КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3027/17
Провадження № 1-кп/552/8/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2019 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000042 від 15.09.2016 року стосовно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Лисянка Лисянського району Черкаської області, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з вищою освітою, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший лейтенант», учасника бойових дій в зоні проведення АТО, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Згідно з обвинувальним актом, органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він, будучи військовою службовою особою, займаючи посаду заступника командира роти охорони по роботі з особовим складом батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , використовуючи своє службове становище та пов`язані із цим можливості, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та метою отримати уявний авторитет перед командуванням даного батальйону, знаходячись у приміщенні розташування (казарми) батальйону охорони вказаної військової частини за адресою: АДРЕСА_1 , не вірно розуміючи засади і принципи військового обов`язку та військової служби одержував неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функції держави за наступних обставин.

Так, перебуваючи під негласним контролем правоохоронних органів, ОСОБА_9 29.09.2016 року, о 07.30 год. одержав від прапорщика ОСОБА_10 із рук в руки неправомірну вигоду - грошові кошти у сумі 1 100 грн. разом із списком військовослужбовців 3 роти батальйону охорони щодо здачі цих грошей нібито на господарські, ремонтні та соціальні потреби підрозділу за його, ОСОБА_9 , вплив на командира вказаної роти старшого лейтенанта ОСОБА_11 та командира зазначеного батальйону підполковника ОСОБА_12 за не притягнення до дисциплінарної відповідальності з метою отримання у повному обсязі грошового забезпечення (зарплати) наступного місяця, тобто у жовтні 2016 року.
Цього ж дня о 08.00 год., перебуваючи під негласним контролем правоохоронних органів, ОСОБА_9 одержав від прапорщика ОСОБА_13 із рук в руки неправомірну вигоду - грошові кошти у розмірі 1300 грн. разом із списком військовослужбовців 2 роти батальйону охорони щодо здачі цих грошей нібито на господарські, ремонтні та соціальні потреби підрозділу за вплив на командира вказаної роти старшого лейтенанта ОСОБА_14 та командира зазначеного батальйону підполковника ОСОБА_15 за не притягнення до дисциплінарної відповідальності з метою отримання у повному обсязі грошового забезпечення (зарплати) наступного місяця, тобто у жовтні 2016 року.
28.10.2016 року о 09.00 год., перебуваючи під негласним контролем правоохоронних органів, ОСОБА_9 одержав від прапорщика ОСОБА_13 із рук в руки неправомірну вигоду - грошові кошти у розмірі 1780 грн. разом із списком військовослужбовців 2 роти батальйону охорони щодо здачі цих грошей нібито на господарські, ремонтні та соціальні потреби підрозділу за вплив на командира вказаної роти старшого лейтенанта ОСОБА_14 та командира зазначеного батальйону підполковника ОСОБА_12 за не притягнення до дисциплінарної відповідальності з метою отримання у повному обсязі грошового забезпечення (зарплати) наступного місяця, тобто у листопаді 2016 року.

15.11.2016 року о 08.30 год., тимчасово виконуючий обов`язки заступника командира батальйону охорони по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , перебуваючи під негласним контролем правоохоронних органів, одержав від прапорщика ОСОБА_10 із рук в руки неправомірну вигоду - грошові кошти у розмірі 1500 грн. разом із списком військовослужбовців 3 роти батальйону охорони щодо здачі цих грошей нібито на господарські, ремонтні та соціальні потреби підрозділу за вплив на командира вказаної роти старшого лейтенанта ОСОБА_11 та командира зазначеного батальйону підполковника ОСОБА_12 за не притягнення до дисциплінарної відповідальності з метою отримання у повному обсязі грошового забезпечення (зарплати) наступного місяця, тобто у грудні 2016 року.
Цього ж дня, о 13.00 год., перебуваючи під негласним контролем правоохоронних органів, ОСОБА_9 одержав від прапорщика ОСОБА_13 із рук в руки неправомірну вигоду - грошові кошти у сумі 980 грн. разом із списком військовослужбовців 2 роти батальйону охорони щодо здачі цих грошей нібито на господарські, ремонтні та соціальні погреби підрозділу за вплив на командира вказаної роти старшого лейтенанта ОСОБА_14 та командира зазначеного батальйону підполковника ОСОБА_12 за не притягнення до дисциплінарної відповідальності з метою отримання у повному обсязі грошового забезпечення (зарплати) наступного місяця, тобто у грудні 2016 року.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 369-2 КК України як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішеня особами, уповноваженими на виконання функцій держави.
05.03.2019 року прокурор в судовому засіданні оголосив постанову про відмову від підтримання висунутого ОСОБА_9 обвинувачення. Своє рішення мотивував тим, що під час розгляду провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, у період з 15.05.2017 по 15.01.2019 судом досліджено у повному обсязі письмові, речові докази, а також безпосередньо допитано всіх свідків, заявлених сторонами обвинувачення та захисту.

Зазначив, що під час судового розгляду було встановлено факт щомісячного збирання грошових коштів з військовослужбовців батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 у період з вересня по листопад 2016 року.

Разом з тим, 91 свідок із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , допитаних у суді, показали, що кошти вони здавали добровільно, без будь-якого примусу, а обвинувачений ОСОБА_9 жодного роду вимог про необхідність передачі йому коштів у якості неправомірної вигоди не висував. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 хоча і заперечили добровільність збору коштів, конкретних фактів притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 за відсутності передбачених статутами Збройних Сил України підстав з метою тиску на них суду не навели.

Свідок ОСОБА_12 заперечив факт притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців, які відмовлялися здавати кошти, та можливість протиправного впливу підлеглими на прийняття ним рішень, зазначивши, що вказані кошти призначалися для закупівлі інвентарю з метою підтримання чистоти на території військової частини.

Зазначені обставини підтверджуються також і дослідженими судом документами.

Крім того, прокурор зазначив, що Апеляційним судом Полтавської області відмовлено у знятті грифу секретності з ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, що унеможливило відкриття зазначених документів стороні захисту на етапі закінчення досудового розслідування. Зазначена обставина з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.01.2019 у справі №751/7557/15-к, виключає можливість використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій як допустимих доказів.

За наведених підстав прокурор дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, не підтверджується достатніми та допустимими доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а можливість одержання додаткових доказів його вини стороною обвинувачення вичерпана.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які погодились з постановою прокурора про відмову від обвинувачення, приходить до висновку про прийняття відмови прокурора від обвинувачення.

В статті 7 КПК України закріплено основоположні, загальні засади здійснення кримінального провадження, такі як верховенство права, повага до людської гідності, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивність, розумність строків та інші.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Іншими словами обвинуваченням є офіційна, сформована органами досудового розслідування версія про вчинення діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, вважається невинуватою доти, доки її вину не буде доведено згідно із законом.

Відповідно логічним є положення ст. 92 КПК України, згідно з яким на слідчого і прокурора покладається обов`язок доказування події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інших обставин вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор, керуючись вимогами закону і своїм внутрішнім переконанням, підтримує перед судом державне обвинувачення, подає докази, бере участь у дослідженні доказів, заявляє клопотання і висловлює свою думку щодо клопотання інших учасників судового розгляду, викладає свої міркування з приводу застосування кримінального закону і міри покарання. Однак, закон зобов`язує прокурора, що коли в результаті судового розгляду він прийде до переконання, що дані судового слідства не підтверджують пред`явленого особі обвинувачення, він повинен відмовитися від обвинувачення і в своїй постанові викласти мотиви такої відмови (ч. 1 ст. 340 КПК).

05.03.2019 року прокурор в судовому засіданні у відповідності до вимог ч. 1 ст. 340 КПК України оголосив постанову про відмову від підтримання висунутого ОСОБА_9 обвинувачення у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та виклав мотиви такої відмови.

Відповідно до вимог ч. 2 п. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 п. 2 ст. 284,ст. 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження № 0000042 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2КК України закрити в зв`язку з відмовою сторони обвинувачення від підтримання державного обвинувачення у справі.

Судові витрати віднести за рахунок держави, речові докази повернути за належністю.

Припинити дію ухвал Октябрського районного суду м. Полтави від 24.11.2016 року та від 03.05.2017 року та скасувати арешт на майно ОСОБА_17 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у виді особистої поруки - скасувати

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1