03.12.2018 Справа № 756/2901/17
№ 756/2901/17
№ 1-кп/756/204/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000881 від 31.01.2017 року за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

представників потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

в с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у невстановленої досудовим розслідуванням особи виник спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах, а саме: грошовими коштами в розмірі 50000 доларів США, які належать потерпілому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах, винайняли в оренду офісне приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , та розмістили оголошення про нібито надання послуг з обміну іноземних валют на вигідних умовах в мережі інтернет на сайті httр://finance.ua, після чого 30.01.2017 в першій половині дня до ОСОБА_7 за номером, який був розміщений в оголошенні, зателефонував потерпілий ОСОБА_12 та запитав чи можливо обміняти грошові кошти в розмірі 50000 США на гривні. ОСОБА_7 повідомив потерпілому ОСОБА_12 , що це можливо та вони домовились про місце, час та умови обміну грошових коштів.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах, ОСОБА_7 30.01.2017 у першій половині дня прибув до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Дочекавшись приїзду потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_7 повідомив йому, щоб він передав йому через віконце грошові кошти в розмірі 50000 доларів США, він їх перерахує та видасть йому еквівалентну суму в гривнях. Потерпілий ОСОБА_12 в свою чергу передав ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 50000 доларів США, ОСОБА_7 перерахував їх та повідомив потерпілому, що грошові кошти передані в повному обсязі та йому необхідно відійти до сейфу, щоб взяти грошові кошти у гривнях та видати їх потерпілому ОСОБА_12 замість грошових коштів в розмірі 50000 США. Потерпілий ОСОБА_12 погодився та став чекати коли повернеться ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 , розуміючи, що грошові кошти в розмірі 50000 доларів США перебувають в його віданні, в свою чергу покинув офісне приміщення з коштами в розмірі 50000 доларів США, які передав йому потерпілий ОСОБА_12 , та зник у невідомому напрямку, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.
Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_12 було спричинено майнову шкоду в розмірі 50000 доларів США, що в перерахунку згідно офіційного курсу НБУ станом на 30.01.2017 становить 1 359 500 гривень 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Така кваліфікуюча ознака, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 не інкримінована. Відповідно до обвинувального акту орган досудового розслідування за погодженням з прокурором вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб визнав обтяжуючою обставиною, а не кваліфікуючою ознакою.

Обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, не визнав повністю. Обвинувачений повідомив в судовому засіданні, що він разом з невстановленою особою офісного приміщення по АДРЕСА_3 в оренду не винаймав, в мережі інтернет оголошення про надання послуг з обміну іноземних валют на вигідних умовах не розміщував, з ОСОБА_12 не знайомий і по телефону з ним не розмовляв, грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 50000 доларів США не заволодівав і на власний розсуд ними не розпоряджався. ОСОБА_7 вважає, що потерпілий ОСОБА_12 та його знайомий свідок ОСОБА_15 з невідомих причин помилково вказують на нього як на особу, яка начебто заволоділа грошовими коштами потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що досудове розслідування відносно нього у даному кримінальному провадженні з самого початку проводилось з порушенням порядку, встановленого КПК України, упереджено, виключно з обвинувальним ухилом, а висунуте йому обвинувачення слово в слово повторює зміст підозри, є неконкретним і не зрозумілим, що порушує його право на захист. За таких обставин обвинувачений відмовився відповідати на будь-які питання під час судового розгляду, просить ухвалити щодо нього виправдувальний вирок.
Допитаний в суді 22.05.2017 в якості потерпілого ОСОБА_12 показав, що офіційно є приватним підприємцем, займається обслуговуванням автомобілів. З ОСОБА_7 раніше знайомим не був. 30.01.2017 виникла необхідність терміново обміняти 50000 доларів США на гривні. На сайті «Фінанси.юа» він знайшов телефон, подзвонив, домовився з особою про обмін доларів США на гривні по вигідному для нього курсу. Вказана особа направила його за адресою, де в пункті обміну можливо буде здійснити обмінну операцію за курсом та у сумі, про які домовилися. Особу, з якою зв`язався по телефону та домовився - не бачив, лише спілкувався телефоном 3 чи 4 рази того дня. Яким ім`ям той чоловік представився він не пам`ятає, проте вказав, що те ім`я записане на листочку, який був вилучений під час огляду місця події. Потерпілий ОСОБА_12 показав, що той чоловік координував його дії, казав куди та за якою адресою під`їхати.

Він зразу ж на своєму автомобілі разом з ОСОБА_15 поїхав за названою йому адресою: АДРЕСА_4 , це був п`ятиповерховий будинок, де на першому поверсі в квартирі зроблений офіс з центральним входом з вулиці, при цьому був вихід з квартири і в під`їзд.

Потерпілий показав, що коли він туди приїхав разом з ОСОБА_15 , то там було зачинено, ніякого пункту обміну валют він не помітив і тому вхід з вулиці проїхав. Потім знову дзвонив та уточняв місце знаходження обмінника і чоловік, з яким попередньо домовлявся, направив його і сказав, що там все є. Коли він приїхав, то там вже було відчинено. ОСОБА_12 звернув увагу суду на те, що коли шахраї дізналися, що він вже на місці, то лише тоді швидко відкрили вхідні двері офісу, щоб він їх знайшов: було написано «обмін валют», курс валют написаний, всередині все було облаштовано, як в справжньому обміннику, було і відповідне віконце, в якому він вперше побачив ОСОБА_7 та повідомив, що домовлявся про обмін валют. ОСОБА_7 уточнив у нього чи дійсно він той, про якого йому телефонував його господар, а переконавшись, що це дійсно він, сказав, що необхідна для нього сума готова.

ОСОБА_12 акцентував у своїх показаннях, що попередньо по телефону він розмовляв і домовлявся про обмін не з ОСОБА_7 , а з іншою особою. Потім в пункті обміну валют ОСОБА_7 підтвердив йому, що то дійсно був його директор і що саме директор сказав, що приїде клієнт з цими грошима і що він готовий здійснити обмін. Потерпілий показав, що передав ОСОБА_7 через вікно гроші, той їх перерахував, сказав, що піде покладе їх до сейфу і візьме звідти гривні. Однак, забравши гроші, ОСОБА_7 вийшов з ними ніби до сейфу і секунд через 30 клацнули інші двері. Спочатку було не все зрозуміло, а потім зрозумів, подзвонив особі, з якою попередньо про обмін домовлявся, і сказав, що його підлеглий пішов і не повернувся, на що та особа заспокоїла його, що зараз він про все дізнається і йому передзвонить. Однак, не передзвонив. Потерпілий показав, що коли через хвилину він передзвонив тому чоловікові знову, то телефон в нього вже був відімкненим. Тоді він одразу ж подзвонив в поліцію і повідомив про злочин.

Крім того, ОСОБА_12 показав, що з ним постійно був його працівник ОСОБА_15 і нікуди від нього не відлучався. Приміщення обмінника було обладнано металопластиковою перегородкою, в якій було віконце та вирубка для грошей. ОСОБА_7 , який стояв у повний зріст, він добре бачив, оскільки між ними було лише скло і один метр відстані, тобто півметра до скла і півметра після скла. Гроші ОСОБА_7 рахував довго, приблизно півгодини, в нього руки тряслися, він хвилювався, і машинка трохи давала збій. Запідозривши щось недобре, він запропонував ОСОБА_7 спочатку обміняти не всі 50000 доларів США, а лише 10000. На що ОСОБА_7 сказав, що в них такий порядок: ти даєш всю суму, яку міняєш, і вони також віддають всю відповідну суму. При цьому ОСОБА_7 протягнув йому назад вже перераховані 10000 доларів США і сказав забирати, якщо він не хоче обмінювати всю суму зразу. Після такої пропозиції ОСОБА_7 він подумав, що той таки дійсно є правдивою людиною і що там все чисто, оскільки раніше ніколи не стикався з тим, щоб гроші повертали назад, тому погодився і віддав ОСОБА_7 всю суму 50000 доларів США, по 10000 в кожній пачці. В чотирьох пачках купюри були по 100 доларів, а в п`ятій пачці 79 купюр було по 100 доларів, а 42 купюри по 50 доларів. Приміщення псевдообмінника було обладнано таким чином, що він не міг підійти до ОСОБА_7 , так як двері до нього були закриті, і на вулицю вийти не міг, бо вхідні двері на вулицю також були заблоковані зразу ж після того, як вони з ОСОБА_15 зайшли туди з грошима. Таким чином, вони з ОСОБА_15 виявилися закритими у тому обміннику з обох боків і нічого не могли вдіяти: ні вийти, ні зайти. Коли вже на його виклик приїхали працівники поліції, то якимось чином вони змогли розблокувати двері та зайти до приміщення через двері, які виходять з квартири в під`їзд, а не на вулицю. Працівникам поліції він розповів що трапилось, слідчий почав все записувати як все було, знімали відбитки пальців, забирали паперові обгортки у вигляді кілець, в яких містилися передані ним пачки доларів. Це були такі обгортки, як в банках. ОСОБА_7 знімав ці паперові обгортки перед перерахунком доларів і їх з собою не забирав. Паперові обгортки лежали в приміщенні на момент огляду місця події, їх вилучили працівники поліції. Потерпілий повідомив, що тоді ж від нього було прийнято заяву про злочин.

Потерпілий пояснив, що займається підприємницькою діяльністю, щороку декларує доходи у розмірі 1,5 мільйона гривень, і гроші, які він мав намір поміняти 30.01.2017, заробляв декілька років та збирав, вони в нього просто лежали. Того дня йому необхідно було віддати гроші в гривнях своєму знайомому на закупку товару, а в доларах той не бере, тому потрібно було їх швидко обміняти. ОСОБА_15 попросив поїхати з ним, підстрахувати на всякий випадок, для безпеки. В подальшому ОСОБА_7 побачив тільки на впізнанні. Перед впізнанням йому показували фотографію ОСОБА_7 . Спричинена злочином шкода йому ніяким чином ніким не відшкодовувалася.

Подзвонив до поліції тоді, коли вже вдруге передзвонив тому напарнику, а той не взяв слухавку. Тоді він зрозумів, що це шахрайство.

Сайт «Фінанси.юа» він знайшов за допомогою свого персонального комп`ютера, а саме ноутбука «Lenovo», який стоїть у нього в офісі на столі.Поруч з його офісом розташовані обмінники, проте в них можливо було поміняти лише невеликі суми коштів, саме тому він і поїхав міняти долари на адресу за домовленістю, оскільки це мало бути швидко і зразу великою сумою.

Потерпілий підтримав цивільний позов, поданий ним під час підготовчого судового засідання, просить з викладених у позові підстав стягнути з ОСОБА_7 на його користь спричинену злочином матеріальну шкоду у розмірі 1359500 грн. та моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 5000000 грн.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні досудовим розслідуванням було встановлено та допитано у якості свідків дві особи: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним в суді 14.07.2017 показав, що взимку (можливо в лютому) 2017, більш точну дату він не пам`ятає, приблизно в обідню пору він перебував у офісі ОСОБА_12 з питань, пов`язаних з роботою, на той час він з ОСОБА_12 був просто знайомим, в нього не працював. В його присутності ОСОБА_12 по телефону домовлявся з якоюсь особою щодо обміну валюти доларів США на гривні. Як він зрозумів контактний телефон такої особи ОСОБА_12 знайшов через мережу інтернет. Після цього на пропозицію ОСОБА_12 він разом з ним на автомашині останнього поїхав з офісу в пункт обміну валют, оскільки ОСОБА_12 необхідно було поміняти велику суму коштів, яку саме ОСОБА_12 йому не говорив і про походження тих грошей йому нічого не відомо.

Коли вони з ОСОБА_12 на автомобілі останнього шукали необхідну адресу, то спочатку проїхали повз неї, оскільки не помітили обмінника, потім ОСОБА_12 зателефонував чоловікові, з яким попередньо домовлявся про обмін валют, уточнив у нього де саме знаходиться потрібне приміщення, після чого вони повернулися і під`їхали до обмінника. ОСОБА_12 спочатку сам пішов всередину обмінника, подивився, потім повернувся, взяв сумку з грошима, яка знаходилася в автомобілі, і після цього вони вже вдвох разом пішли в приміщення, де знаходився обмінник. Адресу місця знаходження обмінника він не пам`ятає. Там стояв біля входу в обмінник відповідний щит з зазначеними курсами валют на ньому.

