ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/4546/18 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1 ,
Провадження №11-кп/818/283/19 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

22 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.08.2018р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2015р., у зв`язку із застосуванням ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році»

Приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції вказав, що хоча засуджений і відбув половину призначеного строку основного покарання, але не має ознак, зазначених у ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», як цього вимагає ст.4 того ж Закону.

Засуджений у поданій апеляційній скарзі, не погоджується з висновком суду, а тому просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою його клопотання задовольнити. Так, апелянт вказує, що на нього розповсюджується положення ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» оскільки у ст.9 того ж Закону злочин за який його засуджено не входить до забороненого переліку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта в підтримку поданої апеляційної скарги, з`ясувавши позицію прокурора, який підтримав рішення районного суду перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у ст.1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Як свідчать матеріали кримінального провадження ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Разом з цим, засуджений ОСОБА_7 не вказує якою особою зазначеною у ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» він є.

Такими чином, оскільки засуджений не є особою зазначеною у ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» то до ОСОБА_7 неможливо застосувати положення ст.4 вказаного Закону.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо неможливості застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році» до засудженого ОСОБА_7 підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та свідчать про правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки апеляційні доводи засудженого не знайшли свого підтвердження, а апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення то колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення ухвали суду без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.08.2018р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді