ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/86/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

його захисників- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурора Гульовськоїпри секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисників- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засдіанні в залі Тернопільського апеляційного суду матеріалами кримінального провадження № 11-cc/817/86/18 за апеляційною скаргою захисників підозрюваного ОСОБА_6 . Адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06.12.2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Молодогвардійськ Сорокинського району Луганської обалсті, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.3 ст.190, ч.ч.2,3 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , обрано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 510 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 898620 грн. та покладенням обовязків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у випадку внесення такої.

Строк дії ухвали встановлено до 23 год. 59 хв. 8 лютого 2019 року.

В апеляційній скарзі захисники підозрюваного просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Мотивують скаргу тим, що предявлена їх підзахисному підозра є такою, що суперечить вимогам ст.42 КПК України, оскільки ОСОБА_6 не отримав поштової кореспонденції, якою вона надсилалась, а заявлені ризики є формальними без обгрунтування обставин, які підтверджують їх існування.

Крім того, вважають розмір застави є завідомо непомірним для сплати підозрюваним, оскільки відсутні виключні обставини, встановлені законом для визначення її у розмрі, що первищує максимальний для категорії тяжких злочинів. Вважають, що дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, не працює, ні він ні його батьки не мають зареєстрованого на праві власності майна давали суду підставу суду для визначення її меншому розмірі.

Посилаються на те, що суд не розглянув можливості застосування до ОСОБА_6 інших більш мяких запобіжних заходів, що суперечить практиці Європейського суд з прав людини.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який проти задоволення скарги заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002683 внесеного до ЄРДР 13.09.2018 року за ч.3 ст.15 ч.2 ст.190, ч.ч.2,3 ст.190 КК України за підозрою ОСОБА_6 за попередньою змовою з іншими особами в різні періоди часу у заволодінні шахрайським способом майном ОСОБА_12 на суму 10000 доларів США, ОСОБА_13 на суму 10000 грн, ОСОБА_14 в суму 1000 Євро та намаганні заволодіти шляхом обману коштами ОСОБА_15 в сумі 5000 доларів США, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах та незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи до підозрюваного найсуворіший вид запобіжного заходу слідчий суддя виходив з того, що прокурором у судовому засіданні було доведено обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні вказаних правопорушень, яка підтверджується доказами здобутими органом досудового розслідування, що перевірив суд у судовому засіданні та ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які мають місце з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочинів, одни з яких відноситься до категорії тяжких, суворістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним, багатоепіздністю протиправної дільності, обставини скоєння кримінальних праворушень, осіб потерпілих, заподіяння злочином значної шкоди їх здоровю та значне погіршення їх майнового становища. Оцінивши у сукупності обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_16 не працює, не навчається, не має постійного місця проживання, не має міцних соціальних звязків, а також вищенаведні ризики, суддя вірно встановив що у даному випадку наявність реального суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає приницип поваги до особистої свободи, врахувавши практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, прийшов до вірного висновку про неможливість запобігти настанню існуючих ризиків шляхом обрання іншого більш мякго запобіжного заходу.

За наслідками перевірки рішення слідчого судді, колегія суддів вважає, що суд вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст. 196 КПК України ухвалив законне та обґрунтоване рішення про обрання відносно ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обгрунтовуючи рішення про визначення застави у розмірі, що перевищує встановлену законом максимальну межу, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_16 підозрюється у вчиненні злочинів щодо осіб похилого віку, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, значний розмір викрадених шахрайським способом коштів, заподіяння значної шкоди здоровю та майновому становищу потерпілих, невстановлення всіх доходів отриманих від протиправної діяльності. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Доводи захисників щодо непредявлення підозри ОСОБА_16 всупереч вимогам ст.42 КПК України не заслуговують на увагу з огляду на те, що її надіслано підозрюваному у встановлений законом спосіб.

Перевіряючи твердження апелянтів про відсутність доказів, які свідчать про обгрунтованість предявленої підозри колегія суддів вважає їх таким, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_16 до вчинення злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Доводи захисників щодо недоведеності існування ризиків наведених у клопотанні колегія суддів вважає безпідставними, оскільки їх існування доведено дослідженими слідчим суддею доказами, долученими до клопотання, які суд навів у оскаржуваній ухвалі.

Обгрунтовуючи рішення про неможливість обрання до ОСОБА_16 менш суворого запобіжного заходу суд виходив з обставин кримінального правопорушення, тяжкості злочину та покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання виннним, даних, які підлягають перевіці у відповдіності до вимог ст.178 КПК України, а тому доводи захисників щодо можливості застосування до нього менш суворого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення слідчого судді в апеляційному порядку.

Отже, у задоволенні поданих ними апеляційних скарг слід відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційних скарг захисників підозрюваного відмовити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06.12.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_16 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

О.,

розглянувши у відкритому судовому засдіанні в залі Тернопільського апеляційного суду матеріалами кримінального провадження № 11-cc/817/86/18 за апеляційною скаргою захисників підозрюваного ОСОБА_6 . Адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06.12.2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Молодогвардійськ Сорокинського району Луганської обалсті, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.3 ст.190, ч.ч.2,3 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , обрано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 510 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 898620 грн. та покладенням обовязків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у випадку внесення такої.

Строк дії ухвали встановлено до 23 год. 59 хв. 8 лютого 2019 року.

В апеляційній скарзі захисники підозрюваного просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Мотивують скаргу тим, що предявлена їх підзахисному підозра є такою, що суперечить вимогам ст.42 КПК України, оскільки ОСОБА_6 не отримав поштової кореспонденції, якою вона надсилалась, а заявлені ризики є формальними без обгрунтування обставин, які підтверджують їх існування.

Крім того, вважають розмір застави є завідомо непомірним для сплати підозрюваним, оскільки відсутні виключні обставини, встановлені законом для визначення її у розмрі, що первищує максимальний для категорії тяжких злочинів. Вважають, що дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, не працює, ні він ні його батьки не мають зареєстрованого на праві власності майна давали суду підставу суду для визначення її меншому розмірі.

Посилаються на те, що суд не розглянув можливості застосування до ОСОБА_6 інших більш мяких запобіжних заходів, що суперечить практиці Європейського суд з прав людини.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який проти задоволення скарги заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002683 внесеного до ЄРДР 13.09.2018 року за ч.3 ст.15 ч.2 ст.190, ч.ч.2,3 ст.190 КК України за підозрою ОСОБА_6 за попередньою змовою з іншими особами в різні періоди часу у заволодінні шахрайським способом майном ОСОБА_12 на суму 10000 доларів США, ОСОБА_13 на суму 10000 грн, ОСОБА_14 в суму 1000 Євро та намаганні заволодіти шляхом обману коштами ОСОБА_15 в сумі 5000 доларів США, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах та незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи до підозрюваного найсуворіший вид запобіжного заходу слідчий суддя виходив з того, що прокурором у судовому засіданні було доведено обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні вказаних правопорушень, яка підтверджується доказами здобутими органом досудового розслідування, що перевірив суд у судовому засіданні та ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які мають місце з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочинів, одни з яких відноситься до категорії тяжких, суворістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним, багатоепіздністю протиправної дільності, обставини скоєння кримінальних праворушень, осіб потерпілих, заподіяння злочином значної шкоди їх здоровю та значне погіршення їх майнового становища. Оцінивши у сукупності обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_16 не працює, не навчається, не має постійного місця проживання, не має міцних соціальних звязків, а також вищенаведні ризики, суддя вірно встановив що у даному випадку наявність реального суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає приницип поваги до особистої свободи, врахувавши практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, прийшов до вірного висновку про неможливість запобігти настанню існуючих ризиків шляхом обрання іншого більш мякго запобіжного заходу.

За наслідками перевірки рішення слідчого судді, колегія суддів вважає, що суд вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст. 196 КПК України ухвалив законне та обґрунтоване рішення про обрання відносно ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обгрунтовуючи рішення про визначення застави у розмірі, що перевищує встановлену законом максимальну межу, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_16 підозрюється у вчиненні злочинів щодо осіб похилого віку, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, значний розмір викрадених шахрайським способом коштів, заподіяння значної шкоди здоровю та майновому становищу потерпілих, невстановлення всіх доходів отриманих від протиправної діяльності. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Доводи захисників щодо непредявлення підозри ОСОБА_16 всупереч вимогам ст.42 КПК України не заслуговують на увагу з огляду на те, що її надіслано підозрюваному у встановлений законом спосіб.

Перевіряючи твердження апелянтів про відсутність доказів, які свідчать про обгрунтованість предявленої підозри колегія суддів вважає їх таким, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_16 до вчинення злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Доводи захисників щодо недоведеності існування ризиків наведених у клопотанні колегія суддів вважає безпідставними, оскільки їх існування доведено дослідженими слідчим суддею доказами, долученими до клопотання, які суд навів у оскаржуваній ухвалі.

Обгрунтовуючи рішення про неможливість обрання до ОСОБА_16 менш суворого запобіжного заходу суд виходив з обставин кримінального правопорушення, тяжкості злочину та покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання виннним, даних, які підлягають перевіці у відповдіності до вимог ст.178 КПК України, а тому доводи захисників щодо можливості застосування до нього менш суворого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення слідчого судді в апеляційному порядку.

Отже, у задоволенні поданих ними апеляційних скарг слід відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційних скарг захисників підозрюваного відмовити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06.12.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_16 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи