Провадження № 1-в/127/923/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в порядку дистанційного судового провадження, в режимі відео конференції в залі суду м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну покарання більш м`яким, суд
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 13.12.2018 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну покарання більш м`яким.

Клопотання мотивоване тим, що він засуджений до довічного позбавлення волі, вироком апеляційного суду Харьківської області від 24.11.2003 року. Однак нормами українського законодавства не передбачено механізму перегляду призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі та дострокового звільнення осіб, які відбувають такий вид покарання як довічне позбавлення волі, тому звертаючись до міжнародної судової практики та Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», вважає це порушенням положень cт. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, норм cт. 28 Конституції України. Також зазначив, що особа довічно позбавлена волі, має право знати, за яких умов може бути переглянутий строк її покарання, включаючи дату, коли такий перегляд може відбутись. Тому, просить суд про умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав в частині умовно-дострокового звільнення від покарання, посилаючись на доводи викладені в письмовому клопотанні. Щодо заміни покарання більш м`яким то в цій частині просив дане клопотання не розглядати.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 клопотання свого підзахисного підтримав, просив його задовільнити.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 з мотивів відсутності правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , враховуючи думку захисника ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України.
Згідно ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком апеляційного суду Харьківської області від 24.11.2003 року за ст. ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п 1, 7 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного суду України від 22.06.2004 року вирок апеляційного суду Харьківської області від 24.11.2003 року відносно ОСОБА_4 в частині призначеного покарання залишено без змін.
Згідно розпорядження, що міститься в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_4 , вищезазначений вирок набув законної сили 22 червня 2004 року.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Призначене вироком апеляційного суду Харьківської області від 24.11.2003 року відносно ОСОБА_4 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України, які діяли на момент вчинення ним злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосовуватись до осіб на підставі ч.1 ст. 81 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Статтею 51 КК України передбачені види покарань до осіб визнаних винними у вчиненні злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
При розгляді клопотання засудженого суд виходить з вимог ч.1 ст.81 КК України, якою передбачена лише можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Така заміна до призначеного судом покарання у вигляді довічного позбавлення волі не передбачена.
За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання немає.
Посилання засудженого ОСОБА_4 на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» в частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно - дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає необґрунтованим.
Оскільки, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.
Положенням ч. 1 ст. 87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч. 2 ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Детальний механізм помилування визначений Положенням «Про порядок здійснення помилування», затвердженим Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015.
Таким чином, нормами Кримінального Кодексу України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.
Такою можливістю вправі скористатися і ОСОБА_4 .
За даних обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 в частині умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, визначення чітких термінів можливого перегляду його покарання та проміжків часу для його повторного перегляду, а також визначення чітких критеріїв, на підставі яких може відбуватися такий перегляд, слід відмовити.

Клопотання засудженого ОСОБА_4 в частині заміни покарання більш м`яким залишити без розгляду, оскільки засуджений ОСОБА_4 просив не розглядати клопотання в цій частині.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 82, 87 КК України, ст. ст. 152 КВК України, ст. ст. 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання більш м`яким залишити без розгляду.

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від покарання - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: