КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/184/2018 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0014476 від 06.12.2016 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі

Республіки Грузія, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в ред. Закону від 18.05.2017) зараховано ОСОБА_6 строк затримання та попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 05 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 05 грудня 2016 року приблизно о 21 год. 35 хв. разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, проходячи повз будинок за адресою: АДРЕСА_3 , побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_10 та вирішили відкрито заволодіти майном останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_6 , згідно відведеної йому ролі, підійшов спереду до потерпілого і наніс удар в область голови. Після чого ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_10 ззаду та закривши йому рот рукою, повалив на землю і разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою почав наносити потерпілому удари по тілу та голові, тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, після чого заволоділи його майном, а саме сумкою, у якій знаходились рукавиці, парасолька, мобільний телефон, шкіряний гаманець з грошима, паспорт громадянина України та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , і з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3555 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить переглянути вирок суду першої інстанції та винести рішення про зміну кваліфікації його дій на ч.1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Вказує, що після вчинення злочину він був затриманий, а отже у нього не було реальної можливості розпорядитись викраденим, тому його дії повинні бути кваліфіковані як незакінчений злочин за ст. 15 ч.2, ст. 186 ч. 2 КК України. Також вказує на відсутність доказів про вчинення злочину за попередньою змовою з іншою особою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за обставин викладених у вироку, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, і є правильними.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, є правильною, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

При цьому, грабіж визнається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.

З показань потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що 05.12.2016 р. приблизно о 20.00 год. на зупинці до нього підійшов ОСОБА_6 з іншою особою, які йому висунули вимогу допомогти грошима, а коли він відмовив і почав відходити від них, вони почали його переслідувати. Він побіг, але ті особи побігли за ним, наздогнали та збили з ніг. Обвинувачений тримав його за голову та закривав рота, а другий бив кулаком в обличчя. У нього забрали гаманець, в якому знаходилися 600 грн., телефон та сумку і забравши це, нападники відпустили його та розбіглися в різні сторони.

Винуватість ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій підтверджуються також показаннями свідка ОСОБА_11 , з яких вбачається, що він в грудні 2016 р. вийшов з товаришем на вулицю і побачили, як до потерпілого ОСОБА_10 підбігли двоє чоловіків, кинули його на землю та стали бити. ОСОБА_6 закривав потерпілому рот. Потім вони забрали сумку і з нею побіг ОСОБА_6 , а потім, через декілька десятків метрів її викинув. Свідок побіг за обвинуваченим та затримав ОСОБА_6 .

Як показав сам обвинувачений ОСОБА_6 , він, знаходячись біля зупинки громадського транспорту разом із товаришем, побачили потерпілого та вирішили заволодіти його чорною сумкою, що була у нього в руках. Після цього товариш вирвав із рук потерпілого сумку та передав йому, ОСОБА_6 і вони побігли в різні сторони. Було темно, але він побачив, що за ним хтось біжить, а тому кинув сумку та побіг далі.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив реальне викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, і мав реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, що свідчить про закінченість вчиненого ним злочину, а отже і правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і є правильним.

Зокрема, при призначенні міри покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до класифікації злочинів, встановленої ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином; особу винного, який раніше не судимий, під наглядом у лікарів: психіатра та нарколога не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин та дійшов до висновку про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання, а також призначив ОСОБА_6 мінімальну міру покарання, встановлену санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни, а апеляційної скарги обвинуваченого - без задоволення.

Що стосується зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2017 за період з 05 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно.

Однак, судом 1-ї інстанції не визначено, за якими правилами підлягає зарахуванню ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення до набрання вироком відносно нього законної сили.

Відповідно до п. 106 постанови Великої Палати Верховного суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VІІІ від 18.05.2017, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ від 21.11.2015. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VІІІ від 18.05.2017 є неправильним, оскільки зворотна дія цього закону як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання термін його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по день набрання даним вироком законної сили, тобто 04 грудня 2018 року, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

На підставі ч. 2 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по день набрання вироком законної сили 04.12.2018 включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк, з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді _______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4