Справа № 159/5741/18
Провадження № 1-кп/159/441/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2018 року м. Ковель

Колегія суддів Ковельського міськрайонного суду Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001576 від 20 липня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Торчин Луцького району Волинської області, громадянина України, тимчасово безробітного, неодруженого, без постійного місця реєстрації, фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_7 19 липня 2018 року, після 19 год., вечора усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, потерпілому ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклого конфлікту, в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий, використовуючи саморобний кухонний ніж, раптово, умисно, наніс потерпілому два удари вказаним ножем, один з яких в нижню третину лівого передпліччя, а інший - у ліву здухвинну ділянку черевної порожнини, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді наскрізної рани нижньої третини лівого передпліччя та проникаючого ножового поранення черевної порожнини в лівій здухвинній ділянці з пошкодженням мезосигми та тонкого кишківника з розвитком гемоперитонеуму та постгеморагічної анемії, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином ОСОБА_7 , своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння потерпілому, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочині, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав повністю та по суті пред`явленого обвинувачення показав, що з потерпілим на протязі більше трьох років перебував у дружніх, товариських стосунках. Часто з ним зустрічався, вони допомагали один одному по господарству, періодично він проживав тимчасово в будинку потерпілого і за цей період між ними будь-яких конфліктів не виникало.

19.07.2018 року, в післяобідню пору, він, потерпілий, співмешканка останнього по імені «Люба», його знайома « ОСОБА_9 » розпивали спиртні напої в м.Ковелі поблизу річки, неподалік від будинку потерпілого. Останній пішов додому раніше, а вони втрьох через деякий час послідували за ним до будинку потерпілого. Виявивши, що будинок закритий із середини, почали стукати у вікна та двері, а коли потерпілий відчинив їх, то він зайшов в приміщення будинку і через стан алкогольного сп`яніння між ними виник словесний конфлікт під час якого потерпілий тримав в руці ніж, так як чистив картоплю і сказав « що його заріже». Тоді він, в свою чергу, вихватив з руки потерпілого ніж та раптово наніс йому двічі удар по тілу останнього. Ствердив, що перший удар було нанесено в черевну порожнину потерпілого, а інший прийшовся в руку останнього. Побачивши поранення він вийшов з будинку та повідомив ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які перебували на той час на подвір`ї, що порізав потерпілого. Він не залишав подвір`я до приїзду швидкої допомоги, а також телефонував у відділ поліції з приводу цього конфлікту. Коли під`їхали працівники поліції, він добровільно підійшов до них та розповів про нанесення поранення потерпілому.

Категорично ствердив, що наміру заподіяти смерть потерпілому не мав так як для цього у нього не було жодних підстав, а наносив удари ножем через стан алкогольного сп`яніння в чому щиро розкаюється, визнавши свою провину у заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Крім повного визнання своєї винуватості, в скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст. 121 КК України, вина обвинуваченого доводиться наступними доказами, які були предметом дослідження в судовому засіданні.

-у відповідності з Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.07.18 року, потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся в правоохоронні органи із заявою, в якій зазначив, що 19.07.18 року, близько 20.00 год., за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , наніс йому тілесні ушкодження;

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.07.18 року, підтверджено факт початку досудового розслідування відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, а в подальшому за ч.2 ст. 15, ст.115 ч.1 КК України;

-у відповідності з Протоколом огляду місця події від 19.07.18 року підтверджена та обставина, що конфлікт стався в будинку АДРЕСА_2 , про що свідчать виявлені та вилучені сліди (плями) речовини бурого кольору, схожі на кров в кімнаті будинку та на його подвір`ї, а також одязі. В приміщенні цього будинку було виявлено та вилучено господарські саморобні ножі.

-іншим Протоколом огляду від 20.07.18 року підтверджено також, що на ділянці місцевості, яка знаходиться поблизу будинку за адресою АДРЕСА_3 , знаходився гр. ОСОБА_8 , 1949 року народження, поряд з яким на землі, виявлено полімерний пакет синього кольору, в якому знаходились, чоловічі штани коричневого кольору, на передній частині яких, виявлено плями у виді крапель речовини бурого кольору, ззовні схожі на кров та чоловіча сорочка в клітинку зеленого та коричневого кольорів на лівій передній частині якої, виявлена аналогічна речовина;

-Згідно Висновку судово-імунологічної експертизи на наданих на експертизу об`єктах, вилучених 20.07.18 року в ході огляду місця події, тобто на одязі ОСОБА_8 , а саме на сорочці та штанах, виявлено кров людини, яка може походити від останнього. Походження даної крові від ОСОБА_7 виключається;

-про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 свідчить консультативний висновок спеціаліста від 19.07.18 року;

-за висновком судово-медичної експертизи від 20.08.18 року у потерпілого ОСОБА_8 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді - проникаючого ножового поранення черевної порожнини в лівій здухвинній ділянці з пошкодженням мезосигми та тонкого кишківника з розвитком гемоперитонеуму та постгеморагічної анемії, наскрізної різаної рани нижньої третини лівого передпліччя, що утворились від дії предмету, який має колото-ріжучі властивості, можливо від ударів ножем, в час вказаний в ухвалі суду та в медичній документації, і за ступенем тяжкості відноситься до категорії проникаюче ножове поранення черевної порожнини в лівій здухвинній ділянці з пошкодженням мезосигми та тонкого кишківника з розвитком гемоперитонеуму та постгеморагічної анемії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

-За Висновком медико-криміналістичної експертизи речових доказів, згідно матеріалів досудового розслідування встановлено, що на сорочці вилученій у потерпілого ОСОБА_8 виявлено два колото різаних ушкодження на лівому рукаві, які утворилися від двохкратної дії плоского колюче ріжучого предмету, типу клинка ножа з лезом і обушком. Пошкодження на одязі повністю співпадають з ушкодженнями на тілі потерпілого, при цьому механізм утворення тілесних ушкоджень не суперечить показанням потерпілого наданих ним під час проведення слідчого експерименту;

-В ході проведення слідчого експерименту ( протокол від 27.08.18 року) потерпілий ОСОБА_8 на місці розказав і показав механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень;

-За висновком судово-психіатричної експертизи проведеної відносно ОСОБА_7 , встановлено, що останній ознак будь-якого психічного захворювання, а рівно - тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення не виявлялася. Цим же висновком підтверджено, що і на даний час ОСОБА_7 ознак будь-якого психічного захворювання не має, а в період що відноситься до часу вчинення злочину він перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації ( простого алкогольного сп`яніння) і міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;

-Висновком наркологічної експертизи підтверджено, що обвинувачений страждає алкоголізмом та потребує протиалкогольного лікування.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні, в цілому підтвердив показання обвинуваченого про те, щодо даного конфлікту у них були хороші, товариські стосунки. Деякий час ОСОБА_7 тимчасово проживав у нього і будь-яких конфліктів між ними не виникало.

В цей день він разом зі своєю співмешканкою по імені «Люба» та обвинуваченим і знайомою по імені « ОСОБА_9 » в післяобідню пору, відпочивали біля річки неподалік його місця проживання, де разом розпивали спиртні напої, проте він в меншій кількості і з-за стану свого здоров`я. Перебуваючи у хворобливому стані, він першим залишив місце відпочинку та прийшовши додому закрив вхідні двері із середини. Через деякий час почув як хтось стукає у двері, а відчинивши побачив вказаних осіб. Тоді в будинок зайшов лише ОСОБА_7 і між ними виник словесний конфлікт із за того, що він хотів відпочивати « дуже боліла голова», а вони в цьому йому заважали. ОСОБА_7 в свою чергу, категорично запевнив, що він в його будинку буде проживати, проте він на це не погоджувався та проганяв з приміщення. Потерпілий показав, що на скільки пригадує, ОСОБА_7 говорив в його адресу « тоді я тебе заб`ю», проте цієї обставини категорично стверджувати не може. Під час словесного конфлікту, обвинувачений із тумбочки взяв ножа та раптово наніс йому удар в ділянку черевної порожнини проте вдарив перше в руку, а другий удар було нанесено в цю частину його тіла. Після нанесення ударів ОСОБА_7 залишив його, а він у свою чергу пішов в іншу кімнату, де перев`язав руку та вийшов на подвір`я і підійшовши через вулицю до сусіда з проханням викликати швидку допомогу, проте дізнався, що карета швидкої допомоги вже під`їжджає. Більше про обставини події пояснити нічого не може.

Крім того потерпілий, категорично ствердив, що підстав у ОСОБА_7 позбавити його життя не було. Він фактично не оборонявся і останній міг у випадку такого бажання нанести ножем інші удари в різні частини його тіла. Вважає, що цей конфлікт і отримання ним ножових поранень стались лише через стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого. З цих підстав, просить суд обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі. Підтвердив, що будь-яка шкода зі сторони обвинуваченого йому не відшкодована, хоча він її потребує так як із-за поранень є фактично інвалідом і не може фізично працювати.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожна окремо показали, підтвердивши показання обвинуваченого та потерпілого в частині перебування їх всіх біля річки в м.Ковелі на відпочинку в післяобідню пору доби 19.07.18 року, де всі разом розпивали спиртні напої та відсутність між ними будь-яких конфліктів на той час. Вони також показали, що між обвинуваченим та потерпілим були хороші, дружні стосунки. Ствердили також, що першим місце відпочинку залишив потерпілий, а всі вони через деякий час пішли за ним, тобто до місця проживання останнього.

ОСОБА_12 додатково показала, що коли вони підійшли до будинку то виявили, що він зачинений із середини, а тому почали стукати у вікна та двері. Коли потерпілий відчинив двері, то почав кричати «Чого ламаєте, ідіть звідси, позабиваю». Вона та ОСОБА_11 , залишились на подвір`ї, а обвинувачений зайшов в приміщення будинку і що там відбувалося їй не відомо. Через незначний проміжок часу на подвір`ї вона побачила пораненого потерпілого та ОСОБА_7 , який повідомив, що порізав ОСОБА_8 . Тоді він почав телефонувати, можливо із свого мобільного телефону як вона зрозуміла, на швидку допомогу та в поліцію при цьому залишався разом з ними. Коли потерпілого забрала швидка допомога, то через деякий час під`їхав автомобіль з працівниками поліції і до них добровільно підійшов ОСОБА_7 сівши в автомобіль.

Свідок ОСОБА_11 також додатково показала,що через стан алкогольного сп`яніння, детально подробиць події не пам`ятає, однак категорично стверджує, що обвинувачений, після нанесення ножових поранень потерпілому викликав працівників поліції самостійно, а по їх приїзду добровільно підійшов до них та сів в автомобіль.

Таким чином на підставі аналізу, зібраних по справі доказів в їх сукупності, колегія суддів, приходить до глибокого переконання про доведеність факту скоєння обвинуваченим саме кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, тобто умисне заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого в частині погрози зі сторони потерпілого, висловленої в його адресу, під час тримання в руці ножа, суд вважає їх надуманими які повністю спростовані показаннями потерпілого і об`єктивною обстановкою на той час (потерпілий перебував вдома, відпочиваючи, при цьому закрив будинок зсередини).

Деякі суперечності в показаннях обвинуваченого, нанесення першого удару в черевну порожнину, а потім в руку та в показаннях свідків, щодо виклику швидкої допомоги, кількості випитого спиртного і тому подібне, на переконання суду є несуттєвими, оскільки даючи такі показання, вказані особи, об`єктивно можуть не пригадувати конкретних обставин по справі із-за давності події та перебування в стані алкогольного сп`яніння на час скоєння злочину.

Ці розбіжності в показаннях на переконання колегії суддів, будь-яким чином не спростовують факт умисного заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння саме обвинуваченим.

Орган досудового розслідування інкримінував в обвинувачення ОСОБА_7 скоєння ним злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху на вбивство потерпілого.

Дана правова кваліфікація кримінального правопорушення (злочину) на переконання суду є невірною, а тому дії останнього слід перекваліфікувати на ч.1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечне для життя в момент заподіяння.

Даючи саме таку кваліфікацію діям обвинуваченого, суд виходить із таких обставин.

Відповідно до ч.1 ст.15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з ч.2 ст.24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого | діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажали їх настання.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи йото суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Судова практика для з`ясування змісту й спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших і тілесних ушкоджень. причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (п.22 постанови Пленуму ВС «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 7.02.2003 №2). Аналогічна позиція викладена в постанові судової палати в кримінальних справах ВСУ від 13 січня 2013 року № 5-32 кс 12.

Наносячі удари ножем потерпілому , обвинувачений достеменно усвідомлював суспільно-небезпечний характер свої дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого. Водночас, цілеспрямовано наносячи удари не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю ( тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в даному випадку ОСОБА_7 діяв із невизначеним «неконкретизованим» умислом за якого він хоча і бажав спричинити або свідомо припускав спричинення шкоди потерпілому, але при цьому не конкретизував точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди, а тому в даному конкретному випадку обвинувачений має відповідати за той результат ( шкоду), які фактично було заподіяно умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Даний висновок колегії суддів ґрунтується не тільки на показаннях самого обвинуваченого, але й підтверджується іншими доказами по справі, і зокрема, його наступними діями після заподіяння тілесних ушкоджень. Так після нанесення удару ножем в черевну порожнину, обвинувачений відразу зупинився, викинувши ножа, хоча мав реальну можливість нанести ним додатково удари по тілу потерпілого. Після того, як вийшов з приміщення будинку, то відразу повідомив сторонніх осіб, про те, що заподіяв тілесні ушкодження потерпілому. По приїзду працівників поліції, підійшовши до них, повідомив, що саме він заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, визнавши таким чином, свою винуватість.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винуватого та всі обставини справи у їх сукупності. До обтяжуючої покарання обставини суд відносить скоєння обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння, а до пом`якшуючої визнання своєї вини та щире каяття в скоєному.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України про те, що особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд приходить до глибокого переконання про можливість та необхідність призначити обвинуваченому покарання в межах санкції закону за яким він притягується до відповідальності, в мінімальних розмірах, так як таке покарання буде відповідати особі винного, фактично скоєному, заподіяним наслідкам та обставинам при яких вони були заподіянні і відповідно буде справедливим.

Суд при цьому враховує конкретні обставини справи, а саме те, що заподіяння тілесних ушкоджень відбулось в ході конфлікту на ґрунті пияцтва .

Поряд з цим суд враховує також позитивну характеристику на обвинуваченого,його майновий та сімейний стан, ставлення до скоєного, а також ту обставину, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає

Доляречових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України, а процесуальні витрати пов`язані з проведенням судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок відбування покарання рахувати з моменту затримання, тобто 04.10.2018 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судової-імунологічної експертизи в сумі 5807 грн. 13 коп.

Речові докази : а саме одяг- потерпілого ОСОБА_8 : сорочка з тканини зеленого, коричневого та білого кольорів, штани типу «джинси» з тканини коричневого кольору; футболка з тканини червоного кольору, саморобний ніж загальною довжиною 22,2 см, які знаходяться в камері речових доказів Ковельського ВП ГНУП у Волинській області повернути потерпілому.
Штани з тканини темно-синього кольору марки «Nicely», сорочка з тканини темно-синього кольору марки «Реnquin», що належать ОСОБА_7 та перебувають на відповідальному зберіганні у Ковельському ВП ГУНП у Волинській області повернути останньому.
Рулон клейкої стрічки типу «скотч», фрагмент марлевої серветки зі змивом з підлоги у кухні, фрагмент марлевої серветки зі змивом з лінолеуму на вулиці та контрольний зразок марлевої серветки знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинувачему, захисникові, потерпілому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3