Свідок ОСОБА_15 показав, крім того, що коли вони зайшли в приміщення обмінника, то ОСОБА_12 передав у віконце працівникові обмінника одну пачку доларів США, той її перерахував на спеціальній лічильній машинці, там було 10000. ОСОБА_12 запропонував спочатку дати йому гривні в обмін на передані 10000 доларів, однак, йому було відмовлено. Чоловік з обмінника сказав, що спочатку ОСОБА_12 має передати йому всю суму, щоб потім всю суму в доларах США разом покласти у сейф, а з сейфу взяти та віддати йому всю необхідну суму в гривнях. Таким чином, ОСОБА_12 спочатку передав у віконце одну пачку, її там за віконцем перераховували, потім ОСОБА_12 передавав кожну наступну пачку доларів США і так всі п`ять пачок по 10000 доларів США кожна. Загальна сума переданих ОСОБА_12 у віконце обмінника коштів склала 50000 доларів США.

Свідок ОСОБА_15 стверджує в суді, що стояв поруч з віконцем особисто спостерігав за обвинуваченим, оскільки впізнає його, як той всі долари США, передані йому ОСОБА_12 , перераховував за допомогою відповідної лічильної машинки та кожну купюру перевіряв на справжність через прилад з ультрафіолетом, після чого піднявся та пішов нібито до сейфу за гривнями.

Приміщення обмінного пункту було обладнане металопластиковою перегородкою, віконцем, камерою внутрішнього відеоспостереження. Обличчя і зовнішність чоловіка, який приймав від ОСОБА_12 грошові кошти в доларах США особисто він добре бачив, того чоловіка було добре видно і саме тому він його впізнає як особу обвинуваченого.

Перегородка у приміщенні обмінного пункту стояла під кутом, через віконце не було видно, що там відбувається під кутом і тому, коли чоловік сказав, що пішов скласти гроші до сейфу, то ні він, ні ОСОБА_12 того чоловіка не могли бачили, як не могли і бачити що саме там відбувається, оскільки ніякого сейфу їм видно не було.

Після того, як чоловік за перегородкою пішов класти в сейф долари США і взяти звідти гривні, він разом з ОСОБА_12 залишилися чекати й чекали кілька хвилин. Потім ОСОБА_12 подзвонив по мобільному телефону людині, з якою попередньо домовлявся про обмін валют, вони про щось поговорили і ОСОБА_12 сказав «зараз» та вони продовжили чекати далі. Через кілька хвилин ОСОБА_12 знову подзвонив тій самій людині, проте, її телефон вже був вимкненим і тоді він викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_15 повідомив, крім того, що він ніколи раніше в пунктах обміну валют не бував, це в нього взагалі було вперше, однак він помітив та звернув увагу на те, що у чоловіка, який приймав, рахував та перевіряв долари США, тремтіли руки. Приблизно через тиждень після події в ході досудового слідства було проведено впізнання особи, яка брала гроші у ОСОБА_12 та їх потім не повернула. Перед впізнанням слідчий спочатку показав їм по чотири фотографії, а після цього вони заходили в кімнату де стояли чотири особи, і серед цих осіб проводили впізнання.

В судовому засіданні 14.07.2017 прокурор повідомив, що свідок ОСОБА_16 , який в січні 2017 здав в оренду квартиру АДРЕСА_5 , працює журналістом на телеканалі СТБ і у зв`язку з роботою наразі перебуває у відрядженні. Після повернення ОСОБА_16 з відрядження прокурор гарантував забезпечити явку вказаного свідка обвинувачення до суду в наступне судове засідання, проте, явку вказаного свідка не забезпечив.

13.09.2017 прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 в суді було отримано повістку для передачі особисто ОСОБА_16 щодо необхідності його явки до суду на 15.09.2017. Натомість прокурором, який брав участь у справі, до матеріалів судового провадження долучено рапорт слідчого ОСОБА_17 про те, що номер телефону свідка ОСОБА_16 перебуває поза зоною дії мережі, а за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_6 , двері ніхто не відчиняє.
06.11.2017 в судовому засіданні прокурором було долучено рапорт слідчого ОСОБА_17 про те, що батько свідка ОСОБА_16 по телефону повідомив йому, що його син перебуває за кордоном в м. Москва (РФ) по роботі.

30.11.2017 в судовому засіданні прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_16 , не вбачає в цьому необхідності, просить зазначеного свідка не викликати.

30.11.2017 суд постановив ухвалу про привід свідка обвинувачення ОСОБА_16 в наступне судове засідання. Зазначена ухвала залишилася не виконаною, а під час її виконання було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_6 проживає інша сім`я, яка близько трьох років назад купила вказану квартиру у ОСОБА_16 , де він наразі проживає, їм не відомо, просили з цього приводу їх більше не турбувати. Під час розмови зі свідком ОСОБА_16 по телефону НОМЕР_1 останній повідомив особі, яка виконувала ухвалу про привід, що не має ніякого бажання з`являтися до суду, просив його більше не турбувати, відмовився назвати своє місце проживання.
21.12.2017 суд повторно постановив ухвалу про привід свідка обвинувачення ОСОБА_16 . В ході проведення заходів з виконання даної ухвали працівниками поліції було здійснено виїзд за адресою місця проживання ОСОБА_16 , вказаного в ухвалі суду - АДРЕСА_6 та встановлено, що за вказаною адресою на протязі останніх близько 8,5 років проживає власник квартири ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із своєю сім`єю, яка повідомила, що житло придбала у родини на прізвище ОСОБА_19 , які під час продажу виписались із даної адреси, де вони проживають, їй не відомо. Додатково було встановлено, що ОСОБА_16 розшукується ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також Призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку із ухиленням від призову на строкову військову службу.
Крім того, згідно даних БД «Аркан МВС», ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період часу із 01.01.2017 по 29.01.2018 державний кордон України не перетинав у будь-яких напрямках. В ході проведення заходів по виконанні ухвали суду було здійснено виїзд за адресою місця роботи ОСОБА_16 : АДРЕСА_7 , телеканал «СТБ», де, зі слів начальника відділу кадрів стало відомо, що ОСОБА_16 на телеканалі не працює з 2016.
Ухвала суду від 05.02.2018 про привід свідка ОСОБА_16 , яка була втретє ухвалена за наполяганнями представників потерпілого, залишилася в чергове не виконаною з вище перелічених причин.
На обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину прокурором надано наступні документальні докази.
Протокол огляду місця події від 30.01.2017, а саме квартири АДРЕСА_5 , де огляд було проведено в присутності понятих: ОСОБА_16 (особи, яка згідно відомостей за матеріалами даного кримінального провадження саме і здавала вказану квартиру в оренду), ОСОБА_20 (про допит якого ніхто клопотань не заявляв), та потерпілого ОСОБА_12 , яким вказаний протокол огляду не підписаний; в ході протоколу огляду було вилучено ряд речових доказів, які не тільки не описані з зазначенням їх індивідуальних ознак, але які і не були належним чином у передбаченому законом порядку упаковані, опечатані та прошиті з метою запобігання їх втраті, знищенню, зміні та підміні; до вказаного протоколу огляду місця події додано фото таблиці, серед яких упаковано в конверт 1 слід папілярного узору, та цей конверт підписаний спеціалістом, якого серед учасників огляду місця події не було і який в протоколі не вказаний, цей протокол не підписував; фото трьох обгорток, якими були скріплені гроші, не упаковані зовсім, хоча у подальшому на дослідження експерту були передані в упаковці підписані спеціалістом; записка з рукописним текстом з огляду місця події, ніби була вилучена, про те також не упакована і в подальшому зникла з невідомих причин, речовим доказом не визнавалася, на жодну експертизу не направлялася.
За повідомленням сторони захисту при відкритті матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України їй речові докази не відкривалися, а тому вони не можуть бути покладені в основу судового рішення суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази - відповідно до правил ч. 12 ст. 290 КПК України. Зазначену суттєву обставину прокурор жодним чином не спростував.

