В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0004743 від 03.11.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, 24.02.2017 Галицьким районним судом за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , 02. листопада 2016, близько 14:40 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Єва» ТзОВ «Руш», що за адресою: м.Львів, вул. Шолом Алейхема, 17, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав дві упаковки парфумів торгової марки «Версаче Пур Ом», об`ємом 50 мл, вартістю 935 грн. 20 коп. та «Версаче Пур Ом», об`ємом 100 мл, вартістю 1279 грн. 20 коп.,а саме на загальну суму 2214 грн. 40 коп. заподіяв ТзОВ «Руш», магазину «Єва 1502» матеріальної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

06 березня 2019 року суду надана угода про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим від 06.03.2019, укладену між представником потерпілого ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, за умовами якої обвинувачений погодився на повне визнання своєї винуватості та призначення йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України в межах санкції за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з врахуванням вироку Галицького районного суду м.Львова від 24.02.2017, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Застосувати до засудженого ОСОБА_6 ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 2 (два) роки. Відповідно до ч.1 п.п. 1, 2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.2 п. 2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Так із змісту даної угоди встановлено, що ОСОБА_6 беззастережно та в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та наведені обставини вчинення цього правопорушення і зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав укладену між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 угоду про примирення від 06.03.2019 року, просить таку затвердити.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення та пояснив, що на нього не чинився будь-який тиск при підписанні угоди. Жодних претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор не заперечив щодо затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 06.03.2019 року.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, представника потерпілого, які просили затвердити угоду про примирення, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена та його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відтак суд вважає, що слід затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 471 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, учасники судового провадження просять таку угоду затвердити, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч. 2 ст. 185 КК України, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого ОСОБА_6 та укладення даної угоди між сторонами кримінального провадження було добровільним.

Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про примирення суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ст. 471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

У відповідності до ч.3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

З врахуванням вищевикладеного, підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про примирення суд не вбачає.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі, а саме: DVD-диск з відеозаписом від 02.11.2016 року, який долучений до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження №0004743 від 03.11.2016 року.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 471, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження, яка укладена 06 березня 2019 року в м. Львові між представником потерпілого ОСОБА_5 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з другої сторони, в кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004743 від 03.11.2016 року.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з врахуванням вироку Галицького районного суду м.Львова від 24.02.2017, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_6 ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.3 п. 2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме: DVD-диск з відеозаписом від 02.11.2016 року, який долучений до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження №0004743 від 03.11.2016 року.

Іспитовий строк засудженому рахувати з моменту проголошення вироку судом.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1