КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/622/2019 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК:ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсон, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 /кожного/ визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання /кожному/ у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 /кожного/ звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

За вироком суду, 15.06.2018, близько 18 години, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою між собою, згідно раніше розподілених ролей, перебуваючи в салоні автомобіля «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Григорія Сковороди, 6 в м. Києві, вчинили закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_7 , поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Так, ОСОБА_9 , знаходячись на передньому водійському сидінні вказаного автомобіля здійснив постріл з раніше заготовленого стартового пістолета «EKOLMAJOR» з метою психологічного тиску на потерпілого ОСОБА_7 , який сидів на передньому пасажирському сидінні. В подальшому, ОСОБА_9 з ОСОБА_11 , який сидів на задньому сидінні вказаного автомобіля, почали наносити ОСОБА_12 удари руками в область тулуба, обличчя, плечей, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, намагаючись при цьому виштовхнути потерпілого з автомобіля та заволодіти автомобілем. Під час нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 з ОСОБА_11 заволоділи ключами від автомобіля, свідоцтвом про його реєстрацію, виконавши всі необхідні дії, однак довести свій злочинний намір до кінця не змогли, оскільки були затримані працівниками поліції. В результаті вказаних дій обвинувачених потерпілому було спричинено легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_13 , не оспорюючи фактичні обставини скоєного злочину та кваліфікацію дій обвинувачених, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 /кожному окремо/ покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК Україниу виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор вказує про залишення поза увагою суду підвищеного рівня суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченими діяння та даних про особу обвинувачених. Обвинувачені вчинили умисний, корисливий, насильницький тяжкий злочин, який має підвищену ступінь суспільної небезпеки. Судом не надано необхідної правової оцінки конкретним обставинам вчиненого злочину, поєднаного з грубим, агресивним, невиправдано жорстоким насильством по відношенню до потерпілого, з використанням заздалегідь відшуканого і підготовленого пістолета. Вказане в сукупності свідчить про підвищену соціальну небезпеку осіб обвинувачених, схильність останніх до виявлення агресивності та зухвалого ставлення до моральних засад співіснування у суспільстві. Однак суд необґрунтовано занизив суспільну небезпеку обставин скоєного обвинуваченими кримінального правопорушення, формально послався на підстави, які стали приводом для застосування до обвинувачених інституту звільнення від призначеного покарання, оскільки жодним чином їх не обґрунтував та помилково застосовував положення ст. 75 КК України, звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням.
Неправильне застосування судом положення ст. 75 КК України призвело до не застосування до обвинувачених і додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинувачених, потерпілого, представника потерпілого, які просили залишити вирок без зміни, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винність обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація їх дій за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України, доведена дослідженими судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.
Відповідно до 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вказані вище вимоги закону України про кримінальну відповідальність.
Так, при призначенні покарання обом обвинуваченим та прийнятті рішення про звільнення від його відбування з випробуванням судом належним чином враховані тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також фактичні обставини скоєного.
Крім того, враховано дані про особу кожного з обвинувачених, зокрема те, що вони раніше не судимі, злочин вчинили вперше, до адміністративної відповідальності не притягувалися, позитивно характеризуються за місцем проживання, ОСОБА_9 має на утриманні малолітню дитину, а ОСОБА_10 - вагітну дружину. В якості обставини, що пом`якшує покарання, судом враховано щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обох обвинувачених, відсутні.
В ході судового та апеляційного розгляду обвинувачені повністю визнали свою вину, розкаялися та запевнили, що зробили відповідні висновки і в подальшому будуть вести законний спосіб життя.
Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що цивільний позов він не заявляв, однак обвинувачені частково відшкодували заподіяну шкоду, і в подальшому будуть вживати заходи на її повне відшкодування.
На дай час ОСОБА_9 і ОСОБА_10 працюють, проживають та утримують малолітніх дітей.
На думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання та рішення про звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням належним чином мотивоване у вироку та прийнято судом з дотриманням вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Самі по собі тяжкість скоєного та фактичні обставини злочину, на переконання колегії суддів, не можуть свідчити про неможливість звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.
Дані про особу кожного з обвинувачених, їх ставлення до вчиненого та позиція потерпілого дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можливе без відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 407, ст. 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засуджено за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/622/2019 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК:ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсон, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 407, ст. 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засуджено за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 01 лютого 2019 року о 10 годині.

Судді:

__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4