Провадження №1-кс/127/6816/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 , 01.05.2019 року звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 . Клопотання мотивовано тим, що 28.04.2019 близько 17:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , помітив на балконі відсутність належної йому речовини рослинного походження зеленого кольору, після чого забіг до кімнати своєї бабусі ОСОБА_9 та, дізнавшись від неї, що вищевказану речовину вилучено працівниками поліції за її добровільної згоди, діючи умисно, протиправно, з корисливими мотивом та метою, підійшов до ОСОБА_9 та почав застосовувати до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме наніс ОСОБА_9 декілька ударів долонями рук в область голови, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді (згідно довідки МКЛ ШМД № 9570 від 29.04.2019) гематоми правої щоки, після чого ОСОБА_7 висловив до ОСОБА_9 вимогу віддати йому належні їй грошові кошти, які зберігались у кімнаті ОСОБА_9 та які остання, діставши зі схованки, тримала в руках, після чого ОСОБА_7 , забравши з рук потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 400 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 10647,73 грн., залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 29.04.2019 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, та 29.04.2019 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_9 від 28.04.2019 про вчинений відносно неї грабіж; показаннями потерпілої ОСОБА_9 ; довідкою МКЛ ШМД № 9570 від 29.04.2019 про виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження; показаннями свідка ОСОБА_10 ; поясненнями ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події від 28.04.2019; протоколом затримання ОСОБА_7 та речовими доказами трьома купюрами номіналом по 100 доларів США кожна та грошовими коштами в сумі 2274 грн. різними купюрами, квитанцією про обмін валют.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Він не має жодних джерел заробітку, соціально стримуючих факторів (місця роботи, а сім`я в особі потерпілої (його бабусі) не стримує його). Як свідчать матеріали кримінального провадження, колом його спілкування є особи, які вживають наркотичні засоби. ОСОБА_7 став на шлях злочинної діяльності у 14-річному віці, коли вчинив тяжкий насильницький злочин, зараз на розгляді в суді перебуває обвинувальний акт про вчинення ним хуліганства. Також ОСОБА_7 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення непокори працівникам правоохоронних органів. Крім того, ОСОБА_7 і потерпіла його бабуся ОСОБА_9 є співвласниками їх спільного помешкання, в якому вони обоє проживають та в якому і вчинено злочин, за який ОСОБА_7 затримано. Відтак, проживаючи там, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свою літню бабусю та продовжити вчиняти відносно неї злочини.

Наведене вказує на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує; п. 3 ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілу, свідків, оскільки він проживає разом з потерпілої, а свідками є як особи, які проживають поряд, так і ОСОБА_11 , яка перебуває із ОСОБА_7 в близьких стосунках; п. 4 ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що він вже і намагався зробити (схиляти членів сім`ї до переконання бабусі в необхідності змінити показання); п. 5 ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (єдиним прийнятним для нього шляхом заробітку є вчинення майнових злочинів; причиною конфлікту з бабусею стало вилучення речовини, схожої на наркотичну, яку ОСОБА_7 вживає).

Викладене свідчить про наявність достатніх підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать його належну процесуальну поведінку та виконання ним покладених на нього обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, під час кримінального провадження

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства до особи похилого віку особи, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 КПК України слідчий просить не визначати йому розмір застави. На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники просили відмовити в обрані запобіжного заходу.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_7 є її онуком, крім того, вони проживають разом за адресою АДРЕСА_1 . З приводу обставин зазначених в клопотанні повідомила наступне, що 28.04.2019 року між нею та її онуком виник побутовий конфлікт під час якого останній наніс її декілька ударів по лицю. Кошти, які ОСОБА_9 надала ОСОБА_7 є їх спільним нажитим майном та надавались нею добровільно без будь-якого примусу. Жодних претензій ОСОБА_9 не має до підозрюваного ОСОБА_7 . Що стосується її заяви про злочин повідомила, що дана заява не відповідає дійсним обставинам справи, так як ОСОБА_9 її особисто не писала та не читала, а на прохання слідчого тільки підписала. Слідчий не повідомляв та не роз`яснював її про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України. Також повідомила, що надає покази у добровільному порядку без примушення будь-кого. Просила не застосовувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді взяття під варту.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000990, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисників та покази свідка ОСОБА_9 , дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 2 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що 29.04.2019 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. В той же день, останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КПК України. З даного повідомлення та з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою вбачається, що 28.04.2019 близько 17:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , помітив на балконі відсутність належної йому речовини рослинного походження зеленого кольору, після чого забіг до кімнати своєї бабусі ОСОБА_9 та дізнавшись від неї, що вищевказану речовину вилучено працівниками поліції за її добровільної згоди, діючи умисно, протиправно, з корисливими мотивом та метою, підійшов до ОСОБА_9 та почав застосовувати до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме наніс ОСОБА_9 декілька ударів долонями рук в область голови, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді (згідно довідки МКЛ ШМД № 9570 від 29.04.2019) гематоми правої щоки, після чого ОСОБА_7 висловив до ОСОБА_9 вимогу віддати йому належні їй грошові кошти, які зберігались у кімнаті ОСОБА_9 та які остання, діставши зі схованки, тримала в руках, після чого ОСОБА_7 , забравши з рук потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 400 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 10647,73 грн., залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_9 .

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 було допитано в якості потерпілої особи про, що свідчить протокол допиту потерпілого від 29.04.2019 року.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Як згадано раніше, ОСОБА_7 було пред`явлено підозру за ст. 186 ч. 2 КК України, яка передбачає відповідальність за відкрите викрадення чужого майна, яке поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.
З показів наданих в судовому засіданні ОСОБА_9 вбачається, що її онук ОСОБА_7 не вимагав у неї кошти та не вчиняв жодних дій щодо примусового відібрання коштів, а навпаки ОСОБА_9 віддала їх сама без будь-якого тиску.
Суд звертає увагу на те, що інших доказів, які спростовували покази наданні ОСОБА_9 та підтверджували викладенні обставини в повідомленні про підозру, органами досудового розслідування не здобуто.
Наведене свідчить про те, що матеріали додані до клопотання, на які послається слідчий, не дають підстави вважати про те, пред`явлена підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення на даний час є обґрунтованою.
Прокурор при судовому розгляді не довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України.
Пунктом 50 рішення «Тошева проти Болгарії» № 5630800 від 10.08.2006 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «1. Кожен має право на волю та недоторканість особи. Нікого не можна лишати волі, окрім наступних випадків та згідно із процедурою, передбачено законодавством: …» (в) законний арешт або ув`язнення особи у випадку доцільної підозри в тому, що ця особа вчинила злочин або у випадку, коли необхідно попередити вчинення злочину або втечу після скоєння злочину, для того, щоб ця особа могла постати перед компетентними правоохоронними органами; в п. 57 вказаного рішення зазначено, що суд нагадує, що головне питання, з яким необхідно визначитися в контексті позиву за Статтею 5 § 1 Конвенції, це чи було ув`язнення, про яке йде мова, «законним», в том числі, чи відповідало воно «процедурі, яка передбачені законодавством». В цьому випадку Конвенція посилається на національне законодавство і головною задачею є дотримання існуючих та процесуальних норм, але вона вимагає, щоб кожен випадок позбавлення волі відповідав вимогам Статті 5 Конвенції, а саме, щоб людина була захищена від свавілля (див. Бенхам проти Великобританії, рішенні від 10 липня 1996 р., Звіти 1996-ІІІ, стор. 752-53, § 40).
Посилання слідчого в клопотанні на те, що ОСОБА_7 спілкується із особами, які вживають наркотичні засоби, раніше вчиняв тяжкі насильницькі злочини, двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення непокори працівникам правоохоронних органів, крім того, станом на даний час на розгляді в суді перебуває обвинувальний акт про вчинення ним шахрайства, суд оцінює критично, оскільки дані обставини не підтверджується жодними доказами. Органами досудового розслідування також не було надано довідку про наявність судимості в останнього, до матеріалів доданих до клопотання не долучено жодного доказу, який свідчив би про те, що особа притягувалась до адміністративної відповідальності. Суду не зрозуміло, яким чином органами досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 спілкується із особами, які вживають наркотичні засоби, оскільки доказів, які підтверджували дану обставину суду надано не було.

Відповідно до ст. 22 ч. 1 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Згідно ст. 184 ч. 3 КПК України до клопотання додаються матеріали: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Наведене свідчить про те, що слідчий звертаючись із клопотанням про застосування запобіжного заходу має до клопотання надати документи, які підтверджували обставини зазначені у ньому. Суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів покладено на сторін кримінального провадження.

Що стосується твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 може впливати на ОСОБА_9 з метою зміни останньою наданих нею показів, суд оцінює критично, оскільки останння в судовому засіданні надала покази, якими спростувала наявність даного ризику.
Отже, слідчим не було надано, а прокурором при судовому розгляді не доведено наявність хоч одного ризику, який передбачений ст. 177 КПК України.
Також, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки сама тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, тому слідчий суддя переконується в доцільності відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 184, 194, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя