Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/219/2019 Справа № 641/5879/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001700 від 03 серпня 2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 23.07.2018, близько 22:00, перебуваючи біля проїжджої частини дороги по пр.-т. Героїв Сталінграда у м. Харкові, побачив як раніше невідомий йому ОСОБА_7 намагається запустити двигун свого автомобіля ГАЗ 3110, білого кольору, та підійшовши допоміг йому.

Після цього, ОСОБА_4 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, повідомив ОСОБА_7 неправдиву інформацію, що він є працівником станції технічного обслуговування «Автосервіс» та запропонував останньому надати свій автомобіль для здійснення ремонтних робіт, не маючи можливості