Справа № 625/43/19
Провадження № 1-кп/615/113/19
У Х В А Л А
09 квітня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000004 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

18 березня 2019 року в провадження Валківського районного суду Харківської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово засуджений, а саме: вироком Коломацького районного суду Харківської області від 06.09.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном 2 роки; вироком Коломацького районного суду Харківської області від 11.10.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Коломацького районного суду Харківської області від 29.06.2017 року за ст. 395 КК України до покарання у виді 1 місяцю арешту, вироком Коломацького районного суду Харківської області від 20.03.2018 року за ст. 395 КК України до покарання у виді 1 місяцю арешту, на шлях виправлення не став, повторно вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 02.01.2019 року, близько 17:00 годині, ОСОБА_4 проходячи по вулиці Чайковського в смт. Коломак Харківської області біля домоволодіння №34 зайшов із тилової сторони домоволодіння, де побачив драбину із чорного металу, яка стояла в садку під деревом. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , умисно, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, здійснив крадіжку драбини із чорного металу, яка належить ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_4 місце скоєння кримінального правопорушення покинув, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Такими діями, ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 232 грн. 00 коп.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувальний акт надійшов разом з угодою про примирення від 30.01.2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

В судовому засіданні потерпілий та обвинувачений підтримали затвердження угоди.
Прокурор також прохав затвердити угоду на умовах зазначених в ній.

Як випливає зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_4 двічі був засуджений за скоєння корисливих злочинів, а саме: вироком Коломацького районного суду Харківської області від 06.09.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК та вироком Коломацького районного суду Харківської області від 11.10.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно умов угоди укладеної між потерпілим та ОСОБА_4 у статусі підозрюваного, останній погоджується на призначення покарання із застосуванням іспитового строку.

Не дивлячись на ту обставину, що ОСОБА_4 відбував покарання реально, останній знову підозрюється у скоєнні умисного корисливого злочину.

Отже, внаслідок можливого затвердження угоди та виконання засудженим обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, за дії зазначені в обвинувальному акті ОСОБА_4 взагалі може не понести реального покарання.

Крім того, ОСОБА_4 вироком Коломацького районного суду Харківської області від 29.06.2017 року та вироком Коломацького районного суду Харківської області від 20.03.2018 року був двічі засуджений за ст. 395 КК України, а саме за порушення правил адміністративного нагляду.

Вочевидь, такі умови угоди не можна вважати такими, що відповідають вимогам ч. 2 ст. 50 КК України та інтересам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Оскільки угода про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 не може бути затверджена, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 314, 478, 471, п. 2 ч. 7 ст. 477, 369-372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000004, що зареєстроване за ознаками ч. 2 ст. 185 КК України 09.01.2019 року.

Кримінальне провадження №0000004 повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1