В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/749/18

Провадження № 1-кп/348/90/19

16 січня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з уч.прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000197 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с.Олещино Тлумацького району, а жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, вдівця, на утриманні нікого немає, пенсіонера, судимого Рогатинським районним судом 26 лютого 2018 року за ст.185 ч.1 КК України до штрафу 850 грн.,громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим Рогатинським районним судом за вчинення умисного злочину, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, та в період не знятої та не погашеної судимості, повторно вчинив умисний злочин.

Так, 02 квітня 2018 року приблизно о 10.30 год. обвинувачений ОСОБА_4 знаходився у приміщенні магазину «Сандоліно», що в м. Надвірна, по вул. Мазепи, 4, Івано-Франківської області. З метою вчинити крадіжку, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, повторно, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 таємно викрав із прилавку жіноче взуття, а саме "сліпони" вартістю 449 грн., які виніс із приміщення магазину та переховав на вулиці. Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом на таємне викрадення взуття з магазину «Сандоліно», у черговий раз зайшов до приміщення вказаного магазину, де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно шляхом вільного доступу викрав чоловічі кросівки вартістю 849 грн., які також виніс із приміщення магазину. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 з місця події скрився та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1298 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та дав показання про те, що він проживає в с.Лиса Гора Тлумацького району разом зі своїм сином, який ніде не працює, а сам він отримує мінімальну пенсію, якої на прожиття не вистачає. Окрім того в жовтні 2018 року його дружина померла.

Стосовно події 02 квітня 2018 року пояснив наступне. Того дня зранку він приїхав в м.Надвірна до свого знайомого, який торгує овочами на ринку в м.Надвірна, однак останнього на місці не було. Йдучи до автостанції приблизно о 10.30 год. він вирішив зайти в магазин, який знаходився неподалік, подивитися на товари і ціни. Коли він перебував у приміщенні магазину «Сандоліно», що в м. Надвірна, по вул. Мазепи, 4, в нього виникла думка викрасти взуття, щоб в подальшому мати змогу його продати і мати з цього кошти на прожиття. Підійшовши до вітрини із взуттям, він, переконавшись, що поблизу нікого немає, із коробки витягнув пару жіночого взуття, поклав їх собі в пакет і в подальшому виніс їх із приміщення магазину та переховав. Зрозумівши, що його ніхто не переслідує і не шукає, через деякий час він знову зайшов до приміщення даного магазину і аналогічним чином викрав ще і чоловічі кросівки. Через деякий час він викрадені речі продав приблизно за 300 грн. Розуміє, що його дії були неправомірними, пояснити, чому саме так вчинив, не може, вважає, що оскільки в подальшому відшкодував завдані збитки, то підстав притягувати його до відповідальності вже немає. Просить вибачення за скоєне, запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини у вчиненому, на підтвердження встановлених судом обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення свідчать докази, дослідженні під час судового розгляду у порядку ст. 94 КПК України.

Потерпіла сторона - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить розглядати дане кримінальне провадження без її участі. В заяві вказала, що будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, шкоду їм відшкодовано. Просить призначити обвинуваченому не суворе покарання в рамках закону.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.04.2018 року керуючої магазином «Сандаліно» ОСОБА_5 про те, що 02. 04.2018 року близько 11.00 год. в м. Надвірна по вул. Мазепи, 4 в магазині «Сандоліно» невідома особа шляхом вільного доступу викрала три пари взуття, чим завдала матеріальних збитків (а.с.62);

- актом інвентаризації викрадених речей під час крадіжки із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , що мала місце 02.04.2018 року, згідно якого вартість сліпонів жіночих 449 грн., кросівок чоловічих 849 грн. ( а.с. 74)

- довідкою від 04.04.2018 року, згідно якої вартість сліпонів жіночих білого кольору, штучна шкіра станом на квітень 2018 року становить449 грн. ( а.с.75)

- довідкою від 04.04.2018 року, згідно якої вартість кросівок чоловічих чорного кольору, шкіра натуральна станом на квітень 2018 року зі знижкою становить 849 грн. (а.с. 76)

- протоколом огляду речових доказів від 03 квітня 2018 року та фототаблицею до нього, згідно якого предметом огляду є відеозапис з камер спостережень магазину «Сандоліно», що знаходиться в м. Надвірна по вул. Мазепи, 4, та чоловічі кросівки коричневого кольору, зі шнурками, з правої сторони наявна полоса білого кольору зі штучної шкіри (а.с.78-81);

- постановою від 04.04.2018 року про визнання речовими доказами відеозапис із камер спостережень, взуття жіноче типу сліпони та чоловічі кросівки (а.с. 82)

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

В судовому засіданні також оглянуто відеозапис із камер спостережень магазину «Сандоліно», який знаходиться в м. Надвірна по вул. Мазепи, 4, зокрема відеозапис із камери № 3 файл №9 та відеозапис із камери № 4 файл № 6, на яких чітко видно сам момент вчинення обвинуваченим неправомірних дій, які йому інкримінуються стороною обвинувачення.

З урахуванням наведеного суд вважає, що діяння кримінального правопорушення мало місце, обвинувачений ОСОБА_4 винний у його вчиненні, а його дії слід правильно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. із послідуючими змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пунктом 5 судам рекомендовано мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Тому при призначенні покарання ОСОБА_4 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який є людиною похилого віку, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, його поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого, а також думку потерпілої сторони, яка претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає і не настоює на суворій мірі покарання, а також обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом"якшують покарання, враховує те, що обвинувачений відшкодував заподіяну шкоду, повністю визнав свою провину у вчиненому, щиро розкаюється, активно сприяв слідству.

Обставин що обтяжують покарання не встановлено.

Згідно досудової доповіді Тлумацького районного сектору з питань пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як середній. Зважаючи на розглянуті розділи оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинувачуваним та наявність факторів, що можуть впливати на поведінку, виправлення обвинувачуваного ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та все ж становить певний ризик для суспільства (а.с.36-40).

З врахуванням вище наведеного, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, а також того, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаюється, активно сприяв слідству, відшкодував спричинені збитки, з врахуванням всіх даних про його особу, ставлення самого обвинуваченого до скоєного та відсутності претензій у потерпілої до обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах мінімальної санкції статті, що передбачає покарання за вчинений злочин - у виді арешту.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд приходить до глибокого переконання про можливість та достатність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 саме такого виду покарання, так як таке буде відповідати особі винного, фактично скоєному, заподіяним наслідкам та обставинам, при яких вони були заподіянні і відповідно буде справедливим.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 395 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (три) місяці арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази жіноче взуття (сліпони), чоловіче взуття(кросівки), які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 повернути власнику, диск із відеозаписом із камер спостережень залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1