначене подання надійшло до Дніпровського районного суду м. Києва 09.01.2019 року, системою авторозподілу справ для його розгляду було визначено суддю Дніпровського районного суду ОСОБА_1 .

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Інспектор Дніпровського КМВ з питань пробації в судовому засіданні просила задовольнити клопотання з підстав у ньому викладених.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали особової справи, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

При цьому матеріали особової справи №173/2017 підлягають поверненню до Дніпровського районного відділу з питань пробації.

З особової справи вбачається, що засуджений 30.08.2017 року взятий на облік до органу пробації.

Неодноразово на адресу: АДРЕСА_2 , направлялися виклики ОСОБА_5 до органу з питань пробації до ОСОБА_6 , на виклик він не з`явився, причин неявки не повідомив.

Слід зауважити, що даних про те, що виклики засуджений отримував виклики у особовій справі немає.

Інспектором ОСОБА_7 з питань пробації були здійснені виходи за адресою, ході перевірки встановлено, що двері або не відкривають, або інша особа повідомляє про те, що засуджений не проживає.

Запитами до Центру екстреної медичної допомоги, Київського міського бюро судово медичної експертизи, Київського СІЗО іншої інформації щодо засудженого не встановлено.

Однак у особовій справі є дані про притягнення засудженого до адміністративної відповідальності, проте Судових рішень або постанов компетентних органів до справи не додано, а ці документи можуть містить дані про місце проживання засудженого та його явку у судові засідання, тощо.

Наявні в матеріалах справи довідки не є належним процесуальними документами, вони лише засвідчують факт проживання чи відсутності особи за даною адресою.

Відповідно до ч.3 ст.164 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції. У разі неприбуття до кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин до засудженого може бути застосовано привід, який здійснюється органом Національної поліції. Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання запрошення, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Статтею 166 КВК України унормовані наслідки невиконання засудженим покарання та прописані дії органну виконання покарання саме, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.
У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Системний аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що скасування звільнення з випробуванням може бути наслідком систематичного, навмисного та свідомого невиконання засудженим умов звільнення, з урахуванням усіх положень ст. 166 КВК України, крім того, він має бути письмово повідомлений про умови виконання вироку.

У даному випадку щодо засудженого не виконано правил ст. 166 КВК України, від просто не розшуканий органом пробації, заходів щодо встановлення місця перебування засудженого не вчинялося.

Але, орган пробації має діяти спільно з органами Національної поліції та вживати більш дієвих заходів для організації належного виконання покарання.

Згідно п.8 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбуття покарання, призначеного вироком.

У відповідності до ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи, що засуджений не був належним чином повідомленим про розгляд клопотання, в судове засідання не прибув, ніяких заходів, щодо його доставки в судове засідання ні органами внутрішніх справ, ні органом виконання покарання вжито не було, а тому виходячи з вимог ст.539 КПК України, якою не передбачено можливості прийняття судом рішення щодо направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду у відсутності засудженого, суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Крім того, суд вважає, що клопотання в частині оголошення засудженого в розшук, надання дозволу на його затримання, конвоювання до суду для вирішення питання про скасування звільнення не гуртується на законі.

Затримання особи її конвоювання не передбачено КВК України та ст. 78 КПК України на суперечить нормам кримінального процесуального закону, фактично орган пробації просить затримання особи для розгляду зазначеного клопотання, перекладаючи на суд невластиві йому повноваження на цій стадії кримінального процесу.

Ст. 164 КВК України містить порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням:
1. Уповноважений орган з питань пробації:
веде облік засуджених протягом іспитового строку;
роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом;
здійснює нагляд за засудженими;
вживає заходів з припинення порушень судових рішень;
організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме;
звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме;
здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".
Тобто, орган пробації має достатньо повноважень та дієвих інструментів для виконання покарання з випробуванням, крім того строк покарання ще не сплинув, строк закінчується у липні 20120 року.
Керуючись ст.78 ч.2 КК України, 164, 166 КВК України, Закону України «Про пробацію», ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання - відмовити.

Особову справу стосовно ОСОБА_5 повернути за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя