ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1410/18 Номер провадження 11-кп/814/461/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора засудженого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куст-Кущі Кобеляцького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, засудженого вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 6 червня 2013 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Полтавської області від 30 липня 2013 року за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135, ст.70 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на підставі ст.81 КК України,

відмовлено в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

За змістом апеляційної скарги засуджений просить звільнити його умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому зазначає, що за період перебування на обліку в Кобеляцькому районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області зарекомендував себе позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, нового злочину не вчинив та має намір влаштуватись на роботу водієм.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_8 просить ухвалу місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення. Вказує, що ОСОБА_7 до цього часу не відшкодував заподіяну моральну шкоду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Частиною 2 вказаної статті Кодексу передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 після звільнення 20 грудня 2016 року з місць позбавлення волі, протягом майже двох років не працює, шкоду потерпілому відшкодовував лише в розмірі 100 грн. на місяць, що унеможливлює зробити висновок про доведеність ним сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.
Твердження засудженого про наміри в подальшому знайти роботу та не вчинення ним нового злочину після звільнення з виправної колонії не є підставами для застосування приписів ст.81 КК України.
Інших доводів, які б дозволяли застосувати щодо ОСОБА_7 цю норму кримінального закону, апеляційна скарга не містить і в судовому засіданні таких даних не встановлено.
Отже, висновки суду про неможливість звільнення засудженого від відбування додаткового покарання умовно-достроково є правильними та узгоджуються з наведеними вимогами закону.
Судове рішення належним чином вмотивоване і відповідає вимогам ст.372 КПК України.
Істотних порушень закону, які були б підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4