КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №526/1830/18
Провадження № 1-кп/552/43/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2019 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000604 від 01.08.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лютенька Гадяцького району Полтавської області, гр. України, не працюючого, проживаючого за адресо. : АДРЕСА_1 , в силу ст.. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_8 , 01.08.2018 в денний час, знаходився в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої.Під час сумісного вживання алкоголю близько 15 год. між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виникла сварка з приводу поводження з домашніми тваринами. В ході цієї сварки потерпілий ОСОБА_6 намотав на руку товсту алюмінієву проволоку і наніс два удари ОСОБА_8 в область обличчя, після чого ОСОБА_8 впав на підлогу. Коли піднявся то побачив, що потерпілий знову намагається йому завдати удару. У відповідь на дії потерпілого ОСОБА_8 схопив ніж зі столу та в процесі боротьби почав ним махати, захищаючись від ударів потерпілого, наносячи йому тілесні ушкодження у виді різаних ран грудної клітки, лівого передпліччя, плеча та стегна, які відповідно до висновку №133 від 03.09.2018 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Однак потерпілий продовжував дії та намагався нанести ОСОБА_8 тілесні ушкодження у відповідь на що ОСОБА_8 з раптово виниклого умислу, перевищуючи межі необхідної оборони, наніс потерпілому 2 удари в область лівої частини тулубу, де розташоване серце, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді проникаючих ножових поранень бокової та заднє-бокової поверхонь лівої половини грудної клітки, які згідно висновку судово- медичної експертизи №133 від 03.09.2018 являються тяжкими тілесними ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент їх спричинення. Подолавши таким чином опір потерпілого та усвідомивши свої дії, ОСОБА_8 почав закривати рану потерпілого, а ОСОБА_9 попрохав викликати швидку допомогу, оскільки телефону не було ОСОБА_9 побіг до лікарні яка знаходилась поряд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України не визнав і пояснив, що він 01.08.2018 в денний час, знаходився в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої.Під час сумісного вживання алкоголю близько 15 год. між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виникла сварка з приводу поводження з домашніми тваринами. В ході цієї сварки потерпілий ОСОБА_6 намотав на руку товсту алюмінієву проволоку і став наносити удари ОСОБА_8 в область обличчя, після чого ОСОБА_8 впав на підлогу. Коли піднявся то побачив, що потерпілий знову намагається йому завдати удару після чого схопив ніж зі столу та в процесі боротьби почав ним махати, захищаючись від ударів потерпілого, в ході чого наніс потерпілому удар. Коли потерпілий впав він побачив що сталося, припинив свої дії ОСОБА_9 попрохав викликати швидку допомогу, коли останній побіг до лікарні він надавав першу медичну допомогу потерпілому. Стверджує, що наміру на вбивство він не мав, а лише захищався від нападу потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що зустрівся із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вулиці, після чого запросив їх до себе додому, де вони розпивали спиртні напої. Під час розмови у нього з ОСОБА_8 виникла сварка, в результаті якої вони штовхали один одного. Потім він вийшов в іншу кімнату намотав на руку проволоку та повернувся почав бити ОСОБА_8 по обличчю, коли останній побачив свою кров, схватив ніж який лежав на столі та наніс йому декілька ударів, подальшого він не пам`ятає, оскільки від втрати свідомості упав. ОСОБА_8 наніс ножові удари на руки, спину та в район грудної клітки. Коли ОСОБА_8 побачив, що він упав на землю і в нього з ротової порожнини пішла кров, припинив наносити ножові удари та закричав ОСОБА_9 , щоб він викликав швидку медичну допомогу. Дані обставини відбувались в літку.

Під час сварки він вживав нецензурні слова в бік ОСОБА_8 , а потім намотав на руку проволоку, повернувся і перший почав наносити ОСОБА_8 удари, чим саме спровокував його. Вказує, що ОСОБА_8 не мав умислу вбивати його. Також зазначив, що після того, як він упав на землю ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 віднесли його на диван, та викликали швидку медичну допомогу.

Крім показань обвинуваченого та потерпілого, вина ОСОБА_8 підтверджується показаннями свідків та наданими прокурором і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що вони разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпивали спиртні напої, під час розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виникла сварка. Потім ОСОБА_6 вийшов до іншої кімнати, після того як повернувся відразу почав наносити удари кулаками ОСОБА_8 по обличчю. Після чого, ОСОБА_8 взяв зі столу ніж та вдарив ОСОБА_6 скільки ударів наніс ОСОБА_8 він не пам`ятає. Потім коли ОСОБА_8 зупинився, він вибіг з кімнати та побіг до лікарні, яка знаходилась навпроти дому ОСОБА_6 та викликав лікарів. Повернувшись уже з лікарями, хвилин через 15, він побачив, що ОСОБА_8 переніс ОСОБА_6 на диван та сидів біля нього прикриваючи рану полотенцем.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що є сусідкою ОСОБА_6 свідком самих подій вона не була, лише чула з квартири спочатку шум, а потім хтось закричав: «Потрібно викликати швидку медичну допомогу, а то він загине». Хто саме кричав їй не відомо.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_6 на одній площадці. Того дня вона була на кухні та почула сильний стукіт у двері, підійшла до дверей побачила там молодого хлопця в крові, який кричав щоб вона викликала швидку медичну допомогу, бо людина помирає. Вона закрила двері та викликала швидку медичну допомогу.

