ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/83/16-к
Провадження: №11-сс/819/267/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження №0007257 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2019 року, якою цивільному позивачу ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
10 квітня 2019 року ОСОБА_7 , як цивільний позивач, звернувся до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням в якому просив в рамках кримінального провадження №0007257 від 14 грудня 2015 року, накласти арешт на автомобіль марки «BMW», моделі «520», чорного кольору, 2004 року випуску, номерний знак: НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , шляхом встановлення заборони користування та відчуження вказаним майном.

Крім того просив вилучити та поставити на спеціальний майданчик зазначений транспортний засіб.

Своє клопотання ОСОБА_7 мотивував тим, що СВ ХВП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0007257 від 14 грудня 2015 року за ч.1 ст.358 КК України, за заявою ОСОБА_7 , з приводу того, що його знайомий на ім`я ОСОБА_8 , підробивши документи, переоформив по генеральній довіреності вказаний транспортний засіб.

При цьому, встановлено, що 18 вересня 2015 року зазначений автомобіль поставлено на облік із номерним знаком НОМЕР_1 в РЕР УДАІ УМВС в Тернопільській області, на ім`я ОСОБА_9 , яка попри накладення арешту на автомобіль, продовжує ним користуватися, що може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0007257 відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання ОСОБА_7 не обґрунтоване належними доказами на підтвердження подачі скаржником цивільного позову, існування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а також повідомлення ОСОБА_8 про підозру у кримінальному провадженні №0007257 від 14 грудня 2015 року, за ч.1 ст.358 КК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та накласти арешт на транспортний засіб марки «BMW», моделі «520», чорного кольору, 2004 року випуску, номерний знак: НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , шляхом встановлення заборони користуватися та розпоряджатися вказаним автомобілем. Крім того просить вилучити зазначений транспортний засіб та помістити його на спеціальний майданчик.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 вказує, що слідчим суддею залишено поза увагою, що в разі незастосування заборони подальшого користування та розпорядження зазначеним автомобілем, існує загроза його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення.

Зазначає, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно, будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України.

ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи чи забезпечення його участі в судовому засіданні на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, в судових дебатах прокурор залишився на своїй позиції, вивчивши матеріали провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0007257, як цивільний позивач (а.п.2), що як вбачається із технічного запису судового засідання від 12 квітня 2019 року, заявник також підтвердив у судовому засіданні.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається зокрема з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 ст.170 КПК України визначено, що у випадку накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вказаною нормою зокрема встановлено праву підставу для накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) якою є наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а також визначено виключний перелік осіб на майно яких може бути накладено арешт із вказаною метою: підозрюваний, обвинувачений, засуджений, фізична чи юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за завдану шкоду.

З огляду на зазначені положення кримінального процесуального законодавства, законодавцем також встановлені відповідні вимоги до клопотання цивільного позивача про арешт майна, що наведені в ст.171 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним провадженням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Разом із цим, як вбачається із матеріалів провадження, зокрема клопотання про арешт майна та долучених до нього документів, скаржником не наведено перелічених правових підстав для накладення арешту на майно та належним чином не обґрунтовано необхідність накладення арешту на автомобіль марки «BMW», моделі «520», чорного кольору, 2004 року випуску, номерний знак: НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , саме з метою забезпечення цивільного позову. Натомість клопотання скаржника містить лише посилання на загальні норми КПК України щодо арешту майна.

Крім того, ОСОБА_7 не долучено до клопотання цивільний позов, що заявлений ним в кримінальному провадженні, а також відомостей про повідомлення про підозру будь-якій особі в рамках кримінального провадження №0007257. Саме клопотання не містить жодних відомостей про розмір шкоди завданої ОСОБА_7 кримінальним правопорушенням.

Частиною 3 ст.173 КПК України на слідчого суддю, суд при вирішенні питання про арешт майна, покладено обов`язок врахувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальної кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримання юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановивши у відповідності до положень ст.173 КПК України наведені фактичні обставини провадження за клопотанням ОСОБА_7 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку, щодо його необґрунтованості оскільки, ні доводами клопотанням заявника, ні долученими до нього документами не доведено існування правових підстав для накладення арешту на вказаний автомобіль, з метою забезпечення цивільного позову.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання не вбачає, а доводи апеляційної скарги є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до обґрунтування необхідності накладення арешту з інших підстав, що не заявлялися апелянтом під час розгляду клопотання в суді першої інстанції.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції також не встановлено.
З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.171-174, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0007257 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_3