Справа № 196/93/18
№ провадження 1-кп/196/7/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі: Головуючої - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області кримінальне провадження за № 0000500 від «05» грудня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірова Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не працевлаштованого, інвалідом не являється, не одруженого, має середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Макіївка Макіївського району Донецької області, українця, громадянина України, не працевлаштованого, інвалідом не являється, не одруженого, має середню спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , раніше судимого Єнакіївським міським судом за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
04.12.2017р. близько 23:00 год., ОСОБА_8 разом зі своїм товаришем ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилися біля приміщення магазину «Пивний край», який розташований по АДРЕСА_4 , де розпивали спиртні напої разом зі знайомим ОСОБА_8 ОСОБА_9 .

Під час сумісного розпиття спиртних напоїв, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел, направлений на вчинення нападу на ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ,з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом, вчинили напад на останнього, при цьому ОСОБА_8 спочатку почав наносити удари руками по обличчю потерпілого. Під час нападу ОСОБА_9 впав на бетонне покриття доріжки біля магазину, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_5 продовжили наносити удари кулаками рук та ногами по різним частинам тіла потерпілого ОСОБА_9 , у тому числі по голові. Під час нанесення ударів ОСОБА_8 вимагав передати йому наявні при собі грошові кошти та цінне майно ОСОБА_9 .
В результаті нанесення ударів ОСОБА_8 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження, що призвели до втрати свідомості останнього та являються ознаками застосування насильства небезпечного для здоров`я потерпілого.

Після втрати свідомості ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 незаконно заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Самсунг GT E 1230» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 293,33 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 293, 33 грн.

Отже, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України, а саме розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
ОСОБА_5 04.12.2017р., близько 23:00 год., разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля приміщення магазину «Пивний край», який розташований по вул. Царичанській, 104 в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, де розпивав спиртні напої разом зі знайомим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Під час сумісного розпиття спиртних напоїв, у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник умисел, направлений на вчинення нападу на ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном.

Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом, вчинили напад на потерпілого, ОСОБА_8 почав наносити йому удари руками по його обличчю. Після того, як ОСОБА_9 впав на бетонне покриття доріжки біля магазину, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 продовжили наносити удари кулаками рук та ногами по різним частинам тіла потерпілого ОСОБА_9 , у тому числі по голові. Під час нанесення ударів ОСОБА_10 вимагав передати йому наявні при собі грошові кошти та цінне майно ОСОБА_9 .
В результаті нанесення ударів ОСОБА_8 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, що призвели до втрати свідомості останнього та являються ознаками застосування насильства небезпечного для здоров`я потерпілого.

Після втрати свідомості ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 незаконно заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 , саме: мобільним телефоном марки «Самсунг GT E 1230» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 293,33 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 293, 33 грн.

Отже ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, а саме розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав та надав суду наступні показання. В 2017р. (дату не пам`ятає) він був з ОСОБА_5 біля магазину, зустрів потерпілого ОСОБА_9 , якого добре знав до цього, у нього була пляшка горілки, потерпілий купив їм пива. Вони сіли за столиком біля магазину «Мир пива». Суду пояснив, що ОСОБА_9 є викладачем ліцею і він не повертав обвинуваченому диплом. Він через деякий час після вживання алкоголю згадав про це, обурився і почав з потерпілим сварку. Під час якої дав декілька (два-три) ляпасів потерпілому, почав йому грубити. Це було дуже швидко. ОСОБА_5 при цьому перебував на вулиці, тобто за межами знаходження столика. В момент сварки вони з потерпілим за столом були вдвох. На землю потерпілого ніхто не валив, він був дуже п`яний, і сам впав. Жодних грошей він не вимагав у ОСОБА_9 , ОСОБА_5 потерпілого не бив, жодних ударів не наносив. Наступного дня потерпілого він зустрів зранку, він йшов по дорозі в сторону його будинку. ОСОБА_9 при цьому кричав, схопив ОСОБА_5 та почав його бити. Після цього сестра потерпілого викликала поліцію. Про те, що у потерпілого викрадено телефон, він вже дізнався від працівників поліції, йому з цього приводу нічого не відомо. При затриманні його поліцією, у нього не вилучались жодні речі та грошові кошти. Після того, як він дав ляпаси потерпілому, він вийшов із-за огорожі і пішов додому. Неподалік біля магазину, який знаходився поряд з тим місцем, де вони відпочивали, він зустрів ОСОБА_5 і вони пішли додому. Як вони йшли, не пам`ятає через стан сп`яніння. Наполягав на тому, що він займався професійно боксом, знає як наносити удари, і переконаний, що ляпаси могли спричинити тілесні ушкодження, ступінь яких визначено експертом. Якби він наносив удари кулаком, то він би убив потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому не визнав та суду показав, що в грудні 2017р. (точної дати не пам`ятає), він зі своїм товаришем ОСОБА_8 придбали в магазині пляшку горілки, за яку він особисто розрахувався, вийшли з магазину та зустріли знайомого ОСОБА_8 потерпілого ОСОБА_9 . Зайшли біля магазину «Пивний край» за столик, почали пити пиво та горілку. З ними тоді ще була дівчина, яку він не пам`ятає та ОСОБА_11 . Цій дівчині необхідно було піти, він її провів, повернувся, ОСОБА_11 також пішов. В цей час він побачив на столі мобільний телефон, зрозумів, що телефон потерпілого і вирішив його вкрасти. Між ОСОБА_8 та потерпілим вже починалась сварка через диплом, він забрав вказаний телефон і відійшов в сторону, а саме за огорожу, щоб не привертати до себе увагу. Як ОСОБА_8 наніс удари по обличчю потерпілому він бачив, а сам взагалі не чіпав потерпілого, не штовхав його, не бив. Він в момент нанесення ударів потерпілому стояв в стороні, чи бив ОСОБА_8 ногами потерпілого він не бачив. Після того як він відійшов, ОСОБА_8 через хвилин 10 підійшов до нього і вони разом пішли додому. При цьому ОСОБА_9 не виходив. Наступного дня вони зустріли потерпілого з його сестрою, ОСОБА_9 почав його зачіпати, кричати на нього. Чому він це зробив, обвинувачений пояснив, що потерпілий боявся ОСОБА_8 , знав що він займався професійно боксом, тому і підійшов саме до нього. ОСОБА_8 він нічого про телефон не розповідав. Ті гроші, які у нього вилучили, були його особисті.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими, їх вина підтверджується показаннями потерпілого та свідків, допитаних судом.

Так, потерпілий ОСОБА_9 надав суду наступні показання. З ОСОБА_8 він знайомий. А з ОСОБА_5 не знайомий. Перед ОСОБА_8 у нього жодних боргів немає. 04.12.2017р. він з ОСОБА_11 зайшли в "Пивний край", купили 1 л. пива та рибу. При ньому були кошти в розмірі 1000 грн. в нагрудній кишені, посвідчення водія та інші документи, два мобільних телефона та окремо 200 грн. В цей час підійшов ОСОБА_12 та запропонував приєднатись до їхньої компанії. Він йому теж купив пива, вони всі разом вийшли на вулицю і сіли за столик. Підійшли ОСОБА_5 з якоюсь невідомою йому дівчиною, однак вона була недовго і скоро пішла. Вони залишились вчотирьох. Випили пляшку горілки, пиво. Після чого потерпілий пішов в магазин, докупив продуктів (що саме придбав він не пам`ятає, оскільки оп`янів). Далі відбулась сварка, з якої причини не зрозумів, обвинувачені почали його бити, ногами та кричати «давай гроші». Били до тих пір, поки він не втратив свідомість. У нього були грошові кошти при собі (здача від пива), які він кинув обвинуваченим під ноги близько 150 грн. Як він потрапив додому, не пам`ятає. Сестра дома йому надала першу допомогу, оскільки все лице у нього було побите. Зранку він вирішив піти до обвинувачених додому та мирно порозмовляти, коли вони із сестрою дійшли до будинку ОСОБА_8 , він побачив обвинувачених як вони виходили з дому, покликав їх, при цьому ОСОБА_5 вів себе так, ніби вперше його побачив. Потерпілий почав на нього сваритися, вдарив його по обличчю, на що ОСОБА_5 почав кричати «міліція». Після чого потерпілий викликав поліцію. По приїзду поліція забрала обвинувачених у відділення, він пізніше підійшов також в поліцію, написав заяву. Один його телефон вилучили у ОСОБА_5 .

Всі події, які відбувались біля магазину «Пивний край», а саме початок, пам`ятає добре, а потім не пам`ятає, оскільки ОСОБА_8 бив його ногами по голові. Причини сварки він не може назвати. Допускає що можливо через його велосипед: коли він йшов до магазину «Нектар» за продуктами, він бачив, що його велосипед стоїть поряд, а коли він повернувся, то його вже там не було. ОСОБА_5 також приймав участь у сварці, хоча розпочав її саме ОСОБА_13 . Обвинувачені вимагали у нього грошові кошти вже коли повалили його на землю. Вимогу висував саме ОСОБА_8 . Які саме удари наносив кожен з обвинувачених він не міг пояснити, оскільки впав на землю бачив лише ОСОБА_8 , допускає, що ОСОБА_5 міг бити його по спині. Били його обвинувачені навіть після того, як він кинув гроші їм під ноги. Коли припинилися протиправні дії обвинувачених він не знає, оскільки втратив свідомість. Його мобільні телефони були в кишенях куртки. Під час того, як його били обвинувачені, вони нічого не витягували у нього з кишень.

ОСОБА_11 пішов ще до початку сварки. Сестра йому повідомила, що він прийшов додому без мобільних телефонів. Кошти в сумі 1000 грн. та документи обвинувачені не забрали.

Крім того суду показав, що йому для того, щоб перебувати в стані сильного алкогольного сп`яніння (тобто не пам`ятати подій), необхідно достатню кількість горілки випити. В той вечір він випив три бокала пива та десь 200-250 гр. горілки. Припускає, що в тій горілці, що приніс ОСОБА_8 було щось підмішано, оскільки така доза випитого не могла привести до такого стану його сп`яніння.

На запитання адвоката ОСОБА_6 потерпілий показав, що вже до того, які він пішов в магазин «Нектар», він вже багато нічого не пам`ятав. Причиною сварки між ним та ОСОБА_8 міг бути велосипед, який пропав, а не диплом про освіту ОСОБА_8 . Хоча точної причини вказати він міг. Велосипед знайшовся на другий день навпроти магазину «Пивний край».

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що потерпілий є його колегою. Він з ОСОБА_9 04.12.2017р. вирішили випити пива. Він був надворі, а потерпілий зайшов в магазин «Пивний край» за пивом. Вони сіли на вулиці за столик і до них підійшли ще ОСОБА_8 , якийсь хлопець і дівчина. Вони випили по бокалу пива. Свідок бачив на столі горілку, звідки вона взялася, він не знає, хто її вживав не бачив. Оскільки він поспішав, то пішов після того, як випив бокал пива. Через деякий час він повертався додому повз місце, де вони сиділи за столиком, приблизно через хвилин сорок, але по іншій стороні дороги, на відстані близько 10 м. Коли проходив, то побачив шарпання та почув крики: де гроші? давай гроші! Він побачив, що потерпілий стояв на «четвереньках», хто саме йому наносив удари він не бачив, бо було темно. Однак точно бачив, що була бійка. Але оскільки йому було відомо, що потерпілий з ОСОБА_8 були сусідами, у них були хороші відносини, він вирішив не втручатися і пішов додому. Коли він йшов з компанії, ОСОБА_9 був в адекватному стані, всі поводили себе мирно, дружно.

Свідок ОСОБА_14 дала суду показання, що потерпілий є її рідним братом. В період подій, вона гостювала у свого брата ОСОБА_9 в смт. Царичанка. Ввечері 04.12.2017р. вже було пізно, біля 23 год., її брата ще не було дома. Вона почала хвилюватися, дзвонити йому на обидва телефони, однак дзвінки «скидали». Згодом її брат прийшов додому, він перебував в жахливому стані обличчя все побите, в крові, був випивший. Коли йшов з дому, то був тверезий. На запитання її до брата хто його побив, він не відповів. Свідок звернулася за допомогою до сусідки, і вони надали йому необхідну першу допомогу. Зранку вони з братом пішли до ОСОБА_8 додому запитати про велосипед і телефони, які зникли. В цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_5 якраз виходили з подвір`я. ОСОБА_8 при цьому її спитав скільки вона буде брата няньчити та бігати за ним. На її запитання для чого він побив її брата, ОСОБА_8 відповів їй, що він ще й пописав на нього, він жирна свиня, він його на кол посадить. Вона викликала поліцію, поки поліція приїхала, обвинувачені вже відійшли на достатню відстань від свого подвір`я. Також вказала суду, що коли її брат повернувся додому після того, як його побили, вона перевірила його кишені. І в одній з кишень штанів або внутрішній кишені куртки (точно не пам`ятає) був гаманець з картками, водійським посвідченням, грошима. Телефони у брата були відсутні.

