Провадження №11-сс/4820/96/19
Справа №686/3570/19 Слідчий суддя в 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.399 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У х в а л а
про повернення апеляційної скарги

28 лютого 2019 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу представника ТОВ «БУК ІН ВЕСТ» адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2019 року частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт з забороною розпорядження, відчуження, користування на напівпричіп державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ПП «Труд». У решті клопотання, зокрема, у накладенні арешту на 180 шт. стовпів загострених, дерев`яних (сосна) циліндрично-окорованих, належних ТОВ «БУК ІН ВЕСТ», відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «БУК ІН ВЕСТ» подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою повернути ТОВ «БУК ІН ВЕСТ» арештоване майно, а саме напівпричіп державний номерний знак НОМЕР_1 .

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст.ст. 392, 393, 399 КПК України, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому КПК не встановлено чіткого переліку осіб - суб`єктів права на апеляційне оскарження даної ухвали. Разом з тим п.10 ст.393 КПК передбачає, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

У ст. 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч.7 ст.173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Верховний Суд України у постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347 кс 15 зробив правовий висновок про те, що конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. При цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст.24 КПК України.

Відтак при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.

Отже, зацікавлена особа має довести прийнятність апеляційної скарги, тобто надати докази тим обставинам, що прийняте рішення стосується її прав чи інтересів, чого в даному випадку апелянтом не було зроблено.

Зокрема, із змісту оскаржуваного рішення вбачається накладення арешту на майно належне на праві власності ПП «Труд». Належність даного майна ПП «Труд» не заперечується у поданій апеляційній скарзі, однак констатується, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження істотно завдає шкоди підприємницькій діяльності ПФ «Труд» та суттєво позначиться на інтересах інших осіб, однак яких саме осіб та в чому це виражається не конкретизовано.

Зміст апеляційної скарги, як і додатки до неї, не містять жодного посилання на документи, які б вказували на існування між ПП «Труд» та ТОВ «БУК ІН ВЕСТ» договірних зобов`язань, а також того, що накладений арешт на майно ПП «Труд» завдає шкоди чи порушує права та інтереси ТОВ «БУК ІН ВЕСТ».

У зв`язку із наведеним, суддя-доповідач приходить до висновку, що у поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «БУК ІН ВЕСТ» адвокат ОСОБА_3 не навів обставин, які б свідчили про те, що прийняте слідчим суддею рішення щодо накладення арешту на майно ПП «Труд», а саме напівпричіп, д.н.з. НОМЕР_1 , стосується прав, свобод, або ж інтересів ТОВ, їх порушує чи не визнає, які б надавали право апелянту оскаржувати судове рішення в порядку, передбаченому ст.393 КПК України.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.399 КПК України суддя-доповідач встановивши, що апеляційна скарга подана особою, яка не має права подати апеляційну скаргу, повертає останню скаржнику.

З врахуванням того, що ТОВ «БУК ІН ВЕСТ» не надав документи на підтвердження належного суб`єкту апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 14 лютого 2019 року, приходжу до висновку, про необхідність повернути подану апеляційну скаргу, особі, яка її подала.

При цьому необхідно роз`яснити апелянту, що повернення апеляційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження. При повторному зверненні необхідно надати документи на підтвердження повноважень належного суб`єкта апеляційного оскарження.

У зв`язку із викладеним, керуючись п.2 ч.3 ст. 399 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ТОВ «БУК ІН ВЕСТ» адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2019 року повернути апелянту.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду ОСОБА_2