Категорія ч. 4 ст. 407 КК України 11-кп/804/401/18
Головуючий у І інстанції: Капітонов В.І.
Доповідач: Бєдєлєв С.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду

у складі: головуючого судді Бєдєлєва С.І.

суддів Преснякової А.А., Сєдих А.В.

за участю секретаря Меркулової Я.О.

прокурора Попова Р.Ю.

захисника Хуторної С.В.

розглянула в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі судові матеріали за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону Попова Р.Ю. на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 27 вересня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримі-нальному провадженні № 0000400, внесеному до ЄРДР 25 грудня 2014 року, відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопору-шення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, повернутий прокурору.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

14 березня 2018 року до Селидівського міського суду Донецької області з вій-ськової прокуратури Донецького гарнізону надійшов обвинувальний акт у криміна-льному провадженні № 0000400, внесеному до ЄРДР 25 грудня 2014 ро-ку, відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

27 вересня 2018 року ухвалою Селидівського міського суду Донецької області цей обвинувальний акт повернуто прокурору, оскільки він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а саме обвинувальний акт містить супереч-ність між часом вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення в період з 17 жовтня 2017 року по 21 лютого 2018 року та внесенням 25 грудня 2014 року відо-мостей до ЄРДР за № 0000400.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність ви-сновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінально-го провадження, просить ухвалу скасувати, а обвинувальний акт направити до суду першої інстанції з призначенням судового розгляду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що кримінальним процесуа-льним законом не передбачено необхідність співпадіння фактичних обставин кри-мінального правопорушення, зазначених в обвинувальному акті, фактичним обста-винам, які визначені у витягу з ЄРДР.

В ході підготовчого розгляду даного кримінального провадження в супереч ч. 4 ст. 291, ст. 314 КПК України, суд, дослідивши витяг з ЄРДР, перейшов до дослі-дження доказів і матеріалів кримінального провадження та надав їм оцінку.

Крім того зазначає, що права обвинуваченого на захист були неухильно дотри-мані. Так, 27 лютого 2018 року слідчим військової прокуратури Донецького гарнізо-ну Раздабаровим П.П. в порядку ст.ст. 276 - 279 КПК України було оголошено і вру-чено підозрюваному ОСОБА_3 повідомлення про зміну раніше повідомленої пі-дозри та повідомлення про нову підозру, згідно якого дії ОСОБА_3 перекваліфі-ковані з ч. 1 ст. 408 КК України на ч. 4 ст. 407 КК України. При цьому ОСОБА_3 були роз'яснені його права та вручена пам'ятка, після чого він подав заяву про не-бажання скористатися послугами захисника. Надалі, ОСОБА_3 був наданий дос-туп до матеріалів досудового розслідування, з якими він ознайомлений, про що складений відповідний протокол.

В подальшому йому був вручений обвинувальний акт і реєстр матеріалів досу-дового розслідування, при цьому розписка про їх отримання разом з іншими доку-ментами подана до суду.

Позиції інших учасників судового провадження

Захисник Хуторна С.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вказує, що обвинувальний акт від 27 лютого 2018 року складений із грубим порушенням вимог ст. 291 КПК України. У формулюванні обвинувачення ОСОБА_3 інкримінують період вчинення кримінального правопорушення з 11 жовтня 2017 року по 21 лютого 2018 року, відомості про які внесені до ЄРДР 25 грудня 2014 року, що є н6езразумілим та неприпустимим, оскільки згідно ч. 1 ст. 214 КПК Украї-ни сторона обвинувачення повинна внести відомості до ЄРДР після виявлення пра-вопорушення, а не за 3 роки до його вчинення. Вказане порушення кримінального процесуального закону може призвести до порушення права на захист обвинуваче-ного.

