Справа № 164/2047/18
п/с 1-кп/164/184/2018
Категорія: 303019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000325 від 5 жовтня 2018 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Солікамськ Пермської області РФ, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 9 листопада 2006 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України - із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки; 28 січня 2009 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 187 КК, ст. 69 КК, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, 17 лютого 2012 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково згідно ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 9 лютого 2012 року на строк 1 рік 5 місяців 11 днів; 9 вересня 2013 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК, ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі; 29 жовтня 2013 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК, ч. 2 ст. 187 КК, ч. 1 ст. 309 КК, ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 15 січня 2016 року Березанським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК, ст. 71 КК України на 6 років позбавлення волі, покарання не відбув, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим за вчинення умисного злочину, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі „Маневицька виправна колонія № 42, що по вул. Андрія Снітка, 25 в смт. Маневичі Волинської області, на шлях виправлення та перевиховання не став, проявив себе як злісний порушник встановленого режиму відбування покарання, за що неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням.

Так, 3 березня 2018 року згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області через безуспішність застосування попередньо інших заходів впливу ОСОБА_4 було переведено до приміщення камерного типу на строк 3 місяці.

Після відбування вказаного стягнення ОСОБА_4 із неодноразово проведених з ним бесід виховного характеру, а також попередньо прийнятих мір дисциплінарного впливу належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, продовжує порушувати встановлений режим відбування покарання.

Так, 25 липня 2018 року ОСОБА_4 було оголошено сувору догану за відмову 18 липня 2018 року під час відбування стягнення в дисциплінарному ізоляторі після команди „Підйом виносити спальні речі з камери згідно п. 2 ч. 6 Розділу XXI Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, відповідно до якого постільні речі видаються тільки на час сну, чим порушено п. 3 ч. 3 ст. 107 КВК України. 1 серпня 2018 року його було поміщено в ДІЗО терміном на 14 діб за зберігання в камері дисциплінарного ізолятора мобільного телефону, який у нього було виявлено та вилучено 5 липня 2018 року та який згідно Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено, - додаток № 3 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань відноситься до заборонених предметів, чим порушено п. 3 ч. 4 ст. 107 КВК України. 1 серпня 2018 року ОСОБА_4 було оголошено сувору догану за пошкодження 26 липня 2018 року спецодягу, чим порушено абз. 2 ч. 3 ст. 107 КВК України. 2 серпня 2018 року йому було оголошено сувору догану за відмову виносити спальні речі з камери після команди „Підйом. 15 серпня 2018 року та 29 серпня 2018 року ОСОБА_4 було поміщено в ДІЗО терміном на 14 діб за зберігання в камері ДІЗО заборонених предметів - відповідно мобільного телефону та гостро-ріжучого предмета - „заточки.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 391 КК України, оскільки він, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, будучи засудженим за умисний злочин, порушував вимоги режиму відбування покарання, за що протягом року піддавався стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу і продовжував вчиняти іншу протидію адміністрації установи виконання покарань у законному здійсненні її функцій.

Під час досудового розслідування 29 листопада 2018 року між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000325, та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, зобов`язувався співпрацювати з Маневицькою місцевою прокуратурою Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 391 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 1 (одного) року позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів…, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ст. 391 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 1 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 110, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 листопада 2018 року, укладену між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 1 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000325 від 5 жовтня 2018 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, призначивши покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Березанського міського суду Київської області від 15 січня 2016 року - 8 (вісім) місяців позбавлення волі і остаточно визначити до відбування 1 (один) рік 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 19 грудня 2018 року.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1