- даними протоколу огляду місця події від 01.08.2018 року, відповідно до якого оглянуто помешкання ОСОБА_6 та виявлено сліди крові та ніж.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 01.08.2018 року, за участю свідка ОСОБА_9 відповідно до якого свідок ОСОБА_9 розповів та показав на місці про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_6 № 133 від 03.09.2018 року відповідно до якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження:

- перша група: проникаючі ножові поранення бокової та заднє-бокової поверхонь лівої половини грудної клітки, які утворилися від не менше, ніж дворазової дії предмету, що має колото-ріжучі властивості, яким міг бути ніж, можливо в час01.08.2018 року та при обставинах, вказаних в ухвалі слідчого судді, і кваліфікуються як ТЯЖКІ тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення;
- друга група: різані рани передньої поверхні грудної клітки зліва, зовнішнє - бокової поверхні середньої третини лівого передпліччя, зовнішнє-бокової поверхні нижньої третини лівого плеча, задньої поверхні середньої третини лівого плеча задньої поверхні нижньої третини лівого плеча, заднє-бокової поверхні грудної клітки зліва, задньої поверхні грудної клітки справа, задньої поверхні грудної клітки, зовнішнє-бокової поверхні верхньої третини лівого стегна, які утворилися від дії предмету, що має колото-ріжучі властивості, яким міг бути ніж, і кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Не виключається можливість утворення ран під час боротьби та самооборони.
- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 № 142 від 04.09.2018 року відповідно до якого у обвинуваченого виявлені тілесні ушкодження у виді: рубців спинки носа та правої щоки, які є результатом загоєння ран, що могли утворитися від дворазової дії тупого, твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею та вираженим ребром, можливо в час 01.08.2018 року, і кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.09.2018 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 відповідно до якого потерпілий розповів та показав на місці про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень;

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_6 ..

Разом з тим така кваліфікація не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Враховуючи, що в судовому засіданні ОСОБА_8 не визнає свою вину у закінченому замаху на в умисне вбивство ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, але дав суду показання, які загалом не протирічать обставинам справи, характеру кількості та локалізації тілесних пошкоджень потерпілого ОСОБА_6 та не спростовуються ні показаннями потерпілого ні ніякими показами свідків, суд вважає за необхідне приймати їх до уваги та вважати їх правдивими.

В Постанові Верховного Суду України від 27.11.2014 року (справа №5-34кс14) вказано, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно - небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Покази ОСОБА_8 не протирічать обставинам справи, оскільки потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_9 підтвердили показання обвинуваченого, потерпілий підтвердив факт нанесення ним ОСОБА_8 тілесних ушкоджень за допомогою проволоки намотаної на руку, а тому загрозу від потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_8 мав усі підстави сприймати реально.

Дії потерпілого ОСОБА_6 , які полягали у нанесенні ударів обвинуваченому першим в область голови, рукою стиснутою у кулак на якій намотана товста алюмінієва проволока, після того, як ОСОБА_8 наніс потерпілому різані рани він не зупинився та продовжував намагатися спричинити шкоду ОСОБА_8 , на думку суду, давали ОСОБА_8 право на необхідну оборону.

Разом з тим, ч.3 ст.36 КК України визначає, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Частиною 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про необхідну оборону" №1 від 26.04.2002 року вказано, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 завдав два проникаючі колото-різані ушкодження бокової та заднє-бокової поверхонь лівої половини грудної клітки,що привело до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а не спричинив йому удар в менш життєво важливий орган, або не зміг уникнути тяжких наслідків іншим способом, для того щоб втекти або захиститися, суд вважає, що наносячи удари ножем потерпілому ОСОБА_8 , на грунті раптово виниклого умислу, умисно заподіяв ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, перевищивши межі необхідної оборони. Дані обставини не заперечує і сам обвинувачений в судовому засіданні.

За таких обставин, вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого та даючи оцінку зібраним по справі доказам, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст.124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене уразі перевищення меж необхідної оборони.

Про виникнення умислу заздалегідь на навмисне вбивство у ОСОБА_8 , як зазначено в обвинувальному акті, нічим не підтверджено.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 66 та ст. 67 КК України обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання, колегія суддів, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Враховує те, що обвинувачений ОСОБА_8 , офіційно ніде не працює, на обліку у нарколога, психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно, позицію потерпілого який не наполягає на суворій мірі покарання, вважає за необхідне призначити покарання у виді арешту в межах санкції статті 124 КК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави підлягає до задоволення, оскільки визнаний обвинуваченим, долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України і призначити йому покарання у виді 6 місяців арешту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 змінити, звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно в залі суду та обрати йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання.

В строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати термін перебування під вартою з 01.08.2018 року, та відповідно до ст. 72 КК України вважати ОСОБА_8 таким, що повністю відбув основне покарання за вироком суду.

Речові докази у справі: одяг та взуття повернути за належністю, інші знищити.

Цивільний позов прокурора задовольнити

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі Фінансового управління Гадяцької районної державної адміністрації в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого в сумі 1 542 грн. 80 коп.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3