УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

з участю

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9

цивільного відповідача ОСОБА_10

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11

представника потерпілого адвоката ОСОБА_12

потерпілого ОСОБА_13

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000542 за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з базовою середньою освітою, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289, ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.286, ч.3 ст.289 КК України.

Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_15 заявлено клопотання щодо зняття арешту з її автомобіля «AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_1 . Також, просила, з метою забезпечення цивільного позову, накласти арешт на частини квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 66,8 кв. м, які належить ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 11.06.2007 року, виданого Управлінням житлового господарства ДМР.

Вислухав думку учасників судового провадження, дослідив надані потерпілою обгрунтування даного клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Щодо клопотання про зняття арешту з автомобіля потерпілої ОСОБА_15 , колегія суддів вважає за необхідне відмовити, оскільки, як зазначила потерпіла ОСОБА_15 , в обгрунтування своєї вимоги, вона має бажання реалізувати дане авто.
Втім, на цей час судовий розгляд даної справи триває, докази судом не досліджені, свідки не допитані, вищезазначений транспортний засіб є речовим доказом по зазначеній справі, а тому враховуючи вимоги ст. 174 КПК України, на даній стадії процесу не відпала потреба в застосуванні даного заходу.
Також, згідно положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна - є тимчасове позбавлення обвинуваченого можливості відчужувати певне особисте майно за ухвалою суду, до скасування арешту майна, у встановленому законом порядку.

З клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися, з метою забезпечення цивільного позову, цивільний позивач (ч. 1 ст. 171 КПК України).

У клопотанні цивільного позивача про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди (ч. 3 ст. 171 КПК України).

Під час розв`язання поданого потерпілою клопотання встановлено, що при подачі цього клопотання цивільним позивачем ( потерпілою) не виконанні вимоги ч. 3 ст. 171 КПК України, а саме: не визначена вартість майна, на яке потерпіла вважає за необхідне накласти арешт, не зазначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Також, з урахуванням норм цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, дослідив надані до суду матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в заяві про забезпечення позову потерпіла ОСОБА_15 просить накласти арешт на квартири, яка належить ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , але обраний вид забезпечення позову не являється співмірним з позовними вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. А також потерпілою ОСОБА_15 не обґрунтовано необхідності такої міри забезпечення позову, та не надано суду доказів наміру відповідачів здійснити відчуження майна, до того ж не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі, тому суд, вважає, що клопотання підлягає поверненню згідно ч.3 ст. 172 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 171,172 ,174, 350 КПК України, -

У Х В А Л И В
В задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_15 про зняття

арешту з автомобіля«AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_1 - відмовити .

Клопотання потерпілої ОСОБА_15 про забезпечення заявленого потерпілою позову шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого - частини квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3