Справа № 199/1/19
УХВАЛА
іменем України

09.01.2019 м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання старшого слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002272 від 27.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2019 до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з повноважним прокурором, про арешт майна по кримінальному провадженню №0002272 від 27.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що до Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи, шляхом обману заволоділи належним йому майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , чим спричинили останньому матеріальні збитки.

В ході досудового розслідування, заявник ОСОБА_5 пояснив, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності та за вказаною адресою він проживає постійно з 1983 року.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 серпня 1993 року Виконкомом міської Ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Згідно довідки ОСББ «Крушельницької 1» від 23.11.2018 ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході розслідування, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 05 вересня 2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вніс в державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності запис № 16228980, про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за громадянкою ОСОБА_7 на підставі заочного рішення суду, серія та номер: б/н, виданий 24.06.2016, видавник: Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, а 26 вересня 2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вніс в державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності запис № 16587724, про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 1174, виданий 26.09.2016, видавник: ОСОБА_8 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу.

27.12.2018 даний факт внесений до ЄРДР за №0002272, правова кваліфікація: ч.1 ст.190 КК України.

Враховуючи викладене, у даному кримінальному провадженні виникла нагальна потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 з метою:
- запобігання ризикам знищення, втрати, пошкодження даного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином;
- встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному правопорушенню.
- забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали з підстав викладених у клопотанні з метою збереження речових доказів. Проте, просили задовольнити його частково, оскільки квартирою користується ОСОБА_5 , а саме проживає у ній, то просили накласти арешт та заборонити відчуження та розпорядження квартирою.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що проживає в квартирі та зареєстрований в ній з 1983 року, є єдиним власником квартири. Він квартиру не продавав, ніколи до нього ніхто не звертався з приводу продажу квартири, а тому він дізнавшись від голови ОСББ, що він не власник квартири, звернувся до прокуратури.

Вислухавши доводи прокурора, слідчого, потерпілого, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на майно, приходжу до наступного.

Так, відповідно до Витягу з кримінального провадження №0002272, внесеного до ЄРДР 27.12.2018, зафіксовано, що до АНД ВП ДВП звернувся ОСОБА_5 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 , за фактом шахрайських дій відносно його майна з боку невстановленої особи (ЖЄО №44044).

Постановою старшого слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 27 грудня 2018 року зазначена квартира визнана речовим доказом по кримінальному провадженню №0002272 від 27.12.2018.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд враховує, предмети, матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого та прокурора про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу з огляду на надані до клопотання документи. Зокрема, арешт зазначеного майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Проте, відповідно до ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Слідчим суддею встановлено, що в даній квартирі проживає заявник ОСОБА_5 , що також підтверджується довідкою ОСББ «Крушельницької 1 м. Дніпро» від 23.11.2018, про що було зазначено прокурором і слідчим у судовому засідання та у зв`язку з чим ними клопотання було підтримано частково, а тому з метою недопущення незаконного порушення прав та інтересів заявника ОСОБА_5 , в частині клопотання щодо використання житла слід відмовити.

За таких обставин, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002272 від 27.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить та зареєстрована за ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу №1174 від 26.09.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження та розпорядження цим майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1