Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/109/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 189 (86-1, 86-2, 144) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі: головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 09.03.2019 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, не працюючому, одруженому, раніше не судимому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 год. 41 хв., 05.05. 2019 року, без визначення розміру застави.

За участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 25.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.189 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 09.01.2019 року задоволено вказане вище клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя зазначив, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , передбачений ч.3 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст.189 КК України є особливо тяжким, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні в організації закінченого замаху на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженням прав, свобод або законних інтересів цієї особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, тобто, скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст.189 КК України.
Причетність ОСОБА_7 до оголошеної підозри підтверджується: протоколами допиту свідків а.п. 16-18, 19-23, 28-31, 32-35; протоколом огляду місця події від 07.03.2019 а.п. 24-27; протоколом огляду від 07.03.2019 а.п. 36-37; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07.03.2019 а.п. 38-40).
Наявні матеріали свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України.
Слідчий суддя прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_7 вчиняв вказаний злочин у прихований спосіб, конспіративно, з метою уникнення можливого викриття правоохоронними органами організував безпосереднє вчинення злочину через інших осіб, вказане підтверджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Обгрунтованим є довід обвинувачення, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити, підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти звільнити, запобіжний захід відносно нього не застосовувати.
Мотивує свої доводи тим, що органами досудового розслідування допущені численні порушення вимог КПК України, у тому числі права на захист.
Вказує, що заступником прокурора Кіровоградської області незаконно визначено підслідність у даному провадженні за СВ УСБУ в Кіровоградській області, що не відповідає нормам ст. 216 КПК України. Докази, зібрані неповноважним органом є недопустимими.
ОСОБА_7 затриманий за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 115 КПК України, без конкретизації кого саме та за яких обставин ОСОБА_7 готувався вбити та без зазначення конкретних обставин справи, що вважає грубим порушенням права на захист.
Вважає оголошену підозру ОСОБА_7 неконкретною та такою, що суперечить доданим до клопотання матеріалам.
Викладене повідомлення про підозру свідчить, про проведення імітування вчинення злочину, особами, які перебували під контролем СБУ. Дані про вчинення організації вимагання саме ОСОБА_7 вбачаються тільки з листа оперативного підрозділу СБУ, що не є належним доказом. Копії протоколів допиту свідка ОСОБА_9 , клопотання захисту про допит якого судовому засіданні спочатку задоволено, а потім відхилено слідчим суддею, не дають підстав обгрунтовано підозрювати у його організації саме ОСОБА_7 . Даних про допит потерпілого, або хоча б про його наявність у матеріалах клопотання відсутня.
Дані, зафіксовані в протоколі огляду місця події від 07.03.2019 року та його відеозаписі, очевидно не можуть бути допустимим доказом обгрунтованості підозри ОСОБА_7 .
Слідчий, не повідомляючи РЦ БВПД в Кіровоградській області про затримання особи, почав проводити за участю ОСОБА_7 , якому були нанесені тілесні ушкодження при затриманні і внаслідок яких він перебував у напівбезпорадному стані, в кайданках, огляд місця події. Висловлене ОСОБА_7 на запитання слідчого про причину його перебування в м.Знамянка прохання про участь захисника, було слідчим проігноровано. В ході даного огляду - володіння особи - транспортного засобу, який відбувався також і з очевидними порушеннями вимог ст.233, ч.2 ст.237, 236 КПК України ст.236 КПК, було виявлено та вилучено, зі слів слідчого, імітаційні, грошові кошти в сумі 40000 доларів США, начебто отриманих ОСОБА_7 від свідка ОСОБА_9 як частину коштів отриманих в результаті вимагання від потерпілого.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скаргита вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
При вирішенні клопотання щодо обрання запобіжного заходу встановлюється наявність обгрунтованості пред`явленої підозри.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
Встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 189 КК України, що згідно ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також наявність ризиків, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, матиме можливість: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, як особа, що не має соціальних зв`язків, вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які на даний час не встановлені органом досудового розслідування; незаконно впливати на своїх можливих співучасників, впливати на свідків та потерпілого. Зазначена підозра судом першої інстанції на даній стадії визнано обґрунтованою.
Колегія суддів не погоджується з апеляційними ствердженнями адвоката щодо необґрунтованості пред`явленої підозри.
У відповідності до ст. 178, 183 КПК України, слідчий суддя врахував обставини при обранні запобіжного заходу, а саме оцінив в сукупності всі обставини:що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, підозрюваний ніде не працює, суспільно-корисною працею не займається, джерела власних доходів невідомі, соціальні зв`язки не міцні.
Жодних доказів про те, що підозрюваний не може утримуватися під вартою, стороною захисту не представлено.
Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що наявні матеріали клопотання свідчать про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 189 КК України.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду задовольняючи клопотання слідчого обгрунтовано застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.
У конкретному випадку, обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.
На даній стадії провадження слідчим суддею встановлено наявність існування фактів та доказів, які можуть переконати у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, у якому йому станом на сьогоднішню дату пред`явлено підозру; тобто, встановлено обґрунтованість підозри.
Твердження захисника, щодо здійснення досудового розслідування, затримання та оголошення підозри не уповноваженими органами та особами, незаконності затримання ОСОБА_7 07.03.2019 року, є аналогічними клопотаннями поданими до суду першої інстанції, яким слідчий суддя надав оцінку.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними і її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 09.03.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2