№707/1804/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0000393 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Софіївка Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , учасника бойових дій (АТО), не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 11.03.2018 року близько 23:00 години, діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_5 , перебуваючи біля під`їздів 1-3 будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно (попередньо впевнившись, що за їхніми протиправними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих), умисно (усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій), з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрали два каналізаційні люки, які перебувають на балансі Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області (вартість одного ліка становить 600 грн.) після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд та завдавши спільними з ОСОБА_5 діями Червонослобідській сільській раді матеріальних збитків на загальну суму 1200 грн.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому їм обвинуваченні визнали повністю, щиро розкаялись і пояснили, що дійсно викрали два каналізаційні люки за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Представник потерпілого раніше пояснив, що претензій до обвинувачених не має і просив в подальшому проводити розгляд справи без його участі.

У порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без участі представника потерпілого, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у ракурсі норм ст. 91 того ж Кодексу, а претензій майнового характеру Червонослобідська сільська рада Черкаського району до обвинувачених не має.

Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, пояснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Суд, допитавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених, прийшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доведена «поза розумним сумнівом» і знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди потерпілій особі. Обставин, що обтяжують покаранняОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (зокрема державний обвинувач просив призначити обвинуваченому міру покарання у виді обмеження волі і звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з чим погодився сам обвинувачений), ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості; особу обвинуваченого: на час вчинення злочину раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; має на утриманні малолітнього сина; визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, щире каяття у скоєному, відшкодування завданої шкоди потерпілій особі; приймаючи до уваги дані досудової доповіді пробаційного органу вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді обмеження волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (зокрема державний обвинувач просив призначити обвинуваченому міру покарання у виді обмеження волі і звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з чим погодився сам обвинувачений), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості; особу обвинуваченого: на час вчинення злочину має погашену судимість, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітнього сина, є учасником АТО, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, щире каяття у скоєному, відшкодування завданої шкоди потерпілій особі; приймаючи до уваги дані досудової доповіді пробаційного органу вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді обмеження волі.

Проте з урахуванням обставин, які сприяли вчиненню злочину та проаналізувавши поведінку обвинувачених після вчинення злочину, їх щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, відшкодування у повній мірі завданої шкоди, суд приходить до висновку що при призначенні покарання також має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому виправлення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і попередження вчинення ними нових злочинів можливе без ізоляції останніх від суспільства, у зв`язку з чим є можливим звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання, в порядку ст.75 КК України, визначивши їм іспитовий строк та поклавши обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, і випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Процесуальні витрати по справі відсутні.

Матеріальна шкода, завдана неправомірними діями обвинувачених, відшкодована ними у повному обсязі.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Міра запобіжного заходу стосовно обвинувачених не обиралась.

Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 2-х років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 2-х років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 30 днівз дня проголошення вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1