Справа № 522/9413/17
Провадження № 1-кп/522/131/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

при розгляді у судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000821 від 16.02.2017 року відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зав`язків, не працює, вже переховувався від суду, у зв`язку із чим був оголошений у розшук, а також зазначивши, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває ще один обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ст. 190 ч. 2 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення полі, строком до 3 (трьох) років, не одружений, не має місця роботи, переховувався від суду, у зв`язку із чим, був оголошений у розшук, станом на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, що свідчить про відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, що у сукупності свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду та вчинити новий злочин.

Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та відносно ОСОБА_3 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись суду та вчинити новий злочин.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, переховувався від суду, у зв`язку із чим, був оголошений у розшук, станом на теперішній час притягується Приморським районним судом м. Одеси за вчинення корисливого умисного злочину, вважаю за доцільне визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, у максимальному розмірі для інкримінованої йому статті, а саме 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань-21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації на шістдесят днів, тобто до 11.05.2019 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі № 522/9413/17, провадження № 1-кп/522/131/19.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 60 (шістдесят) діб, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин не повідомивши про причину своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

12.03.2019