Свідок ОСОБА_15 29.10.2018р. суду показав, що був понятим при проведенні слідчих дій в даному кримінальному провадженні та після надання судом для огляду процесуальних документів повідомив, що на документах, які знаходяться в матеріалах даного кримінального провадження на а.п.207 208, 210-211, 229, 230 не його підпис. На документі а.п.163-165 (протокол огляду мобільного телефону) на першому і третьому аркуші його підпис, на другому аркуші документа не його підпис. Він був присутній при вилученні у ОСОБА_5 грошей та телефону в приміщенні Царичанського ВП. Ставив свій підпис на конверті, в який були опечатані ці речі. Підпис у нього завжди один, не міняється. І він впевнений в тому, які документи він підписував. Пояснити суду чому на перелічених документах не його підпис, він не зміг.

Під час давання показань 07.02.2019р. свідок суду показав, що погано бачить і однозначно стверджувати чи його підписи на вказаних документах чи ні, не може. При цьому підтвердив свою участь у всіх процесуальних діях, підпис на протоколах яких невідомо чи його.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що він був понятим при проведенні слідчих дій в даному кримінальному провадженні. При затриманні обвинувачених він був разом з ОСОБА_15 у відділенні поліції, разом підписували процесуальні документи. Був присутній при вилученні у обвинуваченого (прізвища не знає) грошей та телефону. При цьому показав, що коли він зайшов в кабінет, він бачив вже на столі два телефона та грошові кошти, тобто як безпосередньо вилучали ці речі у обвинуваченого, він присутній не був. Також був понятим при проведенні слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 разом з ОСОБА_15 , був учасником слідчої дії пред`явлення для впізнання, всі протоколи процесуальних дій підписував особисто. На всіх наданих судом документах для огляду ОСОБА_16 підтвердив свої підписи.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 були допитані судом, однак суд не надає оцінку їх показанням, оскільки по епізоду, в якому вони давали свідчення, прокурор виключив його з обвинувачення і вони жодним чином не підтверджують чи спростовують винуватість обвинувачених у вчиненому злочині (після зміни обвинувачення).

Крім показань свідків та потерпілого вина обвинувачених у вчиненому правопорушенні також підтверджується наданими органом досудового розслідування та дослідженими судом письмовими та речовими доказами, зокрема:

-витягом з ЄРДР від 05.12.2017., відповідно до фабули якого ОСОБА_8 з невідомим чоловіком біля магазину «Пивний край» в смт. Царичанка за попередньою змовою вчинили напад на ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном, нанесли йому численні тілесні ушкодження та заволоділи майном потерпілого: двома мобільними телефонами, грошовими коштами в сумі 150 грн. (а.п.133 т.1);

-протоколом огляду місця події від 05.12.2017р., згідно якого слідчим проведено огляд території, прилеглої до магазину «Пивний край» по вул. Царичанська в смт. Царичанка. На території виявлено сліди РБК, які разом з частиною ґрунту вилучено з місця події (а.п.136-139 Т.1);

-протоколом затримання ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину від 05.12.2017р. (а.п.142-144 Т.1);

-повідомленням про підозру від 06.12.2017р., відповідно до якого ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України (а.п.147-149 Т.1);

-протоколом затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину від 05.12.2017р. (а.п.152-153 Т.1);

-повідомленням про підозру від 06.12.2017р., відповідно до якого ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України (а.п.158-160 Т.1);

-протоколом огляду мобільного телефону «Samsung» від 06.12.2017р., який було вилучено у ОСОБА_5 (а.п.163-165 Т.1);

-висновком експерта від 06.12.2017р. № 240, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді перелому кісток носа, забиття м`яких тканин і садна голови; дані тілесні ушкодження могли бути спричинені при дії тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею чи об таку(а.п.183-184 Т.1);

-повторним висновком експерта від 13.01.2018р. № 12, відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 в сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, оскільки спричинили розлад здоров`я терміном більше ніж 21 день (а.п.186-187 Т.1);

-висновком судово-товарознавчої експертизи № 4020 від 11.12.2017р., згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «SAMSUNG GT-E1230» чорного кольору, в якому знаходилась сім-картка оператора МТС станом на 04.12.2017р. складає 293 грн. 33 коп. (а.п.189-194 Т.1);

-висновком експерта від 22.12.2017р. № 1674, відповідно до якого враховуючи результати серологічного дослідження слідів крові на одному марлевому тампоні зі змивом з місця події та на ґрунті і групову властивість крові потерпілого ОСОБА_9 , не виключена можливість походження крові у зазначених об`єктах від нього (а.п.200-202 Т.1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_9 впізнав на фото № 4 особу, яка наносила йому удари біля магазину «Пивний край» (а.п.212-213 Т.1);

-протоколом перегляду відеозапису на дисковому накопичувачу від 04.01.2018р.: слідчим проведено огляд відеозапису із зафіксованими обставинами подій від 04.12.2017р. близько 23 год.00 хв. біля магазину «Пивний край» (а.п.215 Т.1);

-відеозапис із зафіксованими обставинами подій від 04.12.2017р. близько 23 год.00 хв. біля магазину «Пивний край» (а.п.216 Т.1);

-протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту від 13.12.2017р. за участю свідка ОСОБА_11 (а.п. 217-221 Т.1);

-протоколом та відеозаписом слідчого експерименту від 04.01.2018р. за участю потерпілого ОСОБА_9 (а.п.222-225 Т.1);

-речовим доказом телефоном «Нокіа», належному ОСОБА_5 ;

-речовим доказом-грошовими коштами, вилученими у ОСОБА_5 під час обшуку.

Всі зазначені вище докази суд визнає належними та допустимими, які в своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, підтверджують винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм злочину.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 щодо недопустимості доказів, які стороною обвинувачення надані в обґрунтування вини ОСОБА_8 та ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Адвокатом ОСОБА_6 неодноразово подавалось клопотання про недопустимість доказів, зокрема: протоколу огляду телефону (а.п.207-208); протоколу переносу відеозапису (а.п.229); протоколу переносу відеозапису (а.п.230) у зв`язку з тим, що понятий ОСОБА_15 , який був допитаний судом, не підтвердив свій підпис на вказаних документах.

Зазначені письмові докази були досліджені судом, однак 28.02.2019 р. прокурором ОСОБА_3 змінено обвинувачення та виключено епізод заволодіння обвинуваченими у потерпілого мобільним телефоном «Номі і 281». Зазначені захисником процесуальні документи відносяться якраз до вказаного епізоду, і суд не вважає необхідним давати їм правову оцінку, так само як і показанням свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , оскільки дані докази не мають жодного значення для встановлення наявності чи відсутності складу інкримінованого злочину в діях обвинувачених.

При цьому суд погоджується з доводами адвоката ОСОБА_6 про недопустимість протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.п.210-211 Т.1), оскільки,як вбачається з вказаного протоколу, дана слідча дія була проведена в присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . ОСОБА_15 в судовому засіданні при огляді вказаного протоколу під час надання ним показань 29.10.2018р. однозначно стверджував, що підпис на протоколі не його. При цьому під час його допиту 07.02.2019р. ОСОБА_15 вказав суду, що погано бачить і не може стверджувати чи його це підпис чи ні. За таких обставин, суд критично відноситься до зміни показань свідка, вважає, що саме перші його показання, надані суду, є правдивими, логічними та послідовними. А за таких обставин, письмовий доказ - протокол від 06.12.2017р., відповідно до якого ОСОБА_9 по фото впізнав ОСОБА_8 , суд вважає таким, який отриманий з порушенням вимог КПК України, тому є недопустимим.

Також суд щодо заволодіння обвинуваченими під час вчинення грошовими коштами у потерпілого ОСОБА_9 в сумі 150 грн. (відповідно до обвинувального акту) зазначає наступне.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в даному випадку покладається на прокурора. Тобто прокурор, зокрема, повинен довести подію кримінального правопорушення, винуватість обвинувачених у його вчиненні тощо.

