справа № 208/6377/18
№ провадження 1-кс/208/1017/19
УХВАЛА
Іменем України

09 квітня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001453 від 06.09.2018 року за ч. 1 ст. 320 КК України, -

встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, просив накласти арешт на вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме 29 (двадцять дев`ять) конвалют по 10 таблеток у кожній з написом «Пенталгін-ФС», кожна в картонній коробці, 3 (три) конвалюти по 10 таблеток у кожній з написом «П`ятирчатка ІС», кожна в картонній коробці.

Клопотання вмотивоване тим, що в ході проведення досудового розслідування співробітниками 3-го МВ УПН ГУНП в Дніпропетровській області встановлено аптеку, розташовану за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 68, прим. 4, у якій безперешкодно, без рецептів, в порушення встановлених правил обігу прекурсорів відпускається медичний препарат «Акатар», який містить прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю псевдоефедрин гідрохлорид. Тобто, були підстави вважати, що власники та працівники аптеки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 можуть бути причетні до порушення встановлених правил зберігання, обліку, відпуску, торгівлі прекурсорів, призначених для виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, тобто до вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. З метою перевірки викладеного, 19.09.2018 року слідчим суддею Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надано дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою, в ході якого 19.10.2018 року у період часу з 17.50 год. до 18.25 год. Було виявлено та вилучено наведене вище майно, що є предметом клопотання. Аптека, що розташована за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 68, прим. 4, де проведено обшук, належить ТОВ «ВОСТОК-ФАРМ», засновником якого є ОСОБА_4 , вилучене під час обшуку майно фактично перебуває у володінні останньої.

На думку прокурора, вказані вилучені речі мають суттєве значення для встановлення істини та важливих обставин у кримінальному провадженні та в подальшому можуть бути використанні як докази під час досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду, вилучені речі відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, метою застосування арешту відносно вищенаведеного майна є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22.03.2019 року прийнято рішення про повернення прокурору для виконання вимог ст. 171 КПК України клопотання про арешт майна, що наразі є предметом розгляду, встановивши строк на усунення недоліків - протягом 72 годин з дня отримання ухвали. 08.04.2019 року о 09:15 год. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0001453 прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 отримано вказану ухвалу та в той же день він звернувся до слідчого судді з уточненим клопотанням.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, зазначених у його мотивувальній частині, однак зазначив, що саме по собі зберігання предметів клопотання не охоплюється складом кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування. Також вказав, що ним здійснювались заходи для забезпечення явки до суду власника вилученого майна, представник якого повідомив, що не заперечує проти розгляду клопотання за його відсутності.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Кваліфікаційні ознаки кримінального правопорушення, в межах якого слідчий звернувся з клопотанням, визначені ч. 1 ст. 320 КК України. Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження. Формально предмет цього клопотання відповідає ознакам предмету злочину, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, однак органом досудового розслідування та прокурором не надано інших доказів, що обґрунтовують підозру щодо порушення встановлених правил його обігу, таким чином, клопотання прокурора наразі є необґрунтованим та передчасним.

Керуючись викладеним та ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
У задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001453 від 06.09.2018 року за ч. 1 ст. 320 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1