Наявні у кримінальному провадженні висновки експертів № 428/д від 09.02.2017 року, № 618/д від 20.02.2017 року, № 8-1/2133 від 03.09.2018 року, протокол огляду предмету (пакету експертної служби МВС України) жодних слідів та доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення не містять, як не містять цього і речові докази: монітор, клавіатура, машинка для підрахунку грошей.

Пред`явлення особи для впізнання за фотознімками відбувалося за одночасною участю потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_15 , що чітко видно на відеозаписах вказаних слідчих дій, наданих суду для дослідження. Довідки, додані до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками містять зазначення лише однієї особи: ОСОБА_7 , без зазначення решти трьох осіб, зображених на фото. Після цього вказаним двом учасникам кримінального провадження були пред`явлені для впізнання особи, що стало відомо суду з показань ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та досліджених фотокопій матеріалів, які відкривалися представникам потерпілого в порядку ст. 290 КПК України.

При цьому відкриття матеріалів сторонам та потерпілому і його представникам відбулося 27.02.2017, тобто через три дні після складання обвинувального акту 24.02.2017.

Відповідно до ст. 23 КПК України судом безпосередньо досліджені всі надані сторонами докази на засадах змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Про вичерпне надання суду всіх зібраних своїх доказів підтвердили сторони та представники потерпілого.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд дійшов до висновку, що пред`явлення особи для впізнання та пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 06.02.2017 відбувалися з порушенням вимог ст. 228 КПК України, а огляд місця події 30.01.2017 відбувся з порушенням вимог ч. 7 ст. 223 та ч.ч. 4, 5 ст. 237 КПК України.

За таких умов суд дійшов до висновку про те, що протоколи пред`явлення особи для впізнання та пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2017 та протокол огляду місця події від 30.01.2017 слід визнати недопустими доказами з відповідними процесуальними наслідками за принципом «плодів отруйного дерева».

Отже, суд розглянув кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримався принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, і доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, тобто діючи у межах своїх повноважень та компетенції, вирішив лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберіг об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, яких було б достатньо поза розумним сумнівом для доведення його участі у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Таких доказів органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, у зв`язку із чим, у силу презумпції невинуватості, закріпленого у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, суд вважає необхідним виправдати ОСОБА_7 у зв`язку із недоведеністю вчинення ним інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Суд не вважає достатньою сукупністю доказів таку сукупність, яка складається лише з показань потерпілого та показань його працівника свідка ОСОБА_15 та яка об`єктивно не підтверджується жодними іншими належними, допустимими та достовірними доказами, зібраними у спосіб, передбачений законом. Крім того, у суду виникли сумніви щодо розміру коштів, які підлягали обміну у «псевдопункті обміну валют», оскільки зазначена обставина нічим не підтверджена, однак вона прямо впливає на кваліфікацію дій винної особи. Адже потерпілий та свідок стверджували, що обміну підлягали 5 пачок доларів по 10 тисяч доларів у кожній пачці. Проте, під час огляду місця події було виявлено лише три смужки, якими гроші були упаковані.

Суд керується положеннями ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 373 КПК України, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» з наступними доповненнями та змінами, відповідно до яких, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви, щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. У випадку, коли зібрані по справі докази поза розумним сумнівом не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387).

Тобто, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд керувався стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням(Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року). У випадку даного кримінального провадження формулювання обвинувачення повністю співпадає з формулюванням повідомлення про підозру, як нібито досудове слідство і не здійснювалося. Цілий ряд обставин у висунутому обвинуваченні взагалі просто задекларовані без збирання доказів щодо вказаних обставин.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Обвинувачення не довело перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369 371, 373, 374, 129 ч.3 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та виправдати його у зв`язку із недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Речові докази: монітор, клавіатуру, машинку для підрахунку грошей, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві знищити, CD диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати на проведення судових експертиз у розмірі 2497 грн. 49 коп. віднести на рахунок держави.

Цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 1359500 гривень та моральної шкоди у розмірі 5000000 гривень залишити без розгляду.

ОСОБА_7 звільнити з-під варти в залі суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3