Справа № 577/5220/18
Провадження № 1-кп/577/601/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гайворон Бахмацького району Чернігівської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня технічна, не працюючого, пенсіонера, раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа підприємець, (ІПН № НОМЕР_1 , юридична адреса АДРЕСА_2 ). Види діяльності: Код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; Код КВЕД 47.30 роздрібна торгівля пальним (основний); Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
Порушення вимог п. 10 дод. 2 Правил пожежної безпеки для об`єктів для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів; п. 3.11 р. V Правил пожежної безпеки в Україні згідно з п. 16 дод. 2 Правил пожежної безпеки для об`єктів для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів; п. 10.5 р. II, п. 1.2 р. V Правил пожежної безпеки в Україні згідно з дод. 3 та п. 30 р. VII Правил пожежної безпеки для об`єктів для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів ФОП ОСОБА_5 , які безпосередньою відносяться до недотримань правил безпеки та можуть створити загрозу вірогідної загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.
Дії (бездіяльність) ФОП ОСОБА_5 з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з невиконанням вимог п. 8 р. II Правил пожежної безпеки в Україні; п. 2 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України; п. 2.3.4., п. 2.3.1. Правил безпечної експлуатації та обслуговування автомобільних газонаповнювальних компресорних станцій, які в свою чергу прямо чи побічно можуть впливати на виникнення технічних порушень.
Дії (бездіяльність) ФОП ОСОБА_5 з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з невиконанням вимог п.10 дод. 2 Правил пожежної безпеки для об`єктів для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів; п. 3.11 р. V Правил пожежної безпеки в Україні згідно з п.16 дод. 2 Правил пожежної безпеки для об`єктів для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів; п. 10.5 р. II, п. 1.2 р. V Правил пожежної безпеки в Україні згідно з дод. 3 та ІІ. 30 р. VII Правил пожежної безпеки для об`єктів для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів, які безпосередньо відносяться до недотримань правил безпеки та можуть створити загрозу вірогідної загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 12.06.2009 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки виробництва», «загроза загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків» необхідно розуміти такі зміни у стані виробничих об`єктів, внаслідок яких виникає реальна небезпека життю людей, або реальна небезпека заподіяння (настання) шкоди благам.
Отже, ФОП ОСОБА_5 , будучи відповідальним за охорону праці та техніку безпеки на АГЗП, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, а також те, що вказані роботи є роботами з підвищеною небезпекою, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своєї діяльності, а саме, проявляючи бездіяльність, не виконав дій, спрямованих на дотримання техніки безпеки, які міг і зобов`язаний був здійснити, та здійснював роботи зі скрапленим газом з численним грубими порушеннями законодавчих і нормативно-правових актів з промислової й пожежної безпеки, охорони праці, що створило загрозу загибелі людей і настання інших тяжких наслідків.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 272 КК України порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей та настання інших тяжких наслідків.
Під час досудового розслідування між прокурором по справі ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості від 22 листопада 2018 року, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнає себе винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України при обставинах, вказаних в обвинувальному акті, сторони погоджуються, що ОСОБА_5 має понести покарання в межах санкції ч. 1 ст. 272 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. Суд вважає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вона укладена з додержанням порядку укладення угоди, укладена добровільно без будь-якого примусу, про що свідчать дані в судовому засіданні пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 . Узгоджена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 міра покарання за ч. 1 ст. 272 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., відповідає санкції статті, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину. За таких обставин укладена угода відповідає вимогам КПК України і може бути затверджена судом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-УІІІ від 22 грудня 2016 року мотивуючи його тим, що він вчинив умисний злочин, який не є тяжким відповідно до ст. 12 КК України, є пенсіонером, раніше не судимий.
Захисник ОСОБА_4 підтримує клопотання обвинуваченого та не заперечує щодо застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році».
Прокурор не заперечує проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році», так як той скоїв умисний злочин, який не є тяжким та на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-УІІІ від 22 грудня 2016 року досяг пенсійного віку.
Враховуючи, що згідно п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-УІІІ від 22 грудня 2016 року передбачено, що необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016 року.
Керуючись ст.ст. 124, 368, 370, 371, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 листопада 2018 року, укладену між прокурором Конотопської місцевої прокуратути Сумської області та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст. 272 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання, призначеного даним вироком суду, на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016 року.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1