Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кс/758/1491/19
Справа № 758/3609/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києві ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» про скасування арешту,-

В С Т А Н О В И В :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_3 від 06 лютого 2019 року на об`єкт незавершеного будівництва житлового комплексу «ПОДОЛ ГРАД VINTAGE», яке здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :85:381:0029 площею 0,5691 га, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 28-30, цільове призначення даної земельної ділянки - для будівництва житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом, із забороною розпоряджання, користування та проведення будь-яких будівельних робіт.

В обґрунтування поданого клопотання заявник посилається на те, що 06 лютого 2019 року слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_3 задоволено клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0002250 від 03.09.2018 року про арешт об`єкта незавершеного будівництва житлового комплексу «ПОДОЛ ГРАД VINTAGE», яке здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :85:381:0029 площею 0,5691 га, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 28-30, цільове призначення даної земельної ділянки - для будівництва житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом, із забороною розпоряджання, користування та проведення будь-яких будівельних робіт.

Представник ТОВ «Будгруппроектінвест-2» у клопотанні зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, і на теперішній час у даному у кримінальному провадженні відпали всі потреби у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України є підставами для скасування арешту майна.

Представник ТОВ «Будгруппроектінвест-2» звертає увагу на те, що слідчим суддею Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_3 не досліджено, за яких обставин об`єкт незавершеного будівництва може бути визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002250 від 03.09.2018 року. Крім того, вказує, що об`єкт незавершеного будівництва не відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України; що УВП-3 УТОС, ТОВ «Едельбург Ріел Естейт», ТОВ «ФК «Житло-Капітал» та ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» мають усі необхідні повноваження для укладення договорів із інвесторами об`єкта будівництва; щодо УВП-3 УТОС , ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» немає жодного судового рішення, яке б ним не виконувалось; законність будівництва не є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні; слідчим суддею під час накладення арешту порушено вимоги ст. ст. 170, 173 КПК України.

Крім того, вказує, що накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва необґрунтовано призвело до вкрай негативних наслідків, а саме безпідставно позбавлено землекористувача права вільно володіти та користуватись власним майном на свій розсуд, що є порушенням вказаних вище положень Конституції України, Цивільного та Господарського кодексів України, та не відповідає релевантній практиці Європейського Суду з прав людини. Звертає увагу слідчого судді на те, що накладення арешту і заборона проведення будівництва призвела до порушення строків будівництва об`єкта, порушення умов договорів сторонами та стягнення штрафних санкцій і навіть розірвання договорів, що неминуче потягне за собою великі за обсягом збитки як для генерального підрядника, так і для замовника будівництва і користувача земельної ділянки.

В судове засідання представник ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, і подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Інші особи, які беруть участь у справі не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, завчасно, причина неявки суду невідома.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд клопотання у відсутність вище зазначених осіб.

Вивчивши матеріали, додані до клопотання про скасування арешту, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 06.02.2019 року про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У рішенні Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», та рішенні Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації» наголошувалось на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.

Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Статтею 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Пунктом 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 03.06.2016 року "Про судову практику у справах про зняття арешту з майна" передбачено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

У пункті 12 Узагальнень судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження ВССУ від 07.02.2014 року вказано, що ухвала про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які були присутні при розгляді питання про арешт майна, або із клопотанням про скасування арешту майна мають право звернутися ці ж учасники кримінального провадження, якщо вони не були присутні при розгляді питання про арешт майна.

Слідчим суддею на підставі наявних доказів та пояснень представника ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2», викладених у клопотанні встановлено, що землекористувач - УВП-3 УТОС, ТОВ «Нове Місто» та відповідно - ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» є замовниками будівництва житлового комплексу «ПОДОЛ ГРАД VINTAGE», на підтвердження чого надано відповідну копію договору про організацію будівництва житлового будинку від 14.09.2017 року. Вказане свідчить про те, що ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» має усі необхідні повноваження забудовника, зокрема, на залучення коштів фізичних та юридичних осіб з метою фінансування Об`єкта будівництва.

Крім того, представником ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» доведено належними та допустимими доказами обставину наявності у ТОВ «ФК «Житло-Капітал» повноважень на укладення договорів із інвесторами ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» в інтересах останнього, що свідчить про безпідставність твердження про вчинення посадовими особами ТОВ «ФК «Житло-Капітал» шахрайських дій, спрямованих на заволодіння грошовими коштами інвесторів, без наявності укладеного договору.

Відповідно ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2», ТОВ «ФК «ЖИТЛО-КАПІТАЛ», ТОВ «Едельбург Ріел Естейт» не вводять в оману майбутніх інвесторів, оскільки усі правовідносини між землекористувачем, замовниками, підрядниками, управителем, та іншими особами належним чином та відповідно до чинного законодавства врегульовані на договірних засадах.

Щодо обману/зловживання довірою ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлено, що співробітники ТОВ «ФК «Житло-Капітал», як про це зазначено в ухвалі слідчого судді, не спонукали ОСОБА_6 укладати договір, і взагалі не спілкувались із такою особою, так як це компетенція консультантів ТОВ «Едельбург Ріел Естейт». Вказане свідчить про неповне з`ясування слідчим суддею усіх обставин справи, і, як наслідок необґрунтоване і передчасне накладення арешту на майно.

Також, встановлено, що в ухвалі про накладення арешту слідчим суддею не вказано обґрунтування та чіткого критерію у відповідності із ст. 98 КПК України, на підтвердження того, що об`єкт незавершеного будівництва є речовим доказом.

Крім того, об`єкт незавершеного будівництва не може бути доказом вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються в рамках кримінального провадження № 0002250 від 03.09.2018 року (ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 382 КК України), оскільки він не є знаряддям кримінального правопорушення; він не зберіг на собі сліди або містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, він не містить на собі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя в порушення вимог ст. ст. 170-173 КПК України не оцінила розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки накладення арешту на майно власника або володільця.

Таким чином, за матеріалами клопотання про накладення арешту неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, що воно підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, а тому слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності накладення арешту на майно, а тому слідчим суддею накладено арешт необґрунтовано.

Виходячи з викладеного, проаналізувавши зміст фабули кримінального правопорушення, в ході досудового розслідування якого накладено арешт, вивчивши додані до клопотання докази, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для арешту, встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, клопотання слідчого про арешт майна є необґрунтованим, оскільки не доведено необхідність і доцільність такого арешту, не обґрунтовано правову підставу для арешту майна, в зв`язку з чим, клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника ТОВ «Будгруппроектінвест-2» - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати арешт об`єкта незавершеного будівництва житлового комплексу «ПОДОЛ ГРАД VINTAGE», яке здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :85:381:0029 площею 0,5691 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення даної земельної ділянки - для будівництва житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом, із забороною розпоряджання, користування та проведення будь-яких будівельних робіт накладений у кримінальному провадженні № 0002250 від 03.09.2018 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від 06.02.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно.

Cлідчий суддя ОСОБА_1