Справа № 138/773/19
Провадження №:1-кс/138/284/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням та доданими до нього документами слідчого СВ Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000174 від 15.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20.03.2019 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000174 від 15.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 14.03.2019 до Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що невідомий йому чоловік, який представився ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою заволодів належним йому телефоном марки «Alcatel» моделі «one touch 1016d», який ОСОБА_4 придбав в листопада 2018 року за 500 грн.

За даним фактом Могилів-Подільським ВП ГУНП у Вінницькій області 15.03.2019 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового слідства, під час допиту потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що 14.03.2019 приблизно о 08 год. 00 хв. до нього підійшов чоловік, який представився ОСОБА_5 , та попросив його телефон аби зробити телефонний дзвінок, на що ОСОБА_4 погодився та добровільно надав ОСОБА_5 телефон для здійснення дзвінка. Проте через деякий час ОСОБА_4 втратив ОСОБА_5 з поля зору та в подальшому не зміг знайти останнього. Здійснити спробу з іншого телефону додзвонитись на свій номер ОСОБА_4 не вдалося у зв`язку з тим, що його телефон знаходився поза зоною досяжності.

Крім того, потерпілий повідомив, що даний телефон він придбав в листопаді 2018 року за 500 грн. в новому стані. На момент вчинення шахрайства телефон знаходився у справному стані.

20.03.2019 під час огляду місця події ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон чорного кольору марки «Alcatel» моделі «one touch 1016d», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , яким, як він пояснив, заволодів шахрайським шляхом, а саме: попросив у чоловіка на ім`я ОСОБА_7 телефон для здійснення дзвінку та, дочекавшись, поки останній не буде звертати на нього увагу, змішався з натовпом та зник з місця події. Потім сім-картку, яка знаходилась у телефоні, він витягнув та викинув, а телефон здав до місцевого ломбарду «Приват» за 77 грн.

На даний час у слідства є достатньо підстав вважати, що добровільно виданий ОСОБА_6 мобільний телефон чорного кольору марки «Alcatel» моделі «one touch 1016d» був об`єктом кримінально протиправних дій, а тому є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

За таких підстав, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на мобільний телефон чорного кольору марки «Alcatel» моделі «one touch 1016D», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з можливістю повернення власнику без права відчуження.

Прокурор, слідчий та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, просять клопотання задовольнити. Вказане не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши зміст клопотання та доданих до нього документів, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчий суддя встановив, що 20.03.2019 ОСОБА_6 в присутності двох понятих добровільно видав мобільний телефон чорного кольору марки «Alcatel» моделі «one touch 1016D», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та пояснив, що даним телефоном він заволодів шахрайським шляхом, зловживаючи довірою ОСОБА_4 .
Постановою слідчого від 20.03.2019 даний телефон визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Слідчий довів, що вказане майно може бути предметом кримінально протиправних дій та може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000174 від 15.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на мобільний телефон чорного кольору марки «Alcatel» моделі «one touch 1016d», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який поміщений до поліетиленового пакету білого кольору та опечатаний ниткою білого кольору, кінці якої скріплені фрагментами паперу, на лицевій стороні якого наявний рукописний напис: «Вилучений під час огляду місця події 20.03.2019 у кримінальному провадженні № 0000174 від 14.03.2019 речовий доказ, мобільний телефон марки «Alcatel» моделі «one touch 1016D» підписи учасника, понятих та слідчого» з можливістю повернення власнику без права відчуження.
Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, слідчому та ОСОБА_4 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1