Ухвала
13 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 318/2000/17
провадження № 51-3596 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6
розглянув у судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 , в порядку ст. 206 КПК України, про застосування фізичного насильства,
встановив:
В судовому засіданні касаційної інстанції засуджений ОСОБА_6 , в порядку ст. 206 КПК України, заявив клопотання про те, що 20 листопада 2018 року працівниками Оріхівської виправної колонії (№88) до нього було застосоване фізичне насильство, під час якого спричинені тілесні ушкодження, поламано ребра. Повідомив, що адміністрація колонії та Київського СІЗО відмовили у наданні медичної допомоги та виклику поліції для перевірки вказаних ним фактів.
Заслухавши пояснення засудженого, який підтримав заявлене клопотання, думку прокурора, який вважав за необхідне перевірити вказані в заяві факти, вивчивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Також вказана стаття встановлює обов`язок держави гарантувати, з урахуванням практичних вимог режиму позбавлення волі, належний захист стану здоров`я та добробуту осіб, яких позбавлено волі, серед іншого, шляхом забезпечення їх необхідною медичною допомогою.
Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини викладену в рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», а саме, що коли особа висуває скаргу на погане поводження з нею, яке було таким, що порушує статтю 3 Конвенції, це положення, взяте у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в Конвенції, за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Так, органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось.
Аналогічної позиції у своїх рішеннях дотримується і Європейський суд з прав людини (справи «Пєтухов проти України», «Ухань проти України» та «Віслогузов проти України»), відповідно до якої державний орган повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.
В силу положень ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Враховуючи те, що обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятора, покладається на керівника такої установи, який зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів, а також приймаючи до уваги посилання засудженого ОСОБА_6 на застосування фізичного насильства, суд вважає за необхідне зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження останнього з метою виявлення на його тілі слідів застосування до нього фізичного насильства, а також зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор», у разі необхідності, забезпечити безпеку ОСОБА_6 згідно із законодавством.
Також, суд вважає за необхідне зафіксувати таку заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування - Київській місцевій прокуратурі №10 м. Києва, провести дослідження фактів, викладених у заяві ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 7, 9, 206, 206, 434 КПК України, суд
постановив:
Прийняти заяву засудженого ОСОБА_6 , в порядку ст. 206 КПК України, про застосування фізичного насильства.
Зобов`язати начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» у разі необхідності, забезпечити безпеку ОСОБА_6 , згідно із законодавством
Доручити відповідному органу досудового розслідування Київській місцевій прокуратурі №10 м. Києва, провести дослідження фактів, викладених у заяві ОСОБА_6
Касаційний розгляд кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року відкласти на 11 год. 00 хв. 23 січня 2019 року.
Доставити під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в Київському слідчому ізоляторі, у судове засідання Верховного Суду на 11 год. 00 хв. 23 січня 2019 року для участі у розгляді справи судом касаційної інстанції.
Про день, час та місце касаційного розгляду повідомити учасників судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7