Провадження №11-кп/801/449/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002221 від 01.06.2018,
за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2018 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уладівка, Літинського району, Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 3-м МВ у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій області 16.09.2016 року, ІПН НОМЕР_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, попередньо домовившись із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в невстановлені слідством дату та час, придбав за допомогою всесвітньої мережі Інтернет підроблене посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_9 , серії НОМЕР_3 із своїм фотозображенням.
Після чого, 31.05.2018 року, близько 22:00 години, під час руху за кермом автомобіля марки «Ford Escort», державний номерний знак НОМЕР_4 , по вул. Академіка Янгеля в м. Вінниці, поблизу будинку №4 ОСОБА_7 був зупинений працівниками патрульної поліції. В ході перевірки документів, на підставі яких ОСОБА_7 здійснював рух на вказаному транспортному засобі, останній умисно, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, надав для перевірки працівникам патрульної поліції вказане посвідчення водія серії НОМЕР_3 , таким чином використавши завідомо підроблений документ.
Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів за № 3591/18-21 від 12.07.2018 року, наданий бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України. Реквізити бланку документа виконано за допомогою кольорового струминного принтера, тобто має ознаки підробки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_6 просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2018 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 358, 69-1 КК України на 1 рік 3 місяці обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
В решті вирок залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його винуватості, вирок суду стосовно ОСОБА_7 підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 та ст. 413 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні визнав свою винуватість повністю. Щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання, а обставин, що обтяжують покарання, встановлено не було, будь-яких збитків або шкоди злочином заподіяно не було. Проте, суд першої інстанції призначив ОСОБА_11 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі, тобто визначив максимальний строк найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією даної статті, чим не дотримався вимог ст. 69-1 КК України, не застосувавши спеціальні правила призначення покарання та призначив обвинуваченому покарання що є більшим, ніж дві третини максимального строку найбільш суворого покарання, визначеного санкцією ч.4 ст. 358 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її обґрунтованою та такою, що відповідає також і його інтересам.
Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.
Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Водночас наведені в апеляційній скарзі прокурора порушення судом закону України в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає обґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 69-1 КК України та роз`яснень п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.
Саме такий правовий висновок зроблено і Верховним Судом України при винесенні постанови у справі № 5-23кс-16 від 14.04.2016, якою задоволено заяву заступника Генерального прокурора України, з приводу застосування ст. 69-1 КК України.
Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання, а обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було. Згідно з формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним, будь-яких збитків або шкоди злочином заподіяно не було.
Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Як вбачається з оскаржуваного вироку від 27.12.2018, суд першої інстанції призначив ОСОБА_11 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі, тобто визначив максимальний строк найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією даної статті.
Таким чином, апеляційний суд повністю погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_12 судом не дотримано вимог Закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано положення ст. 69-1 КК України, тобто спеціальні правила призначення покарання та призначено обвинуваченому покарання що є більшим, ніж дві третини максимального строку найбільш суворого покарання, визначеного санкцією ч. 4 ст. 358 КК України.
Таке неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність (ст. 69-1 КК України), є підставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КК України.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419, 425, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 358 , ст. 69-1 КК України на один рік три місяці обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: