ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003253 за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 05.04.2002 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, 69 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 26.06.2002 року Ленінським районними судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 13.01.2005 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 25.12.2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 18.02.2013 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 4 дні;
- 05.06.2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі; звільнився 15.04.2016 року за відбуттям покарання;
- 14.12.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 08.06.2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 12.06.2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186. ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року, з урахуванням ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року про виправлення описки у вироку, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2017 року, більш суворим, призначеним цим вироком та визначено до відбуття 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Покарання, призначене ОСОБА_7 за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком 2 роки ухвалено виконувати самостійно.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта судово-товарознавчої експертизи - в розмірі 528,60 гривень.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
29.07.2016, близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 , проходив по вул. Січеславська Набережна в м. Дніпро, а саме навпроти буд. №33, де побачив у потерпілої ОСОБА_10 її майно, а саме: жіночу сумку-клатч вартістю 1 235 гривень, в якій знаходились грошові кошти в сумі 700 гривень, мобільний телефон марки «Samsung А5» рожевого кольору вартістю 7 799 гривень, ключі від квартири, яку остання тримала з лівої сторони від себе. Вищевказану сумку з речами ОСОБА_10 , ОСОБА_7 визначив як об`єкт свого злочинного посягання, та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчинюючи кримінальне правопорушення повторно, розуміючи, що його дії є очевидні для самої потерпілої, схопив вищевказану сумку з речами, яка лежала зліва від неї, таким чином відкрито заволодів майном ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 9 734 гривень 00 копійок.
Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Через деякий час, а саме 18.10.2016 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. №3 по просп. Героїв, побачив ОСОБА_11 , у якої на вухах були сережки з металу жовтого кольору, які ОСОБА_7 визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_7 , маючи при собі попередньо підготовлений предмет за зовнішніми ознаками схожий на ніж, попрямував за потерпілою ОСОБА_11 , яка в свою чергу зайшла у другий під`їзд будинку, в якому мешкає, а саме: буд. АДРЕСА_3 . Зайшовши у ліфт з потерпілою ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), будучи особою, яка раніше вчинила розбій, дістав з кишені предмет за зовнішніми ознаками, схожий на ніж, після чого діючи умисно, з корисливих мотивів з метою подавлення волі потерпілої, направив предмет за зовнішніми ознаками схожий на ніж в бік потерпілої та висловив вимогу потерпілій передати йому грошові кошти, сережки з металу жовтого кольору та мобільний телефон потерпілої, на що потерпіла передала останньому золоті сережки 585 проби вагою 2,5 г вартістю 2 868, 75 гривень, грошові кошти в сумі 2 000 гривень та мобільний телефон марки «Lenovo P 780» вартістю 385,50 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 , заволодів вищезазначеним майном, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, таким чином заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 5 254, 25 гривень.
Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, а саме, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор ОСОБА_6 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного додаткового покарання та вказати в цій частині вироку:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська більш суворим призначеним цим вироком, визначивши остаточно до відбуття 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на те, що в порушення ст. 374 КПК України та ст. 59 КК України суд першої інстанції під час призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, не зазначив, яке саме майно підлягає конфіскації, а саме всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КК України судове рішення щодо ОСОБА_7 переглядається в межах поданої апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Згідно вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується з місця проживання посередньо, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , обставин, що пом`якшують покарання, до яких суд першої інстанції правильно відніс щире каяття.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції частин статей у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останньому.
Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції під час призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна не зазначено, яке саме майно підлягає конфіскації, а саме всього або частини майна, яке є власністю засудженого, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Суд першої інстанції, з урахуванням санкції ч. 2 ст. 187 КК України, призначив ОСОБА_7 додаткове покарання у виді конфіскації майна та оскільки не вказано його частки, слід розуміти всього майна, що належить на праві власності обвинуваченому, що також може бути роз`яснено судом першої інстанції в порядку ст. 380 КПК України і тому, на думку колегії суддів, не має підстав для скасування вироку суду чи для його зміни.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4