Провадження №11-кп/801/420/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003785 від 05.08.2017,
за апеляційною скаргою прокурора Вінницької місцевої прокуратури на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області 04.12.2003 року, раніше судимого:
- 19.01.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 08.11.2007 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
- 13.08.2008 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, 15, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднано не відбутий строк по вироку від 08.11.2007 року і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;
- 27.01.2015 року Вінницьким міським судом за ч. 3 ст. 296 КК України до 3 років;
- 30.11.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 307, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки;
- 20.03.2017 року апеляційним судом Вінницької області переглянуто вирок від 30.11.2016 року та приєднано місяць за вироком від 27.01.2015 року та призначено покарання у виді позбавлення волі 4 роки 1 місяць,
- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Селище Тиврівського району Вінницької області, українку, громадянку України, з середньою-спеціальною освітою, незаміжню, має на утриманні малолітню дитину, тимчасово непрацюючу, проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Гніванським МС УДМС України у Вінницькій області 23.10.2014 року, раніше не судиму,-

- визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обрахувати з дня звернення вироку до виконання.
ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Звільнено засуджену ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі п. «в» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави Україна 1089,00 грн. у відшкодування вартості проведених криміналістичних досліджень.
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази в кримінальному провадженні:
- мобільний телефон "Xiaomi Redmi 4 Prо " з ІМЕІ 1; НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили залишено останньому;
- CD-R диск з інформацією, який добровільно виданий ПАТ КБ «ПриватБанк» - залишено при матеріалах кримінального провадження.
Згідно з вироком суду першої інстанції, в період часу з 01.00 год. до 02.00 год. 05.08.2017 року ОСОБА_7 вступивши в попередню змову з ОСОБА_8 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно таємно викрав з кишені ОСОБА_9 , який спав на лавці, телефон марки "Xiaomi Redmi 4 Prо 3/32GB" з ІМЕІ 1; НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , гаманець, в якому знаходились гроші в розмірі 203 грн. та банківські картки «Приватбанк».
В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 залишили місце вчинення злочину, забравши з собою викрадене майно, належне ОСОБА_9 , з метою його подальшої реалізації. Перевіривши вміст викраденого гаманця, та виявивши наявність банківських карток «Приватбанк», виданих на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_7 за допомогою сім-картки, яка знаходилась у викраденому мобільному телефоні "Хіаоmі Redmi 4 Prо З/З2GB", та картки «Приватбанк» з № НОМЕР_5 встановив її пін-код та вказав ОСОБА_8 зняти з неї кошти.
05.08.2017 року о 02:13 год. ОСОБА_8 ввела пін - код карти у банкоматі по вул. Соборна, 52 у м. Вінниці та зняла з неї кошти належні ОСОБА_9 у сумі 1400 грн.
Здобутим незаконними діями майном, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд, завдавши своїми діями, ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 6153,67 грн.
Судом першої інстанції такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, а дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Вінницької місцевої прокуратури просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України змінити через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме у резолютивній частині вироку вказати про стягнення на користь держави з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1089,00 грн. в рівних частинах, а у решті вирок залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 124, 370 КПК України ухвалено судове рішення про солідарне стягнення з обвинувачених на користь держави судових витрат, а не у рівних частинах, що є підставою для зміни оскаржуваного вироку.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлені належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, тому відповідно до вимог ст. 405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у їх відсутність.
Підстави передбачені ч. 4 ст. 401 КПК України для обов`язкового виклику обвинувачених у судове засідання для участі в апеляційному розгляді відсутні, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення їх становища, його участь судом не визнана обов`язковою та клопотання про це від обвинувачених не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Водночас, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинувачених та висновків суду першої інстанції щодо доведеності їх винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України, є підставою для зміни вироку суду першої інстанції у апеляційному порядку.
В роз`ясненнях п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року зазначається, що зміст резолютивної частини вироку має бути викладено чітко і ясно, щоб при його виконанні не виникало сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
Проте, як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, в порушення зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність наведені вимоги залишились поза увагою суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України та роз`яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» у разі ухвалення обвинувального вироку суду стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування з метою встановлення вартості викраденого, призначалась та проводилась судово-товарознавча експертиза, вартість якої становить 1089,00 гривень.
Разом з тим, при ухваленні вироку судом першої інстанції не дотримано вимог ч. 2 ст. 124 КПК України та не враховано роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 і ухвалено рішення про стягнення зазначених судових витрат на користь держави із обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в солідарному порядку, а не як передбачено в рівних частинах.
Таким чином колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 124, 370 КПК України ухвалено судове рішення про солідарне стягнення з обвинувачених на користь держави судових витрат, а не у рівних частинах, що є підставою для зміни оскаржуваного вироку.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційним судом також враховано і те, що така зміна вироку не погіршує правового становища обвинувачених у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 409, 412, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України - змінити через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
У резолютивній частині вироку вказати про стягнення на користь держави з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1089,00 гривень в рівних частинах.
У решті вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: