Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 505/2354/18
Провадження № 1-кп/506/20/19
У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу
28.01.2019смт. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу по кримінальному провадженню № 0000480, внесеному в ЄРДР 13.04.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Котовськ Одеської області, мешканця

АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною

середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Красноокнянського районного суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому , що 24 квітня 2018 року о 15.15 г ,знаходячись біля будинку №2 по вул. Мельніченка в м.Подільськ Одеської області ,з метою особистого збагачення ,навмисно збув ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено -3 мл концентрату з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,291 г, за що останній сплатив ОСОБА_3 180 грн.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується в тому , що 31 травня 2018 року близько 16.00 г ,знаходячись біля будинку №231 по вул. Соборній в м.Подільськ Одеської області , з метою особистого збагачення ,навмисно збув ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено 2 мл концентрату з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,231 г, за що останній сплатив ОСОБА_3 120 грн.

Вказані наркотичні засоби ,відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 умисно, незаконно , з метою збуту , виготовив у власній квартирі АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк застосування якого закінчується 08 лютого 2019 року, посилаючись на те, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, ризики залишились такими ж ,а крім того, як було встановлено, ОСОБА_3 знайомий з одним із допитаних свідків, який був понятим. Враховуючи, що по справі ще два свідка не допитані у судовому засіданні, то існують ризики, що ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, може впливати на вказаних свідків.

Захисник та обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечували та вважали ,що слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт , посилаючись на те , що ризики, передбачені ст.177 КПК України, в даному кримінальному провадженні відсутні, а ОСОБА_3 має важкі захворювання: остеохондроз; сподилоартоз пояснично-крестцового відділу хребта ,КТ ознаки двухстороннього коксартроза 1 ст. , з приводу яких він звертався до адміністрації Одеської установи виконання покарань №21 та до адміністрації ізолятора тимчасового тримання Подільського ВП ГУНП в Одеській області, з проханням забезпечити йому проведення належного медичного огляду в приміщенні лікарні і за допомогою відповідного обладнання. Таке обстеження було проведено, однак відповідне лікування може бути надано лише в умовах стаціонару у лікарні ,а не в умовах слідчого ізолятора, а відсутність лікування може призвести до інвалідності, а тому, на думку захисту, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також ОСОБА_3 отримає можливість відвідати лікарню, пройти поглиблений медичний огляд і відповідне лікування, на відміну від установ, де він тримається під вартою. Крім того , як вважав захисник , після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого . Нові ж ризики, на які посилається прокурор, останнім не доведені.

Вислухавши думку учасників процесу щодо заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку тримання обвинуваченого під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

В п.79 рішення у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Також суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, і за таких обставин суд погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим незаконний вплив на свідків, ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд бере до уваги ,що відповідно в п.60 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України» зазначено, що зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Так, при вирішенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд виходить з того, що обвинуваченому ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26.07.2018 року було обрано запобіжний захід - тримання під вартою, а ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області строк дії зазначеного запобіжного заходу було продовжено до 08 лютого 2019 року. При обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею було враховано як особу обвинуваченого, так і ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, які йому відомі, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки останній ніде не працює, і ці ризики на даний час не змінилися та не відпали.

Судом також встановлена фактична відсутність постійного місця роботи обвинуваченого, міцних соціальних зв`язків, які б стримували обвинуваченого від переховування від суду, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його судом винуватим, оскільки санкція статті, яка йому інкримінується, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України і тому, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, має забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти загально-суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому суд вважає, що ризики не зменшились і інший запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого, і тому клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Думка обвинуваченого та захисника щодо обрання менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може бути прийнята до уваги, виходячи із обставин, викладених вище , а крім того , суд зауважує, що сам обвинувачений суду повідомив, що хворіє давно, однак до моменту взяття під варту за медичною допомогою не звертався, що може свідчити про те, що наявність вищевказаних хвороб, існування яких судом не ставиться під сумнів, обвинуваченим використовується лише для маніпуляцій своїм станом здоров`я при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182,183, 194, 331,371,372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів - до 29 березня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1