Ухвала
про залишення скарги без руху
17 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 127/8178/18
провадження № 51- 10331 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про перегляд зазначених судових рішень, просить скасувати ухвалу судової колегії в кримінальних справах Дніпропетровського обласного суду від 27 липня 2000 року та прийняти рішення про застосування до нього положень ст.93 Кримінального кодексу України в редакції 1960 року (далі КК 1960 року).
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) пункту 5 ч.2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.
Однак засуджений ОСОБА_4 вищевказаних вимог закону не дотримався.
Так, засуджений ОСОБА_4 подав скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року, щодо яких зазначив відповідні обґрунтування, однак вимогу ставить про скасування ухвали Дніпропетровського обласного суду від 27 липня 2000 року та застосування до нього положень ст.93 КК 1960 року, проте така вимога до суду касаційної інстанції не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК,тому скаржнику необхідно конкретизувати свою вимогу щодо скасування судових рішень відповідно до зазначеної норми КПК.

Відповідно до ч.5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу.
Не погодившись із вищезазначеними рішеннями судів першої й апеляційної інстанцій, засудженийОСОБА_4 у скарзі посилається на незаконність судових рішень та недотримання судами положень ст.6 КК 1960 року, ст.4 КК в редакції 2001 року, однак Суд позбавлений можливості перевірити доводи скарги в цій частині, оскільки скаржником відповідно до вимог ч.5 ст.427 КПК не надано копії ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року, залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3