В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.05.2019 Справа №607/6605/19

Номер провадження 1-кп/607/957/2019

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000643 від 01 грудня 2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 відповідно до обліково-послужної карточки до військового квитка серії НОМЕР_1 від 06 листопада 2018 року (форма 6) являється військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а згідно картки медичного огляду призовника на збірному пункті від 06 листопада 2018 року (Додаток 8 до Положення про військово-лікарську експертизу в збройних силах України, затвердженого наказом МО України 14 серпня 2008 року №402), визнаний здоровим та придатним до військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 27 липня 2017 року №501/4/М2059 щодо проведення в серпні-вересні 2018 року навчальних зборів у військових частинах бойового складу Збройних Сил України, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 листопада 2018 року №151, ОСОБА_3 призвано на строкову військову службу та зараховано в команду №65/ НОМЕР_2 та відправлено на обласний збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправлення у військову частину.

У період з 06 листопада 2018 року по 16 листопада 2018 року ОСОБА_3 перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_2 , будучи військовозобов`язаним та призваним на військову строкову службу, очікував у зазначеному місці на відправлення у військову частину для несення служби. 17 листопада 2018 року близько 17:00 год. у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення від призову на військову строкову службу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від призову на військову строкову службу, а саме відправлення у військову частину для несення служби, ОСОБА_3 будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову строкову службу, всупереч Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», усвідомлюючи свої протиправні дії, умисно, самовільно, покинув територію збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_2 у зв`язку з чим ухилився від призову на військову строкову службу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, доповнити нічого не може. У вчиненому він щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ст. 335 КК України, тобто ухилення від призову на строкову військову службу.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним вини, щире каяття у вчиненому. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, припризначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1