ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/3347/18

22 травня 2019 року

Костопільський районний суд Рівненської області у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньою освітою, немаючого судимості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілолго ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 .

Судовим слідством суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 29 липня 2018 року о 04 год., перебуваючи поблизу магазину «Смак», що на вул. 8 Березня в м. Костопіль, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно завдав ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме в ділянку носа, та не менше трьох ударів руками та ногами в різні частини тіла, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, садна в лобній ділянці голови зліва та тім`яної ділянки голови посередині, багато відламкового перелому кісток носа зі зміщенням, крововиливів обох підочних ділянок, забою м`яких тканин правої щоки, забою верхньої і нижньої губи, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що 28 липня 2018 року між ним та потерпілим ОСОБА_5 та його дядьком у кафе «Кнайп», що розташований в місті Костопіль виник словесний конфлікт. В подальшому, 29 липня 2018 року приблизно о 04 год. ранку він, ОСОБА_3 поблизу магазину «Смак», що розташований на вул. 8 Березня в м.Костопіль побачив ОСОБА_5 , підійшов до нього та наніс один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого ОСОБА_5 впав, і він ОСОБА_7 наніс потерпілому ще декілька ударів в різні частини тіла потерпілого, кількість ударів зазначена в обвинувальному акті відповідає дійсності. Крім того, обвинувачений вказав, що тілесні ушкодження спричинив потерпілому самостійно, з ним нікого не було, ніхто із сторонніх осіб тілесні ушкодження потерпілому не наносив. Вказав, що вину визнає повністю, має намір відшкодувати потерпілому завдану шкоду, але в меншому обсязі, ніж сума цивільного позову.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, його вина підтверджується і іншими доказами дослідженими в судовому засіданні .

Так, потерпілий ОСОБА_5 показав, що обвинуваченого ОСОБА_3 він знає в обличчя, з ним не мав жодних конфліктів. 29 липня 2018 року після 00 год., він ОСОБА_5 , перебував в кафе «Кнайп», разом з ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_3 в кафе він не бачив. Приблизно о 4 год. ранку він взяв таксі та поїхав до магазину «П`ятачок» в центрі міста Костопіль, там купив собі пляшку пива та ішов додому. Проходячи поблизу магазину «Смак», почув, що хтось крикнув йому «Стій», побачив 3 осіб, серед яких був ОСОБА_3 . Після чого, до нього підійшов ОСОБА_3 та наніс один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме в ніс, від чого він, ОСОБА_5 впав на землю, а ОСОБА_3 продовжував наносити удари в різні частини його тіла. В цей час, підбігло ще двоє невідомих осіб, та відтягнули його, ОСОБА_5 за волосся і руки до магазину «Жовтень». Перебуваючи в лежачому положенні, він ОСОБА_5 почав закривати обличчя руками, оскільки ОСОБА_3 та ще двоє невідомих осіб били ногами та руками по різних частинах тіла. При цьому, він не бачив хто, куди і скільки разів наносив удари, оскільки втратив свідомість. Також потерпілий зауважив, що тілесні ушкодження, зазначені в обвинувальному акті, він пов`язує із ударом саме ОСОБА_3 , який наніс йому перший удар в обличчя, а саме в ніс.

Свідок ОСОБА_9 показав, що в кінці липня 2018 року проходячи поблизу магазину «Смак», що на вул. 8 Березня в м. Костопіль, бачив як ОСОБА_5 бив ОСОБА_3 та ще двоє невідомих осіб. Свідок вказав, що бачив, як ОСОБА_3 наніс перший удар потерпілому в обличчя, далі хто куди бив він не бачив. Також свідок показав, що це він викликав потерпілому швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_10 вказала, що бачила 29 липня 2018 року о 4 год. ранку як ОСОБА_3 та двоє невідомих осіб наносили удари потерпілому, а саме, що ОСОБА_3 наніс один удар ОСОБА_5 в обличчя, після чого потерпілий впав і його почали бити ще двоє невідомих осіб, однак вказати хто, і скільки ударів наніс не може.

Свідок ОСОБА_8 показав, що о 05 год. ранку 29 липня 2018 року, він разом з дружиною ОСОБА_10 перебували поблизу магазину «Смак», повертались із кафе «Кнайп» та вирішили випити там кави. Бачив, як з автомобіля біля «Смаку» вийшли 3 хлопців, які почали щось кричати до хлопця, який як виявилось пізніше був його племінник ОСОБА_5 . Зазначив, що ОСОБА_3 наніс удар кулаком руки в обличчя потерпілого, від чого ОСОБА_5 впав, інші особи почали бити потерпілого ногами.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 29 липня 2018 року о 4 год перебував на робочому місці яке розташоване поблизу магазину «Смак», що на вул. 8 Березня в м. Костопіль, та бачив, як ОСОБА_3 ніс потерпілому ОСОБА_5 , один удар кулаком правої руки в обличчя, після чого ОСОБА_3 та двоє осіб потягнули ОСОБА_5 до магазину «Жовтень». Після чого він, ОСОБА_11 зайшов до приміщення і не бачив що відбувалось далі.

Свідок ОСОБА_12 показала, очевидцем подій 29 липня 2018 поблизу магазину «Смак» в м. Костопіль не була, про побиття ОСОБА_5 знає лише зі слів родичів потерпілого.

Свідок ОСОБА_13 вказав, що не був присутній під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , а лише перебував до 02 год. ночі 29.07.2018 у кафе «Кнайп», де між ОСОБА_3 та дядьком потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_8 відбулась словесна суперечка, але це йому відомо зі слів, жодних конфліктів він не бачив. Після 02 год. 29 липня 2018 року пішов додому, поблизу магазину «Смак» не перебував.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині підтверджується іншими документами, які були дослідженні в ході судового слідства.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №654 від 27 серпня 2018 року (а.с.55-56), у ОСОБА_5 наявні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, садна в лобній ділянці голови зліва та тім`яної ділянки голови посередині, багато відламкового перелому кісток носа зі зміщенням, крововиливів обох підочних ділянок, забою м`яких тканин правої щоки, забою верхньої і нижньої губи, які в даному випадку розглядаються в єдиному механізмі виникнення і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Також судово-медичний експерт у своєму висновку зазначає, що виявлені тілесні ушкодження не суперечать механізму виникнення тілесних ушкоджень, зазначених у протоколі слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_5 .

Протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_5 (а.с.77-78) від 01.11.2018 року, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_5 підтвердив показання в частині спричинення тілесних ушкоджень, вказавши, що з автомобіля вийшов ОСОБА_3 , який підбіг до нього і один раз кулаком правої руки вдарив його в ділянку носа напроти магазину «Смак». При цьому ОСОБА_5 розташував статиста, обернув його обличчям до себе показав як саме ОСОБА_14 наніс йому удар, потерпілий пояснив присутнім, що після удару він впав на тротуарну бруківку, а ОСОБА_3 наніс йому ще близько трьох ударів обома руками і взутими ногами в ділянку голови, двоє незнайомих йому хлопців, які потягнули його за руки і ноги разом із ОСОБА_3 до магазину «Жовтень» де продовжили бити.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29 липня 2018 року (а.с.2), у потерпілого ОСОБА_5 відібрано заяву, про нанесення йому 29 липня 2018 року о 4 год. 00 хв. поблизу магазину «Смак», що на вул. 8 Березня в м. Костопіль, громадянином ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Частиною першої статті 477 КПК України передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрома статею 125 КК України.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європрейський суд з прав людин неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноваженні оцінювати наданні ним докази ( параграв 54 рішення у справі «Шабельніка проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правом, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (ст.5,8 Конвенції).

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Коробов проти України» від 27.10.2011 року- «що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумні сумніви», така доведеність може випливати із співіснування достатньо пекреконлових, чітких і узгоджених між собою висновків.

Потерпілим ОСОБА_5 та його представником адвокатом ОСОБА_6 неодноразово суду в усному порядку заявлялась клопотання про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.2 ст.125 КК України на ч.2ст.296 КК України, оскільки тілесні ушкодження йому наносили декілька осіб, однак суд рахує дане клопотання необґрунтованим з огляду на наступне.

Так органами досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дана кваліфікація дій обвинуваченого ґрунтується на показах обвинуваченого, щодо прямого умислу на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому в наслідок особистих неприязних стосунків, свідків, висновку судово-медичної експертизи а також показів самого потерпілого в частині причинно наслідкового зв`язку отриманням ним тілесних ушкоджень саме від удару ОСОБА_3 ..

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею, частиною третьою цієї ж статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи вищевикладене а також те, що запропонована зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення приведе до погіршення становища особи стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, а також встановленні судом вищезазначені фактичні обставини справи які доказують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2ст.125 КК України, клопотання потерпілого та його представника є необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена поза розумні сумніви.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної, фізичної та моральної шкоди на суми 47000 грн. 50000 грн. і 50000 грн. відповідно.

Обвинуваченний ОСОБА_3 позовні вимоги потерпілого в зазначеному розмірі не визнав повністю.

В обґрунтування позовних вимог потерпілий покликався на те, що 29 липня 2018 року ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Після нанесення ОСОБА_3 йому тілесних ушкоджень він перебував на стаціонарному лікуванні у Костопільській ЦРЛ з 4 по 9 серпня 2018 року. Загальний розмір матеріальної шкоди на відновлення нормального стану здоров`я та його життєдіяльності становить 47000грн. Вказує також, що йому було завдано фізичну шкоду в розмірі 50000 грн. крім того, потерпілий зазначає, що у зв`язку із ушкодженням здоров`я, заподіяного вчиненням ОСОБА_3 кримінального правопорушення, йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищ. Моральну шкоду оцінює в 50000 грн.

Суд, заслухавши пояснення потерпілого, представника потерпілого, обвинуваченого, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали цивільного позову та справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" із послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Судом встановлено, що потерпілий у період з 4 по 9 серпня 2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні неврології Костопольської ЦРЛ, основний діагноз: струс головного мозку, ЗЧМТ.

Дослідивши в судовому засіданні наявний в матеріалах справи висновок лікаря який зазначений у виписному епікризі №4028(а.с.25 т.1) щодо лікування та основних рекомендацій при виписці потерпілого ОСОБА_5 та додані до позову документально підтвердженні матеріальні витрати, суд приходить до висновку, про стягненню з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоду підлягає сума у розмірі 2328 грн. 47 коп. які потерпілим було витрачено на придбання ліків та медичного обстеження.

Суд не приймає до уваги касові чеки на придбання 435 літрів пального на суму 11246 грн. 95 коп. оскільки в судовому засіданні було з`ясовано, що у потерпілого відсутній автомобіль, на обстеження до лікаря за межи міста Костопіль потерпілий їздив тільки 31 липня 2018 року, що підтверджується заключенням медичного центру АТЛАНТ-7 однак жодного чеку на придбання пального за цей день чи на передодні суду не надано. Решта суми матеріальної шкоди на суму 33424 грн. 58 коп. взагалі документально непідтверджена, оскільки ні потерпілим, ні його представником не надано суду належних та допустимих доказів.

У п. 3 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода, як наслідок вчинення кримінального правопорушення має немайновий характер і виражається, відповідно до ст. 23 ЦК України, у фізичних і душевних стражданнях, приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Можливість і підстави компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав особи, закріплені у ст. 1167, 1168 ЦК України, в той же час визначення та порядок застосування механізму відшкодування фізичної шкоди як зазначив позивач жодною статтею ЦК України не закріплено, тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо відшкодування фізичної шкоди слід розглядати в контексті відшкодування моральної шкоди.

Згідно п. 9 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, оцінюючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, стан його здоров`я, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за вірне стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, в решті відмовити.

Відповідно до ст.66 КК України, в якості обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, суд відносить щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_15 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.65-67 КК України та роз`яснення Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24 10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який має постійне місце проживання та реєстрації, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, досудову доповідь, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, думку потерпілого, який зазначив, що обвинувачений має понести суворе покарання, відсутність обставин які обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_3 , не можливе без ізоляції від суспільства а тому рахує за необхідне обрати покарання з числа передбачених санкцією ч.2 ст.125 КК України у виді арешту, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід відсутній. Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні.

На підставі наведеного керуючись ст.100,124,349,368,370,374,376 КК України, суд

УХВАЛИВ

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної, фізичної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 10000 грн., в решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоду в розмірі 2328 грн. 47 коп., в решті позовних вимог відмовити.

Вирок суду набирає законний сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СуддяОСОБА_1