ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/889/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянка України, маюча середню освіту, знаходиться у цивільному шлюбі, має на утриманні п`ять малолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та їй призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

3 грудня 2018 року приблизно о 9 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «EVA» № 158, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Праці, буд. 31-е, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, будучи впевненою, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшла до відділу продажу дезодорантів магазину «EVA» № 158, де шляхом вільного доступу зі стелажу таємно викрала один жіночий дезодорант вартістю 59 грн. 90 коп, що належить TOB «Руш». Далі ОСОБА_9 підійшла до відділу продажу засобів гігієни ротової порожнини магазинну «EVA» № 158, де шляхом вільного доступу зі стелажу таємно викрала олівець для відбілювання зубів вартістю 119 гривень, що належить TOB «Руш». Після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном залишила місце вчинення злочину та розпорядилась ним на свій власний розсуд, чим завдала TOB «РУШ» майнову шкоду на суму 178 грн. 90 коп.
Крім того, 3 грудня 2018 року приблизно о 10 год. 12 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «EVA» № 158, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Праці, буд. 31-е, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, будучи впевненою, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, зі стелажу взяла флакон туалетної води вартістю 899 гривень, що належить TOB «Руш», яку спочатку заховала у шарф, після чого склала до полімерного пакету. Далі ОСОБА_9 пішла на вихід з приміщення магазину, де спрацювала сигналізація. Однак ОСОБА_9 , яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, не змогла його завершити з причин, які не залежали від її волі, оскільки залишаючи приміщення магазину була виявлена касиром ОСОБА_10 , яка припинила її злочинні дії.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом дій ОСОБА_7 , вважає призначене їй покарання таким, що є несправедливим внаслідок своєї суворості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 давала показання, приймала активну участь в розслідуванні, надавала пояснення, брала участь у проведенні слідчих експериментів, зробила для себе висновки, більше не буде скоювати злочини, бажає виховувати своїх 5 дітей та опікуватися ними.

Просить вирок змінити та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність судимостей, позитивні характеристики за місцем проживання та наявність на утриманні 5 малолітніх дітей за обставини, що пом`якшують покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченої, яка негативно ставиться до вчинених злочинів, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, а також врахував те, що обвинувачена повністю повернула викрадене майно.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченою можливо з призначенням їй остаточного покарання за сукупністю злочинів у вигляді 1 року позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, однак підстави для призначення їй покарання у вигляді штрафу відсутні і через те, що згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачена не працевлаштована, не має офіційного джерела доходу, що в свою чергу і стало причиною вчинення корисливих злочинів.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та даним про її особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 було призначене покарання в майже мінімальних межах санкції, призначаючи остаточне покарання у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України суд застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, а також звільнив від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, що також не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його суворість.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Крім того, перевіряючи вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченої щодо можливості призначення їй покарання у вигляді штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зі змісту пункту 4 частини 1 статті 408 КПК України слідує, що апеляційний суд змінює вирок місцевого суду лише у випадках, коли при цьому не погіршується становище засудженого, та скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у випадках, передбачених пунктами 1- 4 частини 1 статті 420 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подав лише захисник обвинуваченої, в якій просив його змінити та призначити покарання у виді штрафу.

Однак, враховуючи те, що суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді 1 року позбавлення волі з випробуванням та зі встановленням іспитового строку 1 рік, а у разі призначення апеляційним судом покарання у виді штрафу його необхідно було б відбувати реально, то своїм рішенням апеляційний суд погіршив би становище обвинуваченої.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 310/10630/18