Справа № 199/2606/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року квітня місяця 05 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0003183 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2016, відносно:

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянки України, українки, із повною середньою технічною освітою, заміжньої, офіційно не працевлаштованої, маючої на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої і проживаючої у будинку АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 28 ч.1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_6 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_4 у смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, пенсіонера, зареєстрованого і проживаючого у будинку АДРЕСА_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 28 ч.1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_8

представник потерпілої ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0003183 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2016, відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 28 ч.1 ст. 125 КК України.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_3 обвинувачується у тім, що вона 29 жовтня 2016 року, приблизно 09 години 00 хвилин, разом з своїм батьком ОСОБА_6 перебувала біля будинку №91 по вулиці Грінченко в м. Дніпро. В цей час, біля вказаних осіб проходила раніше їм знайома ОСОБА_8 . В ході розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в результаті якого ОСОБА_6 , знаходячись у безпосередній близькості з ОСОБА_8 , стоячи з лівого боку від останньої, своєю лівою ногою зробив їй підніжку в результаті чого ОСОБА_8 впала на землю правим коліном та відчула фізичний біль. Далі, в той час коли ОСОБА_8 підвелась на ноги, між нею та ОСОБА_6 продовжився словесний конфлікт. Після завершення конфлікту, ОСОБА_8 почала рухатись у напрямку подвір`я будинку №91 по вул. Грінченко в м. Дніпро. В цей час, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізовуючи, свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , ззаду наздогнала ОСОБА_8 та долонею своєї правої руки нанесла останній один удар в область задньої частини голови, після чого відразу обома руками штовхнула потерпілу у спину. Від вказаних дій ОСОБА_8 остання не втримала рівновагу та з висоти власного зросту впала на землю обличчям вниз.

Далі, в той час коли ОСОБА_8 здійснила спробу встати, повернувшись спиною до землі, ОСОБА_3 не зупиняючись на досягнутому, колінами обох ніг сіла на грудну клітину потерпілої та кулаками обох рук завдала 5 послідовних ударів зверху вниз в область обличчя останньої, а саме: один удар правою рукою стиснутою в кулак в область губ з лівої сторони, один удар правою рукою стиснутою в кулак в область лівого ока, один удар лівою рукою стиснутою в кулак в область губ з правого боку, один удар в область губ по середині, один удар правою рукою, стиснутою в кулак в область лобу по центру. Після чого пальцями своєї правої та лівої руки обхопила шию ОСОБА_8 та застосовуючи фізичну силу почала їх стискати позбавивши останню таким чином можливості дихати на певний час.

В цей час, ОСОБА_6 , спостерігаючи за протиправними діями ОСОБА_3 , наблизився до лежачої на землі потерпілої ОСОБА_8 , та стоячи з лівого боку від неї завдав їй три послідовні удари правою ногою взутою у черевик в область ребер ліворуч та один удар ногою в область лівої руки, чим спричинив фізичний біль останній, та один удар в область гомілки лівої ноги.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1137е від 18.04.2017, потерпілій ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: шести синців в надбрівній області праворуч, на верхній повіці лівого ока, під червою каймою нижньої губи ліворуч, по зовнішньо-задній поверхні лівого передпліччя, садно по задньо-боковій поверхні шиї ліворуч у верхньому відділі, які за своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_3 , які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_6 обвинувачується у тім, що він 29 жовтня 2016 року, приблизно 09 години 00 хвилин, разом із своєю донькою ОСОБА_3 , перебував біля будинку №91 по вулиці Грінченко в м. Дніпро. В цей час, біля вказаних осіб проходила раніше їм знайома ОСОБА_8 . В ході розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в результаті якого у ОСОБА_6 , раптово виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у безпосередній близькості з ОСОБА_8 , стоячи з лівого боку від останньої, ОСОБА_6 своєю лівою ногою зробив підніжку ОСОБА_8 в результаті чого остання не втримала рівновагу та з висоти власного зросту впала на землю правим коліном та відчула фізичний біль. Далі, в той час коли ОСОБА_8 підвелась на ноги, між нею та ОСОБА_6 продовжився словесний конфлікт. Після завершення конфлікту, ОСОБА_8 почала рухатись у напрямку подвір`я будинку №91 по вул. Грінченко в м. Дніпро. В цей час, ОСОБА_3 , ззаду наздогнала ОСОБА_8 та долонею своєї правої руки нанесла останній один удар в область задньої частини голови, після чого відразу обома руками штовхнула потерпілу у спину. Від вказаних дій ОСОБА_8 не втримала рівновагу та з висоти власного зросту впала на землю обличчям вниз.

Далі, в той час коли ОСОБА_8 здійснила спробу встати, повернувшись спиною до землі, ОСОБА_3 колінами обох ніг сіла на грудну клітину потерпілої та кулаками обох рук завдала 5 послідовних ударів зверху вниз в область обличчя останньої, а саме: один удар правою рукою стиснутою в кулак в область губ з лівої сторони, один удар правою рукою стиснутою в кулак в область лівого ока, один удар лівою рукою стиснутою в кулак в область губ з правого боку, один удар в область губ по середині, один удар правою рукою, стиснутою в кулак в область лобу по центру. Після чого пальцями своєї правої та лівої руки обхопила шию ОСОБА_8 та застосовуючи фізичну силу почала їх стискати позбавивши останню таким чином можливості дихати на певний час.

