ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/930/18 Справа № 206/5483/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8

особи, щодо якої подано клопотання про

застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000744 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
якою застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити ухвалу суду щодо ОСОБА_9 у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання на спрямованість умислу, мету і мотив його дій при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, щосуд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідно до дослідженого судом висновку комплексної стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 172 від 27 вересня 2018 року, ОСОБА_9 в період часу, що має відношення до скоєння інкримінованого йому діяння, страждав і в цей час страждає хронічними психічними хворобами у формі вираженого розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії, що позбавило ОСОБА_9 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованого йому діяння, та на теперішній час іспитований також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними та потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладе з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Посилається на те, що із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Вважає, що висновки суду першої інстанції про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що свідчить про неправильне застосування такого закону.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року задоволено клопотання слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_12 , та застосовано щодо ОСОБА_9 на підставі ч. 2 ст. 19, п. 1 ст. 93, п. 3 ч. 1 ст. 94 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.
За встановлених в ухвалі обставин, ОСОБА_9 14.07.2018, приблизно о 11 годині 46 хвилин, прибув до торгівельної зали магазину «Продукти-57», ТОВ «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 29, де у нього раптово виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, у цей же день, приблизно о 11 годині 47 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні торгівельної зали вищевказаного магазину, упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов до стелажів з продуктами харчування та діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно взяв сметану 380 гр «Словяночка 15%», каву 500 гр «Jacobs Espresso в зернах», напій 2 л. «Fanta апельсин безалкогольний сильногазований», молоко 440 гр «Первомайський МКК незбиране згущене з цукром 8,5%», каву 190 гр «Jacobs Monarch розчинна сублімована» загальною вартістю 476,39 грн., яке сховав до свого пакету.
Далі, з метою полегшення реалізації своїх злочинних намірів та подальшого безперешкодного залишення приміщення магазину, ОСОБА_9 сховавши викрадене майно у пакет чорного кольору, впевнившись, що охорона біля кас зазначеного магазину відсутня, пройшов лінію касової зони не розрахувавшись за взятий товар, однак одразу був затриманий працівниками охорони магазину біля центрального входу у торгівельний зал магазину «Продукти-57» ТОВ «АТБ-маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 29, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочиного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, отже міг заподіяти ТОВ «АТБ-маркет» «Продукти-57» матеріальну шкоду у розмірі 476 гривні 39 копійок.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, особу, щодо якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, його законного представника і захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.
Згідно із ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:
1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;
2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Відповідно до ухвали суд першої інстанції встановив, що своїми умисними діями, ОСОБА_9 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме те, що у ОСОБА_9 раптово виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Також судом першої інстанції було досліджено висновок судово-психіатричної експертизи № 182 від 13 серпня 2015 року, та встановлено, що ОСОБА_9 , у період вчинення інкримінованого йому діяння та на цей час страждає хронічними психічними хворобами в формі вираженого розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії. Вказане хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_9 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованого йому діяння.
Разом з тим, суд встановив, що ОСОБА_9 , своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, коли відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 505 КПК України у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру до особи у стані неосудності встановлюється вчинення саме суспільно небезпечного діяння, а не кримінального правопорушення чи злочину як встановив суд.
Виходячи із передбачених ст. 19 КК України критеріїв, осудною є особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тоді як неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Враховуючи зазначене, особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.
Виходячи із положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.
Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки, зокрема, при вчиненні крадіжки винний усвідомлює, що він порушує право власності, таємно викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди.
Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності), а бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.
Отже, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.
Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином, а мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.
Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини, при цьому прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.
Тому із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.
ОСОБА_9 , перебуваючи у стані неосудності, не міг усвідомлювати суб`єктивну сторону вчинюваного ним суспільно небезпечного діяння, що свідчить про відсутність мати умисел і мету, які відповідно до ст. 505 КПК України в цьому випадку встановленню не підлягають.
Допущені порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що наявні підстави для скасування ухвали суду щодо ОСОБА_9 та постановлення нової ухвали на підставі ст. 407 КПК України, якою задовольнити клопотанняслідчого про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 .
Колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за таких обставин: приблизно о 11 годині 47 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні торгівельної зали вищевказаного магазину, пройшов до стелажів з продуктами харчування та шляхом вільного доступу, таємно взяв сметану 380 гр «Словяночка 15%», каву 500 гр «Jacobs Espresso в зернах», напій 2 л. «Fanta апельсин безалкогольний сильногазований», молоко 440 гр «Первомайський МКК незбиране згущене з цукром 8,5%», каву 190 гр «Jacobs Monarch розчинна сублімована» загальною вартістю 476,39 грн., яке сховав до свого пакету.
Далі, пройшов лінію касової зони не розрахувавшись за взятий товар, однак одразу був затриманий працівниками охорони магазину біля центрального входу у торгівельний зал магазину «Продукти-57» ТОВ «АТБ-маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 29, тобто вчинив усі дії, які направлені на таємне викрадення чужого майна, які не закінчив з причин, що не залежали від його волі, отже міг заподіяти ТОВ «АТБ-маркет» «Продукти-57» матеріальну шкоду у розмірі 476 гривні 39 копійок.
Зазначені обставини встановлені судом першої інстанції та не оспорювалися учасниками апеляційного провадження.
Враховуючи вищезазначене, на підставіч. 2 ст. 19, п. 1 ст. 93, п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України до ОСОБА_9 підлягають застосуваннюпримусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року задовольнити.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_9 щодо застосування примусових заходів медичного характеру скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_12 , про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі ч. 2 ст. 19, п. 1 ст. 93, п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4