Справа № 365/952/13-к
Номер провадження: 1-кп/365/1/19
В И Р О К

іменем України

27.02.2019 смт.Згурівка Київської області
Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретар
судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальні провадження № 0000355 та № 0000377 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Садове Каларашського району Республіки Молдова, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, працездатного, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного,

раніше судимого вироками Згурівського районного суду Київської області від 03.04.2001 за ч. 3 ст. 81, ст. 44 КК України 1960 року до 3 місяців 11 днів позбавлення волі, Яготинського районного суду Київської області від 26.12.2001 за ч. 3 ст. 185 КК України строком на 3 роки позбавлення волі, Згурівського районного суду Київської області від 06.04.2004 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі та від 22.08.2007 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України строком на 4 роки 8 місяців 20 днів позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 3 березня 2012 року по відбуттю покарання,

засудженого вироком Згурівського районного суду Київської області від 18.12.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України строком на 2 роки позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

прокурор ОСОБА_4
потерпілий ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 , повторно, по АДРЕСА_2 5 листопада 2013 року приблизно о 9 годині 00 хвилин, шляхом зриву навісного замка дверей проник всередину житлового будинку ОСОБА_5 , звідки вчинив таємне викрадення двох чавунних плит пічного опалення розміром 350 мм х 590 мм вартістю 180,03 грн за одну чавунну плиту, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 360,06 грн.
Він же, повторно, на частково огородженій території садиби ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 в середині листопада 2013 року приблизно о 7 годині 30 хвилин, куди потрапив шляхом вільного доступу, проник всередину приміщення господарської будівлі шляхом відкривання незамкнених дверей, звідки вчинив таємне викрадення велосипеда марки «Мінськ», який належить орендарю зазначеної садиби ОСОБА_7 , чим завдав потерпілій матеріальної шкоди в розмірі 444,00 грн.

Злочини вчинено з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів.

Відповідальність за злочини, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений, передбачена ч. 3 ст. 185 КК.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю та показав, що він на початку листопада 2013 року приблизно о 9 годині прийшов у гості до ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 . Оскільки останнього не було вдома, а навісний замок на дверях був пошкоджений, то він проник всередину житлового будинку, де зняв дві чавунні плити пічного опалення, поклав їх у міцний пакет та відніс на пункт прийому металобрухту, де здав приблизно за 250,00 грн. Виручені кошти витратив на придбання продуктів харчування та горілки. Повернувшись до цього будинку, ліг спати. Потім його розбудив ОСОБА_5 , у якого він попросив вибачення.

Крім того, в середині листопада 2013 року із приміщення сараю по АДРЕСА_2 , двері в який не були замкнені, викрав велосипед марки «Мінськ». На цьому велосипеді він поїхав у гості до знайомого ОСОБА_8 , де й залишив велосипеда. Коли повернувся за велосипедом, якого хотів продати, то дізнався, що його вилучили працівники міліції. Завдану шкоду потерпілим не відшкодовував. В скоєному кається, усвідомлює протиправність своїх дій, жалкує з приводу вчиненого. Просить суворо його не карати. Зазначив, що про оголошення його у розшук дізнався лише у 2018 році. Після вчинення злочинів він виїхав у Росію на заробітки, звідки був депортований у травні 2018 року. У 2016 році приїздив на Україну та отримав новий паспорт у зв`язку із втратою старого.

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» (далі Закон), Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з основ демократичного суспільства.
У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Згідно з ч. 5 ст. 9 КК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Відповідно до ст. 17 КПК та (усталеної практики ЄСПЛ), зокрема висновків Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 винуватість має бути доведена поза розумним сумнівом.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин наступні:
?показання потерпілого ОСОБА_5 , який підтвердив обставину про те, що восени 2013 року він прийшов додому. Його житловий будинок був замкнений зсередини, на дверях не було замка, тому він звернувся до сестри та сусіда. Разом вони відкрили двері та, зайшовши до будинку, побачили ОСОБА_3 , який спав. Коли вони його розбудили, той втік. Він виявив відсутність двох чавунних плит пічного опалення з кружками, тому викликав міліцію. Викрадене майно йому не повернуте, проте будь-яких претензій до обвинуваченого він не має. Щодо міри покарання, то вбачає його без реального позбавлення волі;

?показання свідка ОСОБА_9 , яка підтвердила обставину про те, що приблизно пять років тому на території її садиби по АДРЕСА_3 , де проживав її брат ОСОБА_8 , який на той час був живим, вона побачила велосипед, який не належав їхній родині. Брат повідомив, що велосипед залишив ОСОБА_3 .Пізніше працівники міліції вилучили цей велосипед;
?показання свідка ОСОБА_10 , який надав показання, аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_5 ;
?показання свідка ОСОБА_11 , який підтвердив обставину про те, що він міг купити у обвинуваченого металобрухт для власного використання. Проте за спливом травалого часу не памятає події;
?протокол огляду місця події від 06.11.2013 із фототаблицями, згідно з яким було оглянуто територію садиби по АДРЕСА_2 , де було виявлено відсутність металевої плити у житловому будинку (т.2 а.с.70-73);
?протокол проведення слідчого експерименту від 20.11.2013 (із фототаблицями) по АДРЕСА_2 за участі потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_3 , в ході якого було відтворено події від 05.11.2013 та обвинувачений підтвердив, що він за цією адресою викрав дві чавунні плити пічного опалення (т.2 а.с.78-82а);
?протокол огляду місця події від 18.11.2013 із фототаблицями, згідно з яким було оглянуто територію садиби по АДРЕСА_4 , де було виявлено відсутність велосипеда марки «Мінськ» (т.2 а.с.94-99);
?протокол огляду місця події від 18.11.2013 із фототаблицями, згідно з яким було оглянуто територію садиби ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , де було виявлено велосипед марки «Мінськ» синього кольору (т.2 а.с.101-105);
?протокол проведення слідчого експерименту від 29.11.2013 із фототаблицями за участі потерпілої ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , в результаті якого було відтворено події середини листопада 2013 року та обвинувачений підтвердив, що звідти викрав велосипед марки «Мінськ» (т.2 а.с.109-115);
?постанова про приєднання до справи речових доказів, зокрема велосипед «Мінськ» (т.2 а.с.116);
?зберігаюча розписка ОСОБА_7 про отримання на зберігання велосипеда марки «Мінськ» синього кольору (т.2 а.с.117);
?висновок експерта № 10/512, відповідно до якого встановлено, що ринкова вартість бувшого у використанні велосипеда марки «Мінськ» станом на 18.11.2013 могла становити 444,00 грн (т.2 а.с.235-237);
?висновок експерта № 15/1953, відповідно до якого встановлено, що ринкова вартість двох чавунних плит пічного опалення розміром 350 мм х 590 мм, придбаних у 2011 році та бувших у використанні, станом на 05.11.2013 складала 360,06 грн (т.3 а.с.52-54).

Показання свідків та потерпілого, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, суд безпосередньо сприйняв під час судового засідання відповідно до вимог ст. 23 КПК України.

Слідчі експерименти проведені відповідно до вимог ст. 240 КПК України.

Зазначені докази узгоджуються між собою, ретельно перевірені та проаналізовані судом в сукупності, відтак суд визнає їх допустимими доказами.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Змагальність сторін у цьому кримінальному провадженні забезпечується стороною обвинувачення та захисту. Державне обвинувачення підтримується у суді прокурором, обвинувачений здійснює захист самостійно, відмовившись від призначення йому захисника.
Суд вбачає за необхідне виключити із обвинувачення по епізоду, вчиненному в середині листопада 2013 року, кваліфікуючу ознаку «з проникненням у житло», оскільки насправді мало місце проникнення у інше приміщення.
За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах висунутого обвинувачення, керуючись законом, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду поза розумним сумнівом доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме, у тому, що він своїми умисними протиправними діями вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднану із проникненням у житло та інше приміщення.
Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, ті, що він активно спряв розкриттю злочину.
Суд не вбачає в діях обвинуваченого такої обставини, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки за змістом ст. 66 КК України щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась. Проте обвинувачений не вживав заходів для відшкодування заподіяної потерпілим шкоди.
Також вбачається за необхідне виключити із обвинувачення обставину, яка обтяжує покарання, а саме, перебування в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в судовому засіданні ця обставина, крім власних показань обвинуваченого, не була підтверджена об`єктивними даними. Відтак судом не встановлено обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує вимоги статей 50 та 65 КПК України та керується постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Постанова від 24.10.2003 № 7), відповідно до яких суд має урахувати ступінь тяжкості, обставини злочину, його наслідки і дані про особу.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд виходить із класифікації злочину відповідно до ст. 12 КК України, який є тяжким злочином, також із його особливостей й обставин вчинення, визнаних судом доведеними (двоепізодний закінчений злочин, вчинений одноособово).

Суд враховує поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, який вину у вчиненому визнав повністю та висловив жаль з приводу вчиненого. Однак обвинувачений протягом понад п`ять років ухилявся та переховувався від суду, у зв`язку з чим його було оголошено у державний розшук. Такими своїми діями перешкоджав судовому розгляду цього провадження. Після його затримання та звільнення з-під варти у ході розгляду справи вчинив новий злочин, за що був засуджений.
Також суд враховує наявність встановленої пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

Дослідивши дані про особу, суд з`ясував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, є засудженим у період розгляду цього провадження, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є працездатним, у трудових відносинах не перебуває, не працює, не має постійного законного джерела доходу, по місцю проживання характеризується негативно.

З`ясувавши позицію потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які не мають до обвинуваченого претензій морального та матеріального характеру, та ОСОБА_5 вбачає за можливе не позбавляти останнього волі, суд дійшов висновку про призначення для обвинуваченого необхідного і достатнього, а також і справедливого, для його виправлення та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі,оскільки він становить небезпеку для суспільства та його виправлення не вбачається можливим без ізоляції від суспільства.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити покарання за цим вироком та за вироком Згурівського районного суду Київської області від 18 грудня 2018 року шляхом часткового складання призначених покарань та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує, що сама по собі заява обвинуваченого, що він кається у вчиненому, не є підставою для пом`якшення покарання, так як його поведінка свідчить про протилежне. Адже обвинувачений після звільнення з місць позбавлення волі мавможливість зробити належні висновки щодо своєї поведінки та способу життя. Проте протягом незначного проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі та під час судового розгляду він вчинив ряд нових злочинів, які становлять підвищену суспільну небезпечність та відносяться до категорії тяжких злочинів та має декілька непогашених судимостей. Відтак вбачається стійке його небажання ставати на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 91 КВК України початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 09 листопада 2018 року. Також в строк відбування покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення за період з 16 липня 2018 року по 13 вересня 2018 року включно.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Стягнути із обвинуваченого в дохід держави витрати на залучення експертів.

Речовий доказ велосипед марки «Мінськ», який перебуває на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , повернути їй як власнику.

Запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, залишити та тримати його під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до набрання вироком законної сили.

Суд при призначенні покарання враховує також правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, відповідно до якої, якщо особа вчинила злочин до 20.06.017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 21.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі - Закон № 838-VIII) в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VIII необхідно зарахувати обвинуваченому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили, тобто у період 16 липня 2018 року по 13 вересня 2018 року включно та з 09 листопада 2018 року до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,-

У Х В АЛ И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити покарання за сукупністю злочинів за цим вироком та за вироком Згурівського районного суду Київської області від 18 грудня 2018 року шляхом часткового складання призначених покарань та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 09 листопада 2018 року.

Стягнути із ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 2145 (дві тисячі сто сорок п`ять) грн 00 коп.

Речовий доказ велосипед марки «Мінськ», який перебуває на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , повернути їй як власнику.

Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити та тримати його під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VIII зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили, тобто у період з 16 липня 2018 року по 13 вересня 2018 року включно та з 09 листопада 2018 року до набрання вироком законної сили.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 , який утримується під вартою,- з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1