В цей час, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наблизився до лежачої на землі потерпілої ОСОБА_8 , в той час, коли ОСОБА_3 , душила останню, та стоячи з лівого боку від ОСОБА_8 завдав їй три послідовні удари правою ногою взутою у черевик в область ребр ліворуч, один удар ногою в область лівої руки, чим спричинив фізичний біль останній, та один удар в область гомілки лівої ноги.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1137е від 18.04.2017, потерпілій ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця на гомілці у нижній третині, які за своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_6 , які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 заявили клопотання, кожен окремо, про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор не заперечував проти задоволення заявлених клопотань.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 заперечували проти заявлених клопотань. Так, представник потерпілої зазначила про те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ухилялися від слідства, чим його навмисно затягли строку досудового розслідування. Крім вказаного, представник потерпілої надала суду Витяг з ЄРДР №0001549 зазначаючи про те, що обвинувачена ОСОБА_3 24.05.2017 вчинила новий злочин проти ОСОБА_8 , тому у суду відсутні підстави для задоволення клопотання обвинувачених та застосування ст. 49 КК України.

Крім вказаного, представник потерпілої ОСОБА_9 та безпосередньо сама потерпіла заяви цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Проти позову заперечували обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , прокурор покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, в межах заявлених клопотань, роз`яснивши обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 положення частини 3 статті 285 КПК України, - приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання обвинувачених та залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, - з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК суд у підготовчому судовому засіданні має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК. Якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК, суд проводить підготовку до судового розгляду ( ч. 1 ст. 315 КПК).

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 200/4664/14-к, з системного аналізу норм процесуального законодавства вбачається, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття справи за такою підставою, у разі згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності і виконати вимоги, передбачені статтями 284-288, 314, 315, 337 КПК.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин або виправні роботи на строк до одного року.

Згідно ч.2 ст.12 КК України, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини. Строк давності це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу після вчинення злочину, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості;3) не ухилення особи від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Таким чином, наразі у підготовчому судовому засіданні у суду наявні процесуальні підстави та обов`язок негайно розглянути клопотання обвинувачених про звільнення від кримінальної відповідальності під час підготовчого судового засідання, керуючись статтями 12, 49 КК, і статтями 284-288, 314-315, 337 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні 29 жовтня 2016 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч.1 ст. 125 КК України. Дане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено найбільш суворе покарання у виді виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, минуло два роки.

Таким чином станом на 05.04.2019, тобто на день підготовчого судового засідання та вирішення заявлених обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_6 клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності, - закінчився передбачений законом строк давності притягнення їх до кримінальної відповідальності. Тобто, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 скористалися своїм правом та надали згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 49 КК.

При цьому судом роз`яснено обвинуваченим положення ч.3 ст.285 КПК України, і обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , кожен окремо, просили суд закрити кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Доводи сторони захисту, щодо того, що обвинувачена ОСОБА_3 відповідно до Витягу з ЄРДР №0001549 від 27.06.2017 вчинила новий злочин, спростовується відомостями викладеними у цьому ж Витягу, в якому йдеться про те, що ОСОБА_8 просить прийняти заходи до невстановленої особи, яка 24.05.2017 спричинила їй тілесні ушкодження. У свою чергу відповідно до Довідки №533-06032019/12061 станом на 06.03.2019 ОСК ГУНП в Дніпропетровській області відомості щодо ОСОБА_3 відсутні. Тобто, інформації про те, що ОСОБА_3 вчинила новий злочин суду не надано.

Крім вказаного, доводи сторони захисту в частині зупинення перебігу строків давності свого документального підтвердження не знайшли, оскільки суду не надано відповідних рішень про розшук обвинувачених ухвалених відповідно до ст. 335 КПК України.

ОСОБА_9 , представником потерпілої ОСОБА_8 , був поданий цивільний позов про стягнення завданої злочином майнової та моральної шкоди.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений ст.129 КПК України. Зокрема у частині 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках чітко визначених ч.1 ст.129 КПК України.

При цьому, нормами КПК України не передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження у справі.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п.7 своє постанови №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснив судам, що у разі закриття справи з передбачених законом підстав,- цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, поданий ОСОБА_9 , представником потерпілої ОСОБА_8 , цивільний позов суд залишає без розгляду.

При цьому суд роз`яснює потерпілій та її представнику норми ч.7 ст.128 КПК України, відповідно до яких особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 284-286, 314, 369,372 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинувачену у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.28 ч.1 ст.125 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.28 ч.1 ст.125 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності.

Кримінальне провадження № 0003183 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2016, закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_9 , представнику потерпілої ОСОБА_8 , та безпосередньої потерпілій ОСОБА_8 її право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 -Почтовик

05.04.2019