Справа № 453/889/18
№ провадження 1-кп/453/12/19
В И Р О К
іменем України

22 січня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, депутатом не являється, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів, ігноруючи неодноразові виклики державного виконавця Сколівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області з цього приводу, у період з грудня 2017 року по липень 2018 року, отримуючи щомісячно кошти у середньому по 5 000 грн. у місяць за виконання різних робіт, всупереч вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої, він як батько, зобов`язаний утримувати своїх дітей, будучи працездатним, порушуючи право дітей на повноцінне життя та всебічний розвиток, злісно ухилявся від сплати призначених судовим наказом коштів, добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, так само не працевлаштовувався, на облік у районний центр зайнятості Сколівського району Львівської області не став, участі у вихованні дітей не приймав, а зароблені кошти витрачав на свої потреби, чим допустив заборгованість по сплаті аліментів, котра станом на 01.07.2018 року становить 12 357 грн. 06 коп. та підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах по судовому наказі у справі № 453/1299/17 від 25.01.2018 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. На даний час він зрозумів значення своїх дій, при обранні йому міри покарання покладається на розсуд суду, однак просить призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та не оспорює фактичні обставини справи, а судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши прокурору і обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра Сколівської ЦРЛ Львівської області не перебуває, а також той факт, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному. Від потерпілої ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та при визначенні міри покарання останньому вона покладається на розсуд суду. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює і не має стабільного заробітку, однак обіцяє після відпрацювання громадських робіт погасити заборгованість по аліментах у повному обсязі.

З урахуванням наведених обставин, а також майнового стану обвинуваченого, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт на певний строк.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Міру покарання у виді громадських робіт на певний строк суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1