Справа № 170/614/18
Провадження № 1-кс/170/7/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2019 року смт. Шацьк
Слідчий суддя Шацького районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,
ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
Адвокат вважає, що зазначений арешт було накладено необґрунтовано виходячи з наступного.
З ухвали слідчого судді Шацького районного суду Волинської області від 14.09.2018 року вбачається, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно та достатні підстави вважати, що у разі не накладення арешту на вищевказане майно воно може бути знищене, продане або іншим чином відчужене і що такий захід дасть змогу також забезпечити збереження речових доказів та об`єктивно встановити важливі обставини кримінального провадження й унеможливить приховування та втрату інформації про фактичні обставини вчинення злочину.
Ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою особою, не є цивільним відповідачем, спеціальній конфіскації дані земельні ділянки не підлягають. ОСОБА_5 вважає, що підстав для накладення арешту на дані земельні ділянки не має. Підстав для застосування арешту, які передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, доведено не було.
В основу клопотання прокурора було покладено ту обставину, що фактично згідно картографічних матеріалів, наданих ДП «Волинським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою» на яких зазначено місце розташування земельних ділянок та з урахуванням умовних позначень встановлено, що зазначені земельні ділянки відведені із земель водного фонду, оскільки угіддя вказані на картографічних матеріалах болота, відповідно до п. а ч. 1 ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами а також островами, не зайнятими лісами.
Відповідно до картограм агровиробничих груп грунтів розробленої Волинським філіалом «Укрземпроект» від 04.09.1984 року на земельних ділянках знаходяться грунти - 152 шифр агрогрупи - торфовища середньо глибокі і глибокі неосушені морено-зандрових рівнин. Керуючись навчальним посібником «Практикум з ґрунтознавства» ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ), враховуючи п. б ч. 1 ст. 150 ЗК України вказаний грунт можна віднести до особливо цінних земель. А тому на думку прокурора враховуючи зазначене, відповідно до ст. 9 Закону Країни «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов`язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель.
В клопотанні зазначається, що вказані проекти землеустрою затверджені наказами Головного управління без отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації.
Однак з такими висновками прокурора адвокат не погоджується, оскільки в проектах землеустрою наявні документи, що стверджують відсутність правової необхідності у згаданій експертизі як такій з огляду фактично на ту обставину, що спірні земельні ділянки знаходяться поза межами території особливо цінних земель та не відносяться до особливо цінних земель, що стверджується фактично самими ж проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок, висновками які в них містяться, висновками ПАТ «Інститут «Волиньводпроект» від 15.02.2018 року № 26/1/8, висновками про розгляд проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 14.07.2017 року № 5070/1/82-17 та від червня 2017 року ГУ Держгеокадастру у Сумській області та від 14.07.2017 року № 5070/1/82-17 ГУ Дерджтеокадастру в Одеській області, довідками з відділу у Шацькому районі міжрайонного управління у Любомльському та Шацькому районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області з яких фактично слідує, що земельні ділянки які були надані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме щодо їх якісних характеристик відносяться до агровиробничих груп грунтів, бал бонітету - 178 в - Дернові глибокі глейові супіщані ґрунти, які згідно наказу Держкомзему від 06.10.2003 року № 245 «Про затвердження переліку особливо цінних груп грунтів» не відносяться до особливо цінних груп грунтів провінції Поліська Західна.
Також з метою з`ясування фактичних обставин захисником було скеровано адвокатський запит до розробника землепроектної документації по відповідних земельних ділянках та отримано інформацію, з якої слідує, що відведені були земельні ділянки пасовища, які можна відводити згідно заяв громадян і відповідно проекти по яких державні експертизи землевпорядної документації не вимагається, пасовища не є болотами і не складають водно-болотний фонд. Згідно абз. 7 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов`язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Таким чином, на думку адвоката, земельні ділянки, на які було накладено арешт фактично знаходяться поза межами території особливо цінних земель та не відносяться до земель водного фонду, а відповідні проекти щодо їх відведення складені у відповідності до закону та не потребували державної земельної експертизи землевпорядної документації. Відтак клопотання прокурора про накладення арешту є неповним, а арешт накладено необгрунтовано.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 клопотання про скасування арешту майна підтримав та просив скасувати арешт на вказані земельні ділянки.
Прокурор заперечував проти даного клопотання, вважаючи його безпідставним, оскільки підстави для скасування арешту, які зазначені в ч. 1 ст. 174 КПК України, відсутні. Крім того, прокурор повідомив, що матеріали кримінального провадження, в рамках якого був накладений арешт на майно, на даний час направлені до Волинського відділення Львівського НДІСЕ для проведення комплексної судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою.
Заслухавши пояснення адвоката та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 16 КПК України одним із принципів кримінального провадження є недоторканість права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Шацького районного суду Волинської області від 14 вересня 2018 року, під час досудового розслідування встановлено можливе порушення посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Волинській області порядку відведення земельних ділянок, розташованих на території Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області.
На думку слідчого судді адвокатом ОСОБА_5 не доведено підстав для скасування арешту майна, зазначених у ч. 1 ст. 174 КПК України. А доводи його клопотання про скасування арешту майна є більше доводами апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно ніж доводами про скасування арешту майна.
В судовому засіданні встановлено, що ухвала слідчого судді Шацького районного суду Волинської області від 14 вересня 2018 року була оскаржена до Волинського апеляційного суду, який апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишив без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Також, з пояснень адвоката ОСОБА_5 встановлено, що наразі земельні ділянки ОСОБА_4 не використовуються за призначенням.
Враховуючи те, що на даний час в подальшому застосуванні арешту вказаного майна не відпала потреба, так як досі проводиться досудове розслідування, в ході якого призначена комплексна судова експертиза, а також те, що арешт накладено обґрунтовано, з метою збереження речових доказів, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.
Керуючись ст.ст. 26, 174, 303, 309 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя /підпис/ ОСОБА_1
Слідчий суддя Шацького районного суду Волинської області ОСОБА_1