Справа №279/3475/18
УХВАЛА
03.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в колегіальному складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000500 від 29.03.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою на 60 днів обвинуваченим, оскільки розгляд справи продовжується, а термін дії попередньої ухвали суду закінчується, підстав для зміни обраного заходу не вбачається.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Обвинувачені та їх захисники заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, просили замінити запобіжний захід на більш м`який, а саме домашній арешт.

Обвинуваченим запобіжні заходи були обрані під час досудового розслідування справи з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в послідуючому неодноразово продовжувались ухвалами суду, останній раз ухвалою суду до 10 грудня 2018 року включно. Наступне судове засідання відкладено, з урахуванням зайнятості учасників провадження у розгляді інших справ, на 21.12.2018 року для виклику свідків.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Особлива тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченим, у сукупності із даними про особу, з огляду на вірогідність переховуватися від суду, дає підстави вважати, що зміна відносно обвинувачених запобіжного заходу на більш м`який є неможливою та не забезпечить належної процесуальної поведінки останніх під час судового розгляду, а тому вважає доцільним продовжити дію запобіжного заходу тримання під вартою на 60 діб.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити на 60 днів строк дії запобіжних заходів - тримання під вартою -обвинуваченим:

ОСОБА_5 - по 01 лютого 2019 року (включно)
ОСОБА_6 - по 01 лютого 2019 року (включно).

Головуючий:

Судді: