ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/18/19 Справа № 188/952/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2018 року, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який дітей на утриманні не має, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 05.05.2017 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 69, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_12 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2018 року, ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2017 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.
Цивільний позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 45199 грн. 44 коп.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.
ОСОБА_9 в період часу з 01 по 04 травня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точна дата в ході судового слідства не встановлена), керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, зламавши листи шиферу, якими була огороджена дана територія, таким чином проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно викрав 4 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.
Крім того, ОСОБА_9 у період часу з 04 по 07 травня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точну дату та час в ході судового слідства не встановлено), керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір в огорожі проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно викрав 4 металевих швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.
Також ОСОБА_9 в період часу з 06 по 08 травня 2017 року приблизно о 10 год. 00 хв. (точну дату та час у ході судового слідства не встановлено), керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір огорожі проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно викрав 3 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1072,50 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1072,50 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.
Крім цього, ОСОБА_9 в період часу з 08 по 11 травня 2017 року (точної дати в ході судового слідства не встановлено) приблизно о 14 год. 00 хв., керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись у тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір в огорожі проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно викрав 4 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.
Крім того, ОСОБА_9 в період часу з 11 по 13 травня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точна дата та час у ході судового слідства не встановлена), керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір в огорожі проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно викрав 4 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищевказану суму.
Так, ОСОБА_9 в період часу з 13 по 15 травня 2017 року (точної дати в ході судового слідства не встановлено) приблизно о 10 год. 00 хв., керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір в огорожі, проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно викрав 4 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.
Також, ОСОБА_9 в період з 15 по 18 травня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точної дати та часу в ході судового розгляду не встановлено), керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір в огорожі проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно викрав 4 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.
До того ж, ОСОБА_9 в період часу з 18 по 21 травня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точна дата та час у ході судового слідства не встановлені), керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір в огорожі, проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно викрав 4 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.
Крім цього, ОСОБА_9 в період часу з 22 по 25 травня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точна дата та час у ході судового слідства не встановлені), керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір повторно викрав 4 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.
Крім цього, ОСОБА_9 в період часу з 25 по 28 травня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точна дата та час у ході судового слідства не встановлені), керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір в огорожі проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно викрав 4 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 кг, які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.
Крім цього, ОСОБА_9 в період часу з 29 по 31 травня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точна дата та час у ході судового слідства не встановлені), керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір в огорожі, проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно викрав 4 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.
До того ж, в період часу з 31 травня по 01 червня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точна дата та час у ході судового слідства не встановлені) ОСОБА_9 , керуючись корисливими намірами, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до колишньої звіроферми, яка розташована по АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що навколо нікого не має, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через отвір в огорожі проник на територію звіроферми, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно викрав 4 металеві швелери довжиною по 2,6 м вагою по 65,0 кг кожен вартістю по 357,50 грн. кожен на загальну суму 1430 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 430 грн.
Викрадене ОСОБА_9 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вищезазначену суму.

В апеляціях на вирок:
- прокурор, який брав участь у судовому провадженні у суді першої інстанції ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначення покарання змінити, вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2017 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 доведена в повному обсязі, його дії кваліфіковано правильно, однак призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, на підставі чого, відповідно до ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Судом першої інстанції належним чином не враховано обставини, що характеризують особу винного, а саме те, що ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинивши злочини у період іспитового строку, вчинив злочини проти власності, що не може свідчити про його виправлення, а навпаки, свідчить про стійку схильність до вчинення злочинів.
Прокурор вважає, що викладене свідчить про стійку антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого та дає підстави вважати, що він знову буде вчиняти злочини, а тому потребує ізоляції від суспільства. Призначене судом першої інстанції покарання не забезпечить виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

- захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування своїх доводів захисник посилається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим. Докази винуватості ОСОБА_9 зібрані як в ході досудового розслідування, так і представлені в судовому засіданні, не можуть вважатись належними та допустимими і суд першої інстанції не міг посилатись на них при прийнятті процесуальних рішень по факту викрадення 47 штук швелерів з території звіроферми і мав бути постановлений виправдувальний вирок.
Захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_9 здавав металобрухт на приймальний пункт смт. Залізничне (смт. Брагинівка) чотири рази. Три рази здавав металолом зі свого двору в період з лютого по травень 2017 року. З дому він здавав металеві плити, колосники і з виноградної арки викопав та здав сім металевих стовпчиків. 09.05.2017 року невідомий підпалив траву на луках і була пожежа на звірофермі, куди для тушіння приїздила пожежна машина. Після пожежі ОСОБА_9 пішов виносити сміття і в дренажному рівчаку за територією ферми, побачив шість штук швелерів, два з яких він на прохання ОСОБА_14 віддав йому, а чотири відвіз до ОСОБА_15 на станцію Брагинівка (смт. Залізничне), що б здати на металобрухт і саме цей момент зафіксовано камерою відеоспостереження приймального пункту. Через деякий час до ОСОБА_9 додому приїхали працівники поліції і запитали, чи здавав він металобрухт на приймальний пункт смт. Залізничне (смт. Брагинівка). ОСОБА_9 підтвердив, що дійсно здавав чотири стовпчики і на запитання, де він їх взяв, він відразу відвів працівників поліції до того місця, де знайшов ці стовпчики. На територію ферми він особисто не проникав, стовпчики не викопував і не виносив, а знайшов їх у дренажному рівчаку на відстані 100-120 метрів від території звіроферми.
Крім цього захисник зазначає, що слідчий експеримент, як слідча дія проведений не був начебто за заявою ОСОБА_9 , що написана під диктовку працівників поліції і можливість проведення вказаної слідчої дії на теперішній час втрачена.
Судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик слідчого та інших працівників поліції в судове засідання для підтвердження чи спростування вищевказаних обставин та допиті в якості свідків сестер обвинуваченого з приводу тиску працівників поліції на обвинуваченого.
Апелянт вважає, що в ході судового розгляду не повно вивчено обставини справи, якими обґрунтовано те, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, в якому звинувачується, а суд першої інстанції під час ухвалення вироку не вирішив питання допустимості доказів, чим грубо порушив вимоги кримінально-процесуального законодавства.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Доводи захисника ОСОБА_8 щодо невідповідності висновків суду, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.
Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами, зокрема поясненнями потерпілого ОСОБА_13 , який показав в судовому засіданні, що 22 травня 2017 року він приїхав на територію звіроферми в с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області і нічого дивного не помітив, оскільки все стояло на своїх місцях і навіси не були пошкоджені. Після чого, приїхавши туди ж 02.06.2017 року ОСОБА_13 побачив завалений навіс і відсутність 47 металевих стовпчиків, які тримали навіс і були вкопані та втрамбовані в землю, після чого він звернувся із заявою до поліції та йому повернули лише 3 стовпчика по 2,60 м кожен.
Свідок ОСОБА_16 у суді першої інстанції пояснив, що він працює в СФГ Хлібороб з 2007 року слюсарем, був зварювальником та в 2004 році зварював швелери для навісу в кількості 50-60 штук, довжиною 2,60 м кожен, які в подальшому були викрадені.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він працює на пункті прийому металобрухту і в травні 2017 року обвинувачений ОСОБА_9 з жінкою привозив на мотоблоці металобрухт для здачі, а саме домашній мотлох і швелера, довжиною приблизно 2-3 метра кожен, які були іржаві та обчищені. Також пояснив, що в травні 2017 року вони приїздили декілька разів.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що бачив обвинуваченого ОСОБА_9 в період до 01 червня 2017 року на пункті прийому металобрухту під час здачі ним металевого профілю, загальною вагою 150-200 кг, який останній привозив декілька разів з жінкою на мотоблоці жовтого кольору. Також свідок зазначив, що останній раз ОСОБА_9 привозив швелери, довжиною 2-2,50 м.
Свідок ОСОБА_18 суду першої інстанції пояснив, що також бачив обвинуваченого ОСОБА_9 на пункті прийому металу на ст. Брагинівка, коли там працював на початку літа. Обвинувачений ОСОБА_9 приїздив на мотоблоці жовтого кольору з жінкою та привозив метал, а саме різний дріб`язок та швелера по 2 метра.
Крім того, свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції показав, що він з обвинуваченим ОСОБА_9 проживали в одному селі і він купляв у ОСОБА_9 два стовпчики шахтний профіль, довжиною по 2,5 м, на кожному з яких були залишки землі.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий чи свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_9 у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Всі вищевикладені показання узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження, зокрема:
- протоколами оглядів місця події від 05.06.2017 року та від 06.06.2017 року, в ході яких було оглянуто територію звіроферми, яка розташована по вул. Соборна в с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області, з якої було вчинено крадіжку металевих швелерів та територію майданчика металоприймального пункту, розташованого по вул. Привокзальній в смт. Залізничне Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.кп. 11-21, 26-27);
- протоколом зважування від 06.06.2017 року, відповідно до якого, вага одного швелера складає 65 кг (а.кп. 28);
- протоколом огляду місця події від 08.06.2017 року, за результатами якого було оглянуто металеві швелери, які ОСОБА_9 продав ОСОБА_14 (а.кп. 36-37);
- протоколом зважування від 08.06.2017 року, відповідно до якого, вага швелера довжиною 2,6 м, який було вилучено у ОСОБА_14 , складає 65 кг (а.кп. 38);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 12.06.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав належні йому швелера, які були викрадені з території звіроферми, і які ОСОБА_9 здав на пункт приймання металобрухту (а.кп. 46-48);
- протоколом обшуку від 14.06.2017 року, в ході якого було проведено обшук в домоволодінні по АДРЕСА_3 , в результаті якого встановлено, що на території вказаного домоволодіння відсутні металеві швелера та сліди в землі від їх наявності, як вказувала при обшуку ОСОБА_19 (а.кп. 72-73).
Крім того, судом першої інстанції було здійснено перегляд DVD диску із відеозаписом за 01.06.2017 року, з якого вбачається, що в період часу з 09 год. 05 хв. по 09 год. 08 хв. по майданчику ТОВ Трі Ленд по вул. Привокзальній, 62, в смт. Залізничне, рухається мотоблок жовтого кольору з причепом, за кермом якого обвинувачений ОСОБА_9 , а на причепі жінка та в причепі чотири металеві швелера, довжиною приблизно 3 м, на яких видно нашарування ґрунту (а.кп. 34).
Підстав для того, щоб вважати докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, колегія суддів не знаходить.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано віднісся критично до показів свідка ОСОБА_19 , наданих нею в судовому засіданні з посиланням на ті обставини, що вона є зацікавленою особою у справі, оскільки є співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_9 та її покази суперечать даним протоколу обшуку від 14.06.2017 року та відеозапису вказаного обшуку, в ході якого було проведено обшук домоволодіння по АДРЕСА_3 , відповідно до якого на території домоволодіння були відсутні сліди в землі від наявності металевих швелерів, на які свідок ОСОБА_19 наголошувала в своїх поясненнях.
Суд першої інстанції справедливо відніс до доказів обвинувачення показання потерпілого та свідків обвинувачення, які є послідовними та такими, що узгоджуються між собою.
Посилання захисника ОСОБА_8 про те, що потерпілий ОСОБА_13 не бачив відсутності швелерів на території звіроферми 22.05.2017 року, а помітив відсутність лише 02.06.2017 року, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються показами потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що коли він приїхав на територію звіроферми 22.05.2017 року, навіси пошкоджені не були, в той час як по приїзду туди ж 02.06.2017 року він побачив завалений навіс і відсутність 47 металевих стовпчиків, які тримали навіс і були вкопані та втрамбовані в землю.
Також, колегія суддів вважає неспроможними доводи захисника ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_9 здавав на пункт прийому металобрухту сім металевих стовпчиків, які він викопав з виноградної арки та шість швелерів, які він знайшов в дренажному рівчаку за територією звіроферми, оскільки вони об`єктивно не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколом обшуку від 14.06.2017 року та відеозаписом вказаного обшуку, в ході якого було проведено обшук домоволодіння по АДРЕСА_3 та встановлено відсутність в землі слідів від наявності металевих швелерів.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника щодо відсутності проведення такої слідчої дії, як слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_9 для підтвердження його показів про те, що він знайшов шість швелерів, оскільки в матеріалах провадження міститься заява ОСОБА_9 про відмову від проведення вказаного слідчого експерименту, крім цього вони спростовуються сукупністю зібраних на досудовому слідстві та досліджених в суді першої інстанції доказів.
Що стосується наведених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 доводів про те, що до ОСОБА_9 під час досудового розслідування застосувались недозволені методи, зокрема, фізичного та психологічного впливу, то на думку колегії суддів вони є необґрунтованими, з огляду на наступне.
З метою перевірки доводів обвинуваченого ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2018 року доручено прокурору Дніпропетровської області провести перевірку заяви захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього під час досудового слідства насильства иа психологічного тиску зі сторони працівників Петропавлівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (т. 1, а.кп. 175-177).
Відповідно до повідомлення прокуратури Дніпропетровської області за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000604 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та проведення досудового розслідування доручено слідчому відділу Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровської області (т. 1, а.кп. 181).
Відповідно до повідомлення заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 від 21.02.2019 року №74-782вих-19, 11.06.2018 року слідчим СВ Дніпровського ВП ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_20 прийнято рішення та складено постанову про закриття кримінального провадження № 0000604 від 17.05.2018 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення (т. 2, а.кп. 11).
Враховуючи вищевикладене, доводи обвинуваченого та його захисника щодо застосування до ОСОБА_9 методів фізичного та психологічного впливу збоку працівників поліції під час проведення досудового розслідування, які б ставили під сумнів належність та допустимість доказів, отриманих під час досудового розслідування, не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вказані у вироку та досліджені в ході судового розгляду як в суді першої інстанції, так й в апеляційній інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеності вини у його вчиненні.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому не вбачає причин для скасування вироку суду та задоволення апеляційної скарги захисника.
Перевіряючи доводи прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_9 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв кримінальне правопорушення в період звільнення від відбуття покарання з випробуванням, на шлях виправлення не став, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, шкоду не відшкодував, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , а саме рецидив злочину та призначив покарання в межах санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням положень ст. 71 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення більш суворого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливими унаслідок м`якості, немає. Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які посилається прокурор, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому, та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2017 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, а не ухвалити новий вирок, тобто погіршити становище обвинуваченого шляхом зміни вироку, тому в цьому разі суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості із вказаних підстав змінити вирок суду.
Враховуючи викладене, підстав для призначення більш суворого покарання ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає, так як призначене судом першої інстанції покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2018 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: