Справа № 490/289/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер № 490/262/19

Номер провадження № 1-кп/490/10/2019

26 лютого 2019 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000580 від 03.12.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Одеси, Одеської області, українця, громадянина України, не одружений, раніше не судимий, зареєстрованого та проживаэ за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.11.2016 ОСОБА_7 призвано на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та у той же день направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адреосю АДРЕСА_2 , та відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 22.11.2015 №323, зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта 1 навчальної взводу зв`язку 11 навчальної роти зв`язку 3 навчального батальйону зв`язку зазначеної військової частини.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову строкову службу, є день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу.

Відтак, з 20.11.2016, тобто з дня відправлення солдата ОСОБА_7 до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової строкової служби.

29.01.2016 солдата ОСОБА_7 направлено для проходження військової строкової служби до військової частини НОМЕР_3 та відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 №18 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водієм-електриком радіостанції Р161А2М1 відділення передавальних радіопристроїв радіоцентру польового вузла зв`язку.

15.04.2016 ОСОБА_7 укладено контракт з командиром військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 - для проходження військової служби у Збройних силах України, та того ж дня, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 15.04.2016 №81 солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду радіотелефоніста радіостанції відділення передавальних радіопристроїв радіоцентру польового вузла зв`язку.

27.05.2016 наказом командира військової частини НОМЕР_3 №19-РС солдата ОСОБА_7 призначено на посаду водієм-електриком радіостанції відділення передавальних радіопристроїв радіоцентру польового вузла зв`язку.

28.09.2016 солдата ОСОБА_7 відряджено для проходження військової служби за контрактом до військової частини НОМЕР_4 (польова пошта НОМЕР_5 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 .
Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (польова пошта НОМЕР_5 ) від 19.11.2016 №208 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та прикомандирований до 3 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_4 (польова пошта НОМЕР_5 ).

06.03.2017 командиром військової частинипольова пошта НОМЕР_5 наказом №63 солдату ОСОБА_7 надана відпустка з 06.03.2017 по 20.03.2017 строком на 15 діб, після закінчення відпустки солдат ОСОБА_7 , зобов`язаний прибути 21.03.2018 до військової частини НОМЕР_4 (польова пошта НОМЕР_5 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника),на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, ОСОБА_7 , всупереч вищезазначених вимог закону, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді водія-лінійного наглядача лінійно-кабельної групи зв`язку центру телекомунікацій польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_3 , у військовому званні старший солдат, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 21.03.2017 близько 08 год. 00 хв. в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно із відпустки без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_4 (польова пошта НОМЕР_5 ), яка дислокується у АДРЕСА_4 та ухилявся від проходження військової служби до 21 год. 40 хв. 27.11.2018, тобто тривалістю понад один місяць проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

27.11.2018 о 21 год. 40 хв., солдат ОСОБА_7 самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_3 , заявив про себе та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою.

Протягом зазначеного періоду в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, молодший сержант ОСОБА_7 командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися в не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Під час судового слідства обвинувачуваний пояснив, що внаслідок тяжких сімейних обставин, які склалися в його родині, а саме смерті бабусі та хвороби його матері, яка є одинокою, ОСОБА_7 вчинив вказаний злочин. Пояснив, що щиро кається у скоєному, і має бажання продовжувати нести військову службу, оскільки є єдиним годувальником у родині, а також має намір виконувати взятий на себе військовий обов`язок.

Разом із тим, 26 лютого 2019 року у судовому засіданні прокурором надано суду угоду про визнання винуватості, укладену між обвинувачуваним ОСОБА_7 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України капітаном юстиції ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_6 .

Згідно угоди, ОСОБА_7 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у кримінанальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.Так само, обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винуватим в обсязі наведеного вище обвинувачення під час судового засідання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненогоОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, особу останнього, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, беззастережне визнання ним винуватості, а також відсутність передбачених ст.67 КК України обставин, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди щодо можливості із застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України та із застосуванням ст. 53 КК України призначити обвинуваченомуОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 (десять тисяч двісті) гривень. Крім того, умовами угоди про визнання винуватості, визначено обов`язок ОСОБА_7 сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити суд та військову прокуратуру Одеського гарнізону шляхом надання документа підтверджуючого сплату штрафу.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 469 КПК України укладання угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, крім іншого, може бути укладено у провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкоду завдано лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винуватим, віднесено до категорії тяжких злочинів, внаслідок яких шкоду завдано лише державним та суспільним інтересам, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 цілком розуміє положення ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_7 погодився на призначення йому узгодженого сторонами покарання та обов`язок виконати його у місячний строк, після набрання вироком суду законної сили і повідомити суд та військову прокуратуру Одеського гарнізону шляхом надання документа підтверджуючого сплату штрафу.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, і для призначення останньому узгодженого сторонами покарання, із застуванням вимог ст. 69 КК України, про що зазначено в угоді.

Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовця (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і йому має бути призначено узгоджене сторонами покарання у виді у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, із застосуванням вимог ст. 69 КК України, як про це в уході домовилися сторони, з обов`язком ОСОБА_7 сплатити вказаний штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити суд та військову прокуратуру Одеського гарнізону шляхом надання документа підтверджуючого сплату штрафу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.
На вирок лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1