н/п 1-кп/490/944/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачуваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено 19.11.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000222 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Добровеличківка, Кіровоградської області, громадянин України, українця, освіта середньо-спеціальна, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2018 року громадянин ОСОБА_5 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Силах України від 20.02.2018 року матроса ОСОБА_5 прийнято на військову службу та призначено на посаду механіка майстерні діагностики та регульованих робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_2 .

20.02.2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України № 35 матроса ОСОБА_5 призначеного на посаду механіка майстерні діагностики та регульованих робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року, на території України почав діяти особливий період та тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з положенням ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", початок проходження військової служби для громадян призваних на військову службу за контрактом є день зарахування до списків особового складу військової частини.
З 20.02.2018 року, тобто з моменту підписання контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків, а також порядку звільнення з розташування військової частини.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу без поважних причин останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Разом з тим, 17 серпня 2018 о 08 год. 30 хв. матрос ОСОБА_5 діючи умисно, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та у подальшому перебував за межами військової частини, а саме місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, та ухилявся від обов`язків військової служби до 09.11.2018 року

09.11.2018 року о 09 год. 00 хв. Матрос ОСОБА_5 добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив про себе як про військовослужбовця який не з`явився вчасно до місця несення служби та виявив бажання продовжити службу.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що на теперішній час проходить військову службу за контрактом. ОСОБА_5 пояснив суду, що знаходився під опікою свої бабусі, яка померла у січні 2018 року, у зв`язку із чим він знаходився тривалий час у тяжкому емоційному стані. Зазначив, що дійсно у серпні місяці 2018 року залишив несення служби, до якої повернувся 09.11.2018 року. Дуже жалкує про свій вчинок, оскільки в подальшому повторно бажає вступати до військового учбового закладу, який залишив через хворобу бабусі, а також нести службу в зоні проведення бойових дій. Вказав суду, що йому дуже соромно за вказаний вчинок, він щиро кається і в подальшому зобов`язується не вчиняти кримінальних правопорушень, а тому просив суд суворо його не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і ОСОБА_5 винуватий у його вчиненні, так як він своїми умисними діями які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не одружений, має постійне місце мешкання, характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває та обставини, що пом`якшують його покарання.

Таким чином, при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання у вигляді трьох позбавлення волі, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку один рік, не вчинить нового злочину, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2, ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлений.

Речові докази у справі відсутні.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2, ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1