Справа № 314/6039/18
Провадження № 1-кс/314/41/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2019 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , захисника засудженого - адвоката ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Лангепас, Тюменської області, Російської Федерації, громадянина Росії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_2 , -

встановив:
27.12.2018 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) стосовно ОСОБА_7 з моменту його звільнення з ДУ «Софіївська виправна колонія (№ 55) по відбуттю строку покарання до його фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

Клопотання обґрунтоване тим, що 08.12.2015 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2015, та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення у період з 23.06.2015 по 11.01.2016 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

З 25.09.2017 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)».

Міністерством юстиції України задоволено запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для виконання вироку Нижнєвартовського міського суду Ханти-Мансійського Автономного округу-Югри від 24.12.2009 року у вигляді 2 років позбавлення волі.

Згідно з клопотанням Міністерства юстиції України №1238/5 від 27.04.2016 року видача ОСОБА_7 здійснюється з метою виконання вироку Нижнєвартовського міського суду Ханти-Мансійського Автономного округу-Югри від 24.12.2009.

Строки давності виконання обвинувального вироку Нижнєвартовського міського суду Ханти-Мансійського Автономного округу-Югри від 24.12.2009, не минули.

Генеральна прокуратура Російської Федерації гарантує, що згідно зі ст.14 Європейської конвенції «Про видачу порушників» від 13.12.1957 року ОСОБА_7 буде підданий покаранню тільки за той злочин, у зв`язку з яким запитується його видача, і після відбуття покарання зможе залишити територію Російської Федерації.

На даний момент підстав, які б унеможливлювали видачу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено.

Згідно з відповіддю Управління ДМС України в Запорізькій області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою з приводу реєстрації місця проживання та належності до громадянства не звертався.

Відповідно до інформації, наданої ГУДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався. Інформація щодо визнання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття громадянства України, відсутня.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим місцем проживання або зняття з реєстраційного обліку не значиться.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просить його задовольнити та застосувати до ОСОБА_7 екстрадиційний арешт.

ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив не застосовувати до нього екстрадиційний арешт, пояснив, що на території України він проживає з 2009 року, за національністю він українець, більшість родичів українці. Також засуджений зазначив, що він боїться за своє життя, оскільки у соціальних мережах відкрито висловлював свою позицію на підтримку України.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, пояснила, що у матеріалах клопотання відсутні відомості стосовно того, що її підзахисний переховувався від органів слідства та суду на території Російської Федерації, також просила суд звернути увагу на молодий вік засудженого, його захворювання хронічний вірусний гепатит «С», а також на те, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки з родичами на території України.
Вислухавши думку осіб, які беруть участь в судовому засіданні, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст.574 КПК України Міністерство юстиції України є центральним органом України щодо видачі (екстрадиції) підсудних, засуджених у кримінальних провадженнях під час судового провадження або виконання вироку.

Згідно з висновком Департаменту міжнародного права за результатами розгляду запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 з України до Російської Федерації для виконання вироку суду від 15.04.2016

Відповідно до наданих документів ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації.

Відповідно до медичної довідки, засуджений ОСОБА_9 за станом здоров`я може відбувати покарання у вигляді позбавлення волі.

Згідно з вимогами ч.8 ст.584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, Україна зобов`язується видавати осіб, що знаходяться на її території, для притягнення до кримінальної відповідальності за діяння, за скоєння яких за законами запитуючої і запитуваної держав передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року або більш тяжке покарання.

Згідно з ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. Відповідно до ч. 11 ст. 584 КПК України у межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора здійснює перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою не рідше одного разу на два місяці.
Однак, з урахуванням положень ст. ст. 197, 584 КПК України, слідчий суддя не вважає обгрунтованим клопотання керівника Токмацької місцевої прокуратури щодо застосування екстрадиційного арешту до фактичної передачі ОСОБА_7 компетентним органам Російської Федерації і приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_7 екстрадиційного арешту, але на строк шістдесят днів.
На підставі викладеного, враховуючи те, що рішення про екстрадицію та фактичну передачу ОСОБА_7 до Російської Федерації прийняті, але для організації його фактичної передачі до Російської Федерації потрібен час, протягом якого він має перебувати під вартою, керуючись ст. ст. 584, 197, 336 КПК України, статтями 1, 2, 12 Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, ратифікованої Законом України N 44/98-ВР від 16.01.1998, статтями 56, 58, 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, яка ратифікована Законом України N 240/94-ВР від 10.11.1994, статтею 13 Протоколу до неї, який ратифікований Законом України N 140/98-ВР від 03.03.1998, слідчий суддя
постановив:

Клопотання керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт) компетентним органам Російської Федерації для виконання вироку Нижнєвартовського міського суду Ханти-Мансійського Автономного округу-Югри від 24.12.2009, строком на 60 днів, починаючи з моменту його звільнення з місць позбавлення волі (Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)») по відбуттю строку покарання та взяття під варту, тобто з 04.01.2019.

Строк дії ухвали слідчого судді - шістдесят днів, тобто до 04.03.2019 року включно.

Для утримання ОСОБА_7 підлягає направленню до Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор (№10)».

Копію ухвали вручити ОСОБА_7 після її оголошення.

Повідомити про застосування екстрадиційного арешту: начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)», керівника Токмацької місцевої прокуратури, начальника Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».

Виконання ухвали покласти на Токмацьку місцеву прокуратуру.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, відносно якої вона проголошена - в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 04.01.2019.

Слідчий суддя ОСОБА_1

04.01.2019