Прокурор при формулюванні обвинувачення та під час судового провадження вказував на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 під час нападу на потерпілого, заволоділи його грошовими коштами в розмірі 150 грн. При цьому посилається на показання потерпілого ОСОБА_9 , протокол обшуку ОСОБА_5 , у якого вилучено грошові кошти в сумі 137 грн., а також на самі грошові кошти, які визнані речовим доказом та були досліджені судом. При цьому прокурор на заперечення адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності ідентифікуючих ознак на вилучених купюрах в судовому засіданні висловив позицію, що абсурдною виявляється ситуація, коли особа виходить з дому з грошима та переписує номера купюр. І в даному випадку цілком достатньо показань потерпілого та того факту, що у ОСОБА_5 вилучені грошові кошти.

Однак суд повністю погоджується з доводами адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності в матеріалах справи переконливих, допустимих доказів винуватості обвинувачених у вилученні ними грошей у потерпілого. Так, відповідно до протоколу (а.п.157) під час обшуку затриманого ОСОБА_5 у нього вилучено грошові кошти в сумі 137 грн. номіналом 100 грн. -1 купюра, 20 грн. -1 купюра, 5 грн.-1 купюра, 2 грн.- 4 купюри, 1 грн.-4 купюри. При цьому в протоколі навіть не зазначені номера та серії купюр. При дослідженні даних грошових коштів в судовому засіданні встановлено, що вони опечатані в пакет, який скріплений підписами невідомих осіб (прізвища не зазначені). Крім того, органом досудового розслідування могла бути призначена дактилоскопічна експертиза вилучених коштів з метою встановлення наявності чи відсутності на вказаних купюрах слідів рук потерпілого; також потерпілий в судовому засіданні вказував, що кидав грошові кошти обвинуваченим під ноги на землю і за допомогою експертизи даний факт також можна було перевірити (наявність на грошових коштах частинок ґрунту, бруду тощо). Також прокурор, стверджуючи що вилучені у ОСОБА_5 кошти належали потерпілому, жодним чином не обґрунтовує розбіжність сум в обвинувальному акті зазначено, що заволоділи 150 грн., а вилучили 137 грн. Крім того, прокурором не спростовано твердження ОСОБА_5 , що це його особисті кошти, зокрема здача з 200 грн., за які він придбав з ОСОБА_8 напередодні пляшку горілки.

Отже суд приходить до висновку, що інкримінування обвинуваченим заволодіння грошовими коштами, яке обґрунтовується лише показаннями потерпілого, є неприпустимим, інших доказів стороною обвинувачення не надано, тому вважає, що вказаний епізод не доведений та не може ставитись у вину ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи доведеність вини обвинувачених у вчиненні розбою за попередньою змовою групою осіб, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 187 КК України визначено кримінальну відповідальність за вчинення вказаного злочину.

Розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із

застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я

особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно

від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Крім того, злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами

цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне

вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено,

зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння,

що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину.

При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник

виконує певну роль у вчиненні злочину.

Якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити

крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або

погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи

здоров`я потерпілого, то дії цього учасника належить кваліфікувати

як розбій, а дії інших осіб - відповідно як крадіжку чи грабіж за

умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства

або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого (Постанова ПВСУ від 06.11.2009 №10).

Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

ОСОБА_8 в судовому засіданні стверджував, що наніс потерпілому декілька ударів та визнав свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень. При цьому наполягав, що жодної домовленості з ОСОБА_5 з приводу побиття потерпілого у нього не було, ОСОБА_5 не наносив ушкоджень ОСОБА_9 , жодних грошових коштів чи майна у потерпілого він не вимагав, і не брав.

ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягав на тому, що жодного відношення до нанесення ушкоджень потерпілому він не має, ударів ОСОБА_9 він не наносив і ніяких коштів у нього не вимагав. Щодо тієї обставини, що при ньому під час затримання був телефон, належний потерпілому, він зазначив, що вкрав його під час того, як вони ще всі втрьох сиділи за столом і розпивали спиртні напої. Телефон лежав на столі, він непомітно для інших забрав його з метою в майбутньому його продати, та одразу вийшов за межі огорожі. Вже після цього між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почалася сварка.

Такі показання обвинувачених суд вважає неправдивими, оскільки вони спростовуються належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема: показаннями потерпілого, який суду показав, що ОСОБА_8 спочатку наніс йому удари по обличчю, потім він впав на землю і обвинувачені почали бити його ногами, вимагаючи при цьому кошти. При ньому тоді були кошти в сумі біля 1000 грн., та окремо приблизно 150 грн. Для того, щоб обвинувачені не забрали всі гроші, він кинув їм під ноги на землю 150 грн. Свідок ОСОБА_11 також підтвердив той факт, що обвинувачені (хто саме з них він не чув), але точно чув, оскільки вони гучно кричали, під час бійки з потерпілим запитували у нього «Де гроші»? Свідок ОСОБА_14 суду показала, що коли вночі повернувся її брат, у нього обличчя не було видно просто суцільна рана та кров. Вона також при цьому виявила, що у нього були відсутні мобільні телефони. Зранку наступного дня вона з потерпілим пішла до господарства ОСОБА_8 , однак його разом з ОСОБА_5 зустріли на дорозі. ЇЇ брат одразу підійшов до ОСОБА_5 , почав висловлювати йому претензії та вдарив його.

Досліджені судом показання потерпілого та свідків є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими доказами та не викликають у суду сумнівів у їх правдивості, а у своїй сукупності з іншими доказами підтверджують те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 здійснили напад на ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_5 також підтверджується документами, дослідженими в ході судового розгляду.

Так, повторним висновком експерта від 13.01.2018р. № 12, відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , а саме перелому нижньої стінки лівої орбіти з невеликим зміщенням і травматичним гайморитом, етмоїдитом, перелому кісток носа, забиття м`яких тканин і садна голови, парабульбарні гематоми, які в сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, оскільки спричинили розлад здоров`я терміном більше ніж 21 день, який спростовує показання ОСОБА_8 , що він наніс потерпілому лише декілька ляпасів; відеозаписом з місця події від 04.12.2017р., вилученим у власника магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на якому видно, що спочатку ОСОБА_8 став ногами на лавку і через стіл наніс декілька ударів потерпілому по обличчю, ОСОБА_13 при цьому стояв поряд зі столом, потім всі учасники події опинилися за межами огородження столиків, але видно, що потерпілий впав на землю і ОСОБА_8 наносив йому удари ногами по тулубу; протоколом від 05.12.2017р., відповідно до якого під час затримання ОСОБА_5 наступного дня після подій, у нього було вилучено мобільний телефон, належний потерпілому; протоколом слідчого експерименту з відеозаписом до нього, на якому потерпілий чітко та послідовно показав, як ОСОБА_8 наносив йому удари та саме він вимагав у нього грошові кошти, протоколом слідчого експерименту та його відеозаписом за участю ОСОБА_11 , під час якого свідок показав, що повертаючись додому бачив, як відбувалася бійка біля столика магазину «Мир пива». Один чоловік лежав на землі, двоє його били та один з них голосно кричав: «Давай гроші». Дані обставини також підтверджуються висновком експерта від 22.12.2017р. № 1674, відповідно до якого сліди крові на одному марлевому тампоні зі змивом з місця події та на ґрунті і, враховуючи групову властивість крові потерпілого ОСОБА_9 , не виключена можливість походження крові у зазначених об`єктах від нього.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вчинили розбій за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що не визнаючи свою вину та стверджуючи, про свою непричетність до інкримінованого злочину, відсутність попередньої змови з ОСОБА_5 та необізнаність про те, що ОСОБА_5 викрав мобільний телефон у ОСОБА_9 , ОСОБА_8 намагається ввести суд в оману, з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин. Аналогічно суд розцінює і показання ОСОБА_5 про те, що він таємно викрав мобільний телефон потерпілого, ударів йому не наносив і ніякого майна у нього не вимагав.

Водночас суд вважає необґрунтованим твердження ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ст.122 ч.1 КК України виходячи з наступного.

У разі вчинення розбою посягання відбувається на два об`єкти - власність та життя і здоров`я потерпілої особи. При нанесенні тілесних ушкоджень існує один об`єкт - життя і здоров`я особи.

Однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від інших злочинів.

Отже судом за результатами дослідження доказів у кримінальному провадженні, зокрема показань обвинуваченого та потерпілого, письмових доказів, беззаперечно встановлено, що вчинення даного злочину супроводжувалося насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, який зазнав нападу, внаслідок завданих йому ударів, в тому числі й по голові, потерпілий втратив свідомість.

При розмежуванні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб, що враховується судом при кваліфікації дій обвинувачених.

Отже, за встановлених у даному провадженні фактичних обставин, мав місце розбій, який передбачає напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я.

Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_8 містять склад злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України і його дії підлягають кваліфікації як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Також суд вважає необґрунтованими твердження ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про те, що він вчинив крадіжку мобільного телефону і в матеріалах провадження відсутні будь-які докази причетності його до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Крім того, адвокат ОСОБА_7 , обґрунтовуючи свою позицію вказувала, що прокурором не доведена попередня змова між обвинуваченими, адже зустріч з потерпілим відбулась несподівано та незаплановано, і обвинувачені не могли завчасно домовитись про вчинення розбійного нападу.

Дані твердження спростовуються дослідженими судом доказами, які визнані належними та допустимими (повторно суд їх не перераховуватиме), а також, як уже зазначалось судом, попередня змова передбачає домовленість про спільне вчинення злочину. Ця домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. Якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, то дії цього учасника належить кваліфікувати

як розбій, а дії інших осіб - відповідно як крадіжку чи грабіж за умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 жодним чином не намагався втрутитися в конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою його припинення (забрати ОСОБА_8 , припинити його протиправні дії, надати допомогу ОСОБА_9 тощо), хоча з самого початку виникнення конфлікту був присутній при ньому, тобто фактично висловив мовчазну згоду на вказані події. І навіть якщо він і не мав наміру застосовувати насильство до потерпілого, однак скористався ним для заволодіння мобільним телефоном. Тобто своїми конклюдентними діями ОСОБА_5 і вступив в попередню змову з ОСОБА_8 на вчинення розбою, і для кваліфікації його дій за ч.2 ст.187 КК України в даному випадку не має значення чи наносив він безпосередньо удари потерпілому чи ні. Крім того, потерпілий, показання якого є послідовними, чіткими, логічними, і на слідчому експерименті, і в судовому засіданні, вказував, що його мобільні телефони знаходились в кишенях куртки. Тому твердження ОСОБА_5 , що він телефон потерпілого викрав в той момент, коли телефон лежав на столі, не підтверджується, а навпаки, спростовується матеріалами провадження.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_5 здійснив напад на ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, вчинивши розбій за попередньою змовою групою осіб, його дії правильно кваліфіковано за частиною 2 статті 187 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке повинно бути призначене ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів, характер вчинених ним дій, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, злочин вчинено з корисливих мотивів, офіційно не працює, по місцю проживання компрометуючих даних у Царичанської селищної ради немає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст.69 КК України не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому частиною другою статті 187 КК України, із конфіскацією майна, крім житла, і саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке повинно бути призначене ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів, характер вчинених ним дій, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, злочин вчинено з корисливих мотивів, офіційно не працює, по місцю проживання компрометуючих даних у Царичанської селищної ради немає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст.69 КК України не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, крім житла, і саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Судові витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обраний обвинуваченим необхідно залишити тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 337, 368, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання, тобто з 05.12.2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити обраний - тримання під вартою.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, тобто з 05.12.2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити обраний - тримання під вартою.

Речові докази:

-два змиви на марлеві тампони речовини темно-бурого кольору, контрольні змиви на марлеві тампони, фрагменти ґрунту, поміщені до трьох паперових конвертів, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП знищити;

-мобільний телефон «Нокіа-1112» сірого кольору, який перебуває в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП, та грошові кошти в сумі 137 грн., які передано на зберігання до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Дніпропетровській області - повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;

-вилучену у ОСОБА_9 кров 10 мл., яка поміщена в паперовий пакет та знаходиться в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП знищити;

-дисковий накопичувач «DVD-R» з відеозаписом подій, які мали місце 04.12.2017р. близько 23 год.00 хв. біля магазину «Пивний край»; дисковий накопичувач «DVD-R» з відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 ; дисковий накопичувач «DVD-R» з відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 ; вилучені три оптичні носії CD-R, вих.№№ 424/з/КТ, 00087,00088 ВК, GD-18-00390 від 11.01.2018р.; дисковий накопичувач «DVD-R» з відеозаписом огляду місця події по вул.14-ї Гвардійської дивізії смт. Царичанка залишити в матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон «Самсунг GT T 1230» чорного кольору, в якому знаходилася сім-картка оператора МТС № НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Номі і 281» чорного кольору, які передані під зберігальну розписку ОСОБА_9 залишити законному володільцю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1