Справа № 467/1209/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 14 серпня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21 лютого 2005 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 1, ст. 121, ч.2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 14 квітня 2009 року Братським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 05 серпня 2011 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць відбування покарання 15.06.2016 року

- 04 січня 2018 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту.

-17 серпня 2018 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На теперішній час утримується в Миколаївському слідчому ізоляторі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 11 серпня 2018 року о 17 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували на польовій дорозі поблизу с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області. У цей час між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх караність, навмисно, переслідуючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, в ході раптово виниклого конфлікту, наніс два удари кулаками обох рук в область голови ОСОБА_5 , від яких останній упав на землю. Після цього ОСОБА_5 підвівся із землі та почав бігти через поле з соняшником в бік автомобільної дороги "Благовіщенське-Миколаїв", але ОСОБА_4 наздогнав його та штовхнув рукою в спину, після чого, коли останній перебував у положенні лежачи на землі, наніс один удар ногою в область спини з правої сторони, завдавши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеня, субдуральної гематоми з права, перелому правої виличної дуги, забою правої нирки.

Згідно висновку експерта заподіяні ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеня, субдуральної гематоми з права, перелому правої виличної дуги, забою правої нирки відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Так, допитаний в судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, та показав суду, що дійсно у вечірній час 11 серпня 2018 року він та ОСОБА_5 перебували на польовій дорозі поблизу с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ними виник конфлікт, у ході якого обвинувачений вирішив завдати потерпілому тілесні ушкодження. Тому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, навмисно, наніс два удари кулаками обох рук в область голови ОСОБА_5 , від яких той упав на землю. Після ОСОБА_5 підвівся із землі та почав бігти в бік автомобільної дороги. Наздогнавши потерпілого, він штовхнув рукою йому в спину, коли той упав на землю, наніс один удар ногою в область спини з правої сторони. Погоджується з тим, що завдав ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеня, субдуральної гематоми з права, перелому правої виличної дуги, забою правої нирки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. У вчиненому розкаявся та готовий нести покарання за вчинений ним злочин.

Потерпілий ОСОБА_5 надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Претензій до обвинуваченого не має. Міру покарання просив призначити згідно закону (а.с. 26).

Суд провів судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Вказані показання обвинуваченого щодо часу і місця, де відбувалися події, способу вчинення кримінального правопорушення, суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме: в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності або ж відсутності у обвинуваченого умислу та щодо способу вчинення кримінального правопорушення (злочину), а також наслідків, що настали.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений погодився з недоцільністю дослідження усіх зібраних в ході досудового розслідування доказів, так як повністю згодний з обставинами, встановленими досудовим слідством та визнає їх.

Обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю та деталях збігаються з викладеними фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За такого, переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження та правову кваліфікацію своїх дій, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, роз`яснивши йому наслідки такого порядку розгляду справи та переконавшись, що він усвідомлює їх, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Зокрема, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:

- висновок судово-медичної експертизи № 479-М від 28 серпня 2018 року, згідно якого у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді забою мозку середнього ступеня, субдуральної гематоми з права, перелому правої виличної дуги, забою правої нирки могли утворитися 11.08.2018 року від дії тупого (тупих) твердих предметів (кулак, взуття, нога) середнього ступеня тяжкості як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Вище вказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли. Кількість ударів, нанесених потерпілому визначити не можливо.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, доведених перед судом і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але є таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченогоОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд бере до уваги, як щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Так, суд бере до уваги, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, посередньо характеризується, раніше неодноразово судимий; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), яке згідно ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особливості й обставини вчинення правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, ставлення до вчиненого, те що обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 засуджено вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 серпня 2018 року за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Злочин за цим вироком ОСОБА_4 вчинив 11 серпня 2018 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 серпня 2018 року.

Відповідно до ст. 70 КК України, встановлено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.
В даному кримінальному провадженні судові витрати відсутні.Речових доказів не має.

Цивільний позов не пред`являвся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався, з клопотанням про обрання запобіжного заходу прокурор до суду не звертався.

Суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у вигляді утримання під вартою з урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 127-129, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного попереднім вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 серпня 2018 року, більш суворим, за цим вироком та визначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обрати засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 17 серпня 2018 року (відповідно до вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 серпня 2018 року).

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1