В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 0.02.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , з повногою загальною середньою освітою, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, раніше судимого останній раз вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.11.2016 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.395 КК України, до позбавлення волі терміном 4 роки, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк відбування покарання в строк попереднього ув`язнення в період з 05.09.2016 року. Звільнений 04.09.2018 року ухвалою Крижопільського районного суду від 27.08.2018 року на підставі ст.81 КК України умовно достроково на 1 рік 3 місяці 12 днів, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.185 КК України;
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
23.01.2019 року о 09 години 00 хвилин ОСОБА_3 маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395 КК України, за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.11.2016 року, маючи намір на крадіжку чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через хвіртку пройшов на територію домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 та розташоване в АДРЕСА_1 , де шляхом виймання віконної рами, проник до приміщення житлового будинку, звідки таємно, повторно, навмисно, з корисливих мотивів, маючи єдиний намір і прагнення досягти кінцевої мети викрадення чужого майна та збагачення за рахунок чужої власності, обертаючи його на свою користь, усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, викрав бідон алюмінієвий ємністю 40 л., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1243 1248/19-21 від 14.02.2019, складає 573,00 грн., каструлю алюмінієву ємністю 40 л., вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1234-1248/19-21 від 14.02.19, складає 339,10 грн., два скляних бутля ємністю по 10 л, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1243-1248/19-21 від 14.02.2019, складає 264,00 грн., керамічну сувенірну пляшку-статуетку у вигляді козака з шістьма склянками, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1243-1248/19-21 від 14.02.2019, складає 180,00 грн., казан алюмінієвий ємністю 10 л., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 1243-1248/19-21 від 14.02.2019, складає 87,50 грн., нову дитячу ковдру бордового кольору розміром 1,2х1,5 м., вартість якої не визначена висновком експерта № 1243-1248/19-21 від 14.02.2019. Після вчиненого, ОСОБА_3 залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1442,60 грн.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.3 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 28.02.2019 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що злочин вчинив за обставин, викладених вище, а саме 23.01.2019 року біля 09:00 години вирішив вчинити крадіжку і своєї сусідки ОСОБА_5 . Далі пройшов до неї на подвір`я, та шляхом виймання віконної рами проник у будинок АДРЕСА_1 , звідки забрав тобто викрав кілька речі, а саме: бідон алюмінієвий, каструлю ємністю 40 л., два скляних бутля ємністю по 10 л, керамічну сувенірну пляшку-статуетку, казан алюмінієвий ємністю 10 л., та ковдру бордового кольору, які далі переніс до себе додому, в подальшому вказаними речами розпорядився на власний розсуд. Обвинувачений ОСОБА_3 виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме кримінальних правопорушень.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_5 під час проведення підготовчого судового засідання подала письмову заяву, згідно якої просила підготовче судове засідання та судове засідання проводити у її відсутність, тому як участі приймати не бажає. Права передбачені ст.56 КПК України їй відомі та зрозумілі, у разі зміни обвинувачення покладається на думку прокурора. Цивільний позов заявляти не бажає, шкода ії відшкодована. Міру покарання обвинуваченому, потерпіла просила застосувати сувору.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.3 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 28.02.2019 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 , показання обвинуваченого ОСОБА_3 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Слід зазначити, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Так, оцінюючи всі досліджені у судовому засіданні докази, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку й достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, «поза розумним сумнівом» дійшов висновку про вчинення обвинуваченими ОСОБА_3 таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 на обліку в психіатра та нарколога не значиться, матеріальну шкоду потерпілій хоча не відшкодував однак викрадені речі їй повернуто, та на даний час жалкує, що вчинив відносно потерпілої ОСОБА_5 вказаний злочин. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 являється особою, яка вчинила крадіжку чужого майна під час відбування строку покарання на підставі ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.08.2018 року, будучи звільненим умовно-достроково від відбування покарання на залишок не відбутого строку на 1 рік 3 місяці 12 дні, має не погашенну та не зняту судимість, на шлях виправлення не став та вчинив корисливе правопорушення, а також те що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого. Суд вважає можливим обрати обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів) - у виді позбавлення волі, частково приєднавши до призначеного покарання, відповідно до частини першої статті 71 КК України, невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов у данному кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
За частиною першою статті 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року, обрати остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання, а саме з 27 лютого 2019 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 до набрання вироком чинності - залишити без змін.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, а саме: бідон алюмінієвий ємністю 40 л., каструлю алюмінієву ємністю 40 л., два скляних бутля ємністю по 10 л., керамічну сувенірну пляшку-статуетку у вигляді козака з шістьма склянками, казан алюмінієвий ємністю 10 л., дитячу ковдру бордового кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 під розписку, залишити у її розпорядженні.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні за проведення Вінницьким віділенням КНДІСЕ судово-товарознавчої експертизи № 1243-1248/19-21 від 14.02.2019 року в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн..00 коп..
Зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 у строк основного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 27.02.2019 року по день набрання вироком законної сили.
Згідно зі ст.ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Жмеринського
міськрайонного суду ОСОБА_1