Провадження № 1-кп/317/175/2019
Справа № 317/3912/18
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

08 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання по об`єднаному кримінальному провадженню № 0001253 від 30.09.2018 року та № 0001433 від 14.11.2018 року відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 358 КК України та відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0001253 від 30.09.2018 року та № 0001433 від 14.11.2018 року відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 358 КК України та відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

15.02.2019 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області обвинуваченому ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі.

У судовому засіданні 08.04.2019 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту. Своє клопотання мотивувала тим, що обрання відносно ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу було мотивовано тим, що докази та обставини, на які посилався слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні при продовженні строку тримання під вартою, давали підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного, а на цей час обвинуваченого ухилитись від органів розслідування й суду. Протягом розгляду клопотання на досудовому слідстві та на підготовчому судовому засіданні було доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та було наведено у судовому засіданні, а тому слідчий суддя та суд в підготовчому судовому засіданні вважали недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнялося.

Слідчий суддя та суд при продовженні запобіжного заходу також вважали доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та прийшли до висновку, що запобігання ризикам, які існували на той час, є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу та зазначили, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інші злочини, впливати на потерпілих, свідків.

На час розгляду клопотання з яким звернувся адвокат Шулякова ОСОБА_4 тримається під вартою 6 місяців. Судом допитано 2 потерпілих, визначено порядок дослідження доказів, згідно із яким свідки судом ще не допитувалися, їх перелік прокурором не визначено та письмові доказу суду не надавалися.

В той же час ОСОБА_4 , має міцні соціальних зв`язкі, батьків, братів та сестру, дідуся, разом з яким проживав в місті Енергодарі, мав цивільну дружину, з якою він постійно мешкав у м. Запоріжжі.

Прокуроро в судовому засіданні стверджує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, за які ще не винесено вирок і це не підтверджено свідками та потерпілими, письмові докази не оглянуто.

ОСОБА_4 клопотання підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Адвокати обвинуваченого ОСОБА_9 та особисто ОСОБА_9 також клопотання підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що на його думку ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу не відпали, а підстави для тримання під вартою не змінилися. Клопотань про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 не заявляв. Вважає, що суд повинен був самостійно ставити питання про продовження тримання під вартою ОСОБА_4 на обговорення в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для становлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших осіб; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа.

Однією із підстав застосування запобіжного заходу наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при застосуванні запобіжних заходів на підставі матеріалів кримінального провадження оцінюються в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого у місці його постійного проживання, у тому числі і наявність у нього родини та утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи, навчання; репутацію обвинуваченого, а також наявність вагомих доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Суд, вивчивши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників розгляду провадження, приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню, оскільки прокурором у справі, що розглядається, на час розгляду клопотання адвоката жодним чином не доведено наявність достатніх підстав вважати, що відносно ОСОБА_4 існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, що ризики за час тримання особи під вартою не відпали та не змінилися.

ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації - АДРЕСА_1 , де на даний час мешкає його дідусь. Має тісні соціальні зв`язки, та не доведений прокурором факт того, що ОСОБА_4 переховувався та може переховуватись від будь-кого, у тому числі від органів досудового слідства та суду.

ОСОБА_4 не може знищити, заховати речі та інші докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, немає жодної підстави вважати, що такий ризик існує. Натомість, матеріали кримінального провадження та фактичні обставини свідчать про те, що за період досудового розслідування кримінального провадження слідчим вилучені всі речі, які мають істотне значення для справи. ОСОБА_4 за час розслідування справи не вчиняв жодної дії, яка б була направлена на приховування речей, їх знищення чи пошкодження.

ОСОБА_4 не може незаконно впливати на потерпілих та свідків. У матеріалах кримінального провадження та прокурором не надано жодного обґрунтування наявності такого ризику. ОСОБА_4 жодним чином не впливав на жодного потерпілого та свідка у цій справі. Прокурором не доведено таий ризик та не надано під час розгляду клопотання у суді.

ОСОБА_4 не може впливати на кримінальне провадження у цій справі іншим чином, оскільки обвинувальний акт направлено до суду, і чинити тиск на потерпілих та свідків чи перешкодити кримінальному провадженню будь-яким чином уже не можна.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати обраний запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року роз`яснив, що у разі надходження від учасників судового провадження клопотань про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів, суд розглядає їх відповідно до правил, передбачених статтями КПК України та з урахуванням положень пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Суд зазначає, що з часу направлення обвинувального акту до суду відносно ОСОБА_4 , впродовж 3-х місяців сторона обвинувачення не надала суду жодного доказу на підтвердження обвинувачення. Суд вважає, що оскільки не існує жодного із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, враховуючи, що досудове розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_4 закінчено, а отже мета, з якою обирався ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, досягнута, є всі підстави для зміни відносно ОСОБА_4 обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

При вирішенні питання доцільності зміни раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 суд враховує: тяжкість інкримінованого злочину, ступінь відповідальності за нього.

Як було встановлено у судовому засіданні, обвигнувачений ОСОБА_4 , хоча і обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, але позитивно характеризується, має постійне місце проживання та має тісні суспільні зв`язки.

Суд вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, не відпали, але суттєво зменшились, оскільки ОСОБА_4 знаходиться під вартою уже понад пів року, в судовому засіданні були допитані потерпілі, дослідження письмових доказів ще не розпочато, але суд не може прийти зараз до переконання про виправдання.

Наразі, на переконання суду, повністю не відпав ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обвинувачений може спробувати переховуватися від суду.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність взяття особи під варту, про продовження строків тримання особи під вартою покладений саме на ініціаторів клопотань і, зокрема, прокурора.

Суд констатує, що прокурором у судовому засіданні не було в повній мірі обґрунтовано та доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам і що жоден інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого у контексті диспозиції ч. 2 ст. 183 КПК України.

Суд приходить до висновку, що можливо змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 18 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Контроль за виконанням зобов`язань про арешт якщо справа перебуває у провадженні суду здійснює прокурор.

Суд приймає до уваги доводи сторони захисту про наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, позитивних характеристик, які приводять до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням його під вартою, вважає такими, що заслуговують на увагу і підлягають до задоволення.

При цьому, суд зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого передбачені цією нормою права обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не залишати цілодобово місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду;

Суд вважає, що покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 вказаних вище обов`язків забезпечить його належну процесуальну поведінку, не порушуватиме його прав та буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Контроль за виконанням зобов`язань про домашній арешт покласти на прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Запорізького слідчого ізолятору.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1