Крім того, зазначає, що в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_3 рані-ше судимий, однак не вказується ким та коли і відсутні взагалі будь - які посилання на таку судимість. Але це є важливим фактом, оскільки ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 407 КК України Козелецьким районним судом Чернігівської області10 жовт-ня 2017 року за самовільне залишення місця служби в період часу з 5 вересня 2014 року по 23 липня 2017 року. Тому незрозумілим є той факт, що кримінальне прова-дження № 0000400, внесене до ЄРДР 25 грудня 2014 року, військовою прокуратурою не закрито, хоча вирок відносно цього правопорушення набрав законної сили, а натомість інкримінується новий період часу правопорушення у цьому ж провадженні.

Звертає увагу, що суд не оцінював і не досліджував витяг з ЄРДР від 25 грудня 2014 року, а послався лише на ту інформацію, яка міститься в обвинувальному акті , жодним чином не вийшовши за його межі.

Зауважує, що в порушення ч. 4 ст. 291 КПК України прокурор додав до апеля-ційної скарги копію заяви ОСОБА_3, повідомлення про зміну підозри, про нову підозру та інші, які не має права подавати до початку судового розгляду.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора та доповнення до неї, пі-дозрюваний ОСОБА_3 також просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вказує, що 25 грудня 2014 року відносно нього були внесені відомості до ЄРДР про вчинення ним кримінального правопорушення. 10 жовтня 2017 року Козелецьким районним судом Чернігівської області його засуджено за це кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 407 КК України, вирок набув чинності 10 листопада 2017 року.

Проте, після подання рапорту до військової частини про звільнення з копією вказаного вироку, його було затримано працівниками ВСП та доставлено до Війсь-кової прокуратури Донецького гарнізону, де він знаходився біля доби. Того ж дня його доставили до Артемівського районного суду Донецької області для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під варто. Суд відмовив у обран-ні запобіжного заходу у зв'язку із тим, що за цей злочин його вже було засуджено. Цього ж дня 27 лютого 2018 року у приміщенні військової прокуратури йому було вручено обвинувальний акт та інші документи.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, судові матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скар-га задоволенню не підлягає з таких підстав.

Мотиви суду

Статтею 291 КПК України передбачені вимоги до обвинувального акту, у то-му числі в ньому повинно бути зазначено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з обвинувального акту, затвердженого прокурором 27 лютого 2018 року, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушен-ня, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез'явлення вчасно 11 жовтня 2017 року на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду крім воєнного стану, та ухилення від військової служби з 11 жовтня 2017 року до 21 лютого 2018 року, відомості про яке внесене до ЄРДР 25 грудня 2014 року за № 0000400.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізні-ше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного його виявлення, зобов'язаний внести відповідні відомості до ЄРДР.

В обвинувальному акті зазначено, що відомості до ЄРДР внесені 25 грудня 2014 року за № 0000400, тобто за 3 роки до вчинення кримінального правопорушення. Отже, апеляційні доводи прокурора про те, що суд, в супереч ч. 4 ст. 291, ст. 314 КПК України дослідивши витяг з ЄРДР, перейшов до дослідження доказів і матеріалів кримінального провадження та надав їм оцінку, є безпідставни-ми.

Встановлені судом протиріччя між викладенням в обвинувальному акті фак-тичних обставин кримінального правопорушення і часом внесення відомостей про його вчинення до ЄРДР, на думку колегії суддів , є перешкодою для призначення су-дового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений за кримінальним правопо-рушенням, відомості про яке до ЄРДР не вносились.

Більш того, повідомлення слідчого про зміну раніше повідомленої підозри від 27 лютого 2018 року, додане до апеляційної скарги, містить лише відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення у період з 11 жовтня 2017 року по 21 лютого 2018 року, тобто дає підстави вважати, що в рамках одного кримінального провадження підозра змінена щодо іншого злочину, вчиненого через 3 роки після внесення відомостей до ЄРДР про вчинення першого злочину.

Враховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що тягне за собою його повернення прокурору. Тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону Попова Р.Ю. залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 27 вересня 2018 ро-ку, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000400, внесеному до ЄРДР 25 грудня 2014 року, відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, повернутий прокурору, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді