Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/181/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 307 (229-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2017 року, якою приведено вирок Ленінського районного суду м. Іваново від 18 травня 2017 року у відповідність із законодавством України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2017 року, приведено вирок Ленінського районного суду м. Іваново Російської Федерації від 18 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить змінити ухвалу районного суду в частині призначеного покарання, оскільки відповідно до законодавства України вчинений ним злочин вважається закінченим, а тому його дії не можна кваліфікувати, як замах на вчинення злочину. Враховуючи зазначене вказав, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, просив скасувати ухвалу суду та повернути клопотання до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Постановляючи ухвалу відносно ОСОБА_6 , суд вказаних вимог закону дотримався не в повній мірі.
Так, судом першої інстанції при прийнятті рішення досліджено клопотання Міністерства юстиції України та додатки до нього, визначивши при цьому, що Ленінським районним судом м. Іванова Російської Федерації ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, а саме замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), вчинене групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, за вчинення якого призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідальність за вчинення вказаних злочинів на території України, передбачена ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України. Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Приводячи вирок Ленінського районного суду м. Іваново Російської Федерації відносно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України, суд враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст. 610 КПК України, а також положення ч.3 ст.68 КК України відповідно якої вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, визначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.

Однак колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, з наступних підстав.
Як вбачається з тексту вироку Ленінського районного суду м. Іваново Російської Федерації від 18 травня 2017 року, ОСОБА_6 в період з 07.07.2016 по 24.08.2016, незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб з метою збуту, який в ході огляду місця події був вилучений працівниками правоохоронних органів у сховищах, а також при особистому огляді ОСОБА_6 та при проведені обшуку за місцем його проживання.

Вказаним судом Російської Федерації дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційних сітей (в тому числі Інтернет) групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, який не був доведений до кінця з причин вилучення наркотичного засобу із незаконного обігу.

Дії ОСОБА_6 , за які він притягнутий до кримінальної відповідальності судом Російської Федерації, охоплюються диспозицією ч.2 ст.307 КК України.

Диспозицією ч.2 ст.307 КК України передбачена відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, інші зазначені дії, якщо їх предметом були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

Постановою пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 р. «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», встановлено, що злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.

Отже враховуючи диспозицію ч.2 ст.307 КК України та роз`яснення вказаної вище Постанови пленуму Верховного суду України, факт незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, є закінченим складом кримінального правопорушення.

Однак суд першої інстанції не врахував зазначене при приведенні вироку Ленінського районного суду м. Іваново Російської Федерації від 18 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України.
Зазначені вище судом першої інстанції порушення вимог ст. 370 КПК України, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосування закону, який не підлягає застосуванню, в даний час перешкоджають апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 409, 413 КПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд в ході якого необхідно врахувати вищевикладене, а також вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи та в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване судове рішення.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. ст. 9, 376, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2017 року, якою приведено вирок Ленінського районного суду м. Іваново від 18 травня 2017 року у відповідність із законодавством Українискасувати і призначити новий судовий розгляд в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді підпис
Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2