Справа № 466/9700/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/219/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 466/9700/18, за участю

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2018 року,

встановила:
цією ухвалою, задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 та застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.
У відповідності до положень ст.ст. 182, 183 КПК України визначено підозрюваному ОСОБА_9 заставу у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 123 340 грн.
У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покладено на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого та прокурора Львівської місцевої прокуратури №2; прибувати до слідчого та прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 за їх першою вимогою; повідомляти слідчого та прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 про зміну місця свого проживання; не спілкуватися з особами, які проходять потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю (за наявності).
Встановлено, що строк дії даної ухвали закінчується 03 лютого 2019 року.
Контроль за виконанням цієї ухвали покладено на прокурора Львівської місцевої прокуратури №2.
Слідчий суддя прийшов до такого висновку з врахуванням матеріалів досудового розслідування, з яких вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, є обґрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, заявлені ризики є наявними та дають підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.
При цьому слідчий суддя також прийняв до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень та кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, має непогашену судимість та він, як особа, яка не стала на шлях виправлення, схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень.
Крім цього слідчий суддя також прийшов до висновку, що у відповідності до положень ст. ст. 182, 183 КПК України, підозрюваному ОСОБА_9 слід також визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
На дану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вважає, що слідчий суддя виніс необгрунтоване, незаконне рішення всупереч законним правам та інтересам підозрюваного, оскільки застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за злочин, покарання за який не передбачає позбавлення волі, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 177 та ст.183 КПК України.
Однією із підстав застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Однак судом взагалі не було надано оцінку повідомленню про підозру, оголошеної ОСОБА_11 , хоча із даного процесуального документа, а також із самого клопотання про обрання запобіжного заходу, очевидним є неправильна кваліфікація прокурором і слідчим самого кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваному ОСОБА_12 .
Пари цьому в діях ОСОБА_13 немає повторності, оскільки згідно ч.1 ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Щодо твердження про непогашену судимість зазначає, що ОСОБА_14 був засуджений за ч.1 ст.309 КК України терміном на 2 роки і звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України терміном на 3 роки до 23.12.2018 року. А тому твердження про повторність злочину у даному кримінальному провадженні взагалі позбавлено будь-якого сенсу.
Судячи із самого змісту клопотання про обрання запобіжного заходу, стороною обвинувачення свідомо скеровано клопотання із неправильною кваліфікацією дій підозрюваного ОСОБА_13 , з метою обрання йому найсуворішого і виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п.5 ч.2 ст.183 КПК України. Однак бажання сторони обвинувачення не можуть перевищувати вимоги, які передбачені чинним КПК України і які потрібно неухильно дотримуватись усім сторонам кримінального провадження.
При розгляді клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя не дослідив жодного письмового матеріалу провадження, а в самій ухвалі не аргументував жодного свого висновку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_9 і виступи захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про законність судового рішення, обговоривши наведені доводи, вивчивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя обґрунтовано встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу тримання під вартою.

Так з матеріалів клопотання та матеріалів кримінального провадження вбачається, що 06 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004556 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При апеляційному розгляді колегією суддів встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ч.1 ст. 177 КПК України ризики переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Такими доказами є фактичні дані, отримані органом досудового розслідування шляхом проведення слідчих дій.

Щодо обставин, передбачених ст. 178 КПК України, колегія суддів бере до уваги вагомість доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність у підозрюваного судимостей.

Наведені вище дані доводять необхідність застосування до ОСОБА_9 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, а також доводять, що застосування більш м`яких запобіжних заходів (в тому числі особистого зобов`язання про що порушується питання в апеляційній скарзі), є недостатніми для запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

З врахуванням особи підозрюваного, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу тримання під вартою з визначенням розміру застави 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Застава в такому розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам, і не є завідомо непомірною для підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги про необхідність зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання чи інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, не приймаються до уваги, оскільки органом досудового слідства та судом встановлено, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, без альтернативи призначення іншого покарання, злочин вчинив під час іспитового строку.
Наведені захисником в апеляційній скарзі дані, які характеризують особу ОСОБА_9 можуть бути використані як обставини, які пом`якшують покарання у випадку доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, прийшов до правильного висновку, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної поведінки та не надасть можливості уникнути зазначених ризиків.
Виходячи з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4