Справа №589/406/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/779/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №589/406/18 за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дружба, Ямпільського району Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Марчихина-Буда, Ямпільського району Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимий, останній раз 22.02.2018 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі, строком на 1 рік,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2018 року, в якій він просить змінити вирок суду та призначити йому більш м`яке покарання.

Даним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та відповідно до ст.76 КК України покладено обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (у разі працевлаштування).

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.02.2018 більш суворим, призначеного даним вироком, призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.02.2018 з 22.02.2018 по 29.05.2018.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишено до набрання вироком законної сили.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі по 214 грн. 15 коп. з кожного.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій за ч.2 ст.186 КК України, а також доведеності його вини, вважає, що висновки суду є необґрунтованими, а призначене покарання занадто суворим. Просить застосувати до нього положення ст.69 КК України та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Зазначає, що щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю вчиненого злочину, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні неповнолітнього сина, а також хвору матір, яка потребує кваліфікованого обстеження та лікування, злочин скоїв спонтанно та необдумано, що у своїй сукупності свідчить про наявність достатніх підстав для призначення йому більш м`якого покарання.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що 13.01.2018 близько 14 год. 00 хв. разом з ОСОБА_8 перебуваючи в приміщенні столярної майстерні, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 вживали спиртні напої разом з ОСОБА_10 та скориставшись тимчасовою відсутнітю останнього, вступивши у попередню злочинну змову один з одним, вирішили заволодіти майном ОСОБА_11 . Після чого, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на відкрите, з корисливих мотивів викрадення чужого майна (грабіж), діючи відкрито та усвідомлюючи, що їх дії помічені ОСОБА_10 , який висловлював вимогу зупинитися, з поверхні сейфу, який знаходився в приміщенні майстерні, відкрито викрали електроінструменти, які належали потерпілому ОСОБА_11 , завдавши останньому матеріальну шкоду на суму 3538,71 грн.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині, що стосується ОСОБА_8 учасниками кримінального процесу не оспорюється, а тому апеляційним судом не переглядається.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних по справі доказах, які були досліджені відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, та учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковані судом правильно.

Аналізуючи доводи обвинуваченого в частині призначеного покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, суд, у кожному конкретному випадку, повинен дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції в достатньої мірі дотримався вказаних вимог кримінального закону.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, раніше неодноразово судимий, характеризуючі його особу дані, зокрема те, що він позитивно характеризується за місцем мешкання та має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря психіатра не перебуває, в якості пом`якшуючих покарання обставин взяв до уваги повне визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, в якості обтяжуючої обставини врахував вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і обґрунтовано прийшов до висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, що за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, судом при призначенні покарання враховані обставини, що пом`якшують покарання, а також дані про особу винного, на які посилається у поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , в тому числі і наявність в нього на утриманні малолітньої дитини, відсутність майнових претензій з боку потерпілого та щире каяття, проте які не є виключними підставами для застосування судом до ОСОБА_7 положень ст.69 КК України, до того ж, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання в мінімальних межах санкції інкримінованої статті.

При цьому, з наданої обвинуваченим до апеляційної скарги довідки про стан здоров`я його матері, не вбачається, що його мати потребує постійного стороннього догляду та дана обставини не є безумовною підставою для зміни вироку суду та застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого покарання

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку суду першої інстанції та застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, про що просить обвинувачений в поданій апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2018 року, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5