Справа № 573/2377/18
Номер провадження 1-кп/573/44/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 жовтня 2018 року за №0000543 , по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,,

ВСТАНОВИВ:
18 жовтня 2018 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення, взявши із собою розвідний ключ та два полістиролові мішки, на велосипеді марки «Мінськ» прибув до залізничної колії перегону ст. Ворожба ст. Волфіне 299 км пікет 5, що в м. Ворожба Білопільського району Сумської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно небезпечних наслідків у виді завдання матеріальної шкоди власнику майна, шляхом вільного доступу скрутив з вказаної залізничної колії деталі верхньої будови, а саме 199 болтів клемних з гайкою, загальною вартістю 1 027 грн. 59 коп., 199 клем загальною вартістю 1 036 грн. 35 коп. та 199 двовиткових шайб Р-65 загальною вартістю 313 грн. 72 коп., що знаходяться на балансі Виробничого підрозділу Конотопської дистанції колій регіональної філії «Південно Західна залізниця» АТ «Українська залізниця», які завантажив до двох полістиролових мішків, які мав при собі, та на велосипеді вивіз за межі залізничної колії, таким чином розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив Виробничому підрозділу Конотопської дистанції колій регіональної філії «Південно Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 2 377 грн. 66 коп.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільно небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення матеріальної шкоди потерпілій особі та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема підтвердив, що 18 жовтня 2018 року близько 22 години, взявши з дому розвідний ключ та два полістиролових мішки, з метою вчинення крадіжки на велосипеді марки «Мінськ» прибув до залізничної колії перегону ст. Ворожба ст. Волфіне 299 км пікет 5, що неподалік кладовища в м. Ворожба Білопільського району Сумської області, де таємно скрутив 199 болтів клемних з гайкою, 199 клем та 199 довиткових шайб Р-65, помістив їх у два полістиролових мішки, на велосипеді вивіз за межі залізничної колії та заховав неподалік у кущах, а наступного дня здав на пункт прийому металобрухту, за що отримав близько 1 000 грн., які використав для власних потреб. Вартість викраденого майна не оспорює.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку останнього до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, а також думку представника потерпілої особи ВП Конотопської дистанції колій регіональної філії «ПЗЗ» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_5 , який у судовому підтримав думку прокурора щодо можливості призначення обвинуваченому покарання у межах санкції кримінального закону, за яким кваліфікуються його діяння, у виді штрафу (а. с. 41-46).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує положення ст. ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Таким чином, беручи до уваги що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище пом`якшуючі відповідальність обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 заслуговує на покарання в межах санкції зазначеної частини статті, у виді штрафу.

На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання в межах альтернативної санкції закону про кримінальну відповідальність, суд керується висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №5 - 48к13 від 23 січня 2014 року, які в силу ст. 458 КПК України є обов`язковими.

Зокрема, у вказаній постанові Верховний Суд України висловся щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у пункті 77 рішення в справі «Довженко проти України» від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

В ході судового розгляду справи представником потерпілого заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» 2 853 грн. 19 коп. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди з урахуванням ПДВ, який обвинувачений визнав повністю.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 127 та ч. 1 ст. 128 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що реальна вартість викраденого обвинуваченим майна становить 2 377 грн. 66 коп. Проте, з урахуванням ПДВ загальний розмір завданих потерпілому у кримінальному провадженні матеріальних збитків становить 2 853 грн. 19 коп. Вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» у повному обсязі.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази: три клемних болта в зборі, передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 , залишити власнику - Виробничому підрозділу Конотопської дистанції колій регіональної філії «Південно Західна залізниця» АТ «Українська залізниця»; велосипед марки «Мінськ», зеленого кольору, переданий на зберігання підозрюваному ОСОБА_4 , залишити останньому як власнику (а. с. 47-50).

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 2 853 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят три) гривні 19 копійок в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Речові докази: три клемних болта в зборі залишити власнику - Виробничому підрозділу Конотопської дистанції колій регіональної філії «Південно Західна залізниця» АТ «Українська залізниця», велосипед марки «Мінськ», зеленого кольору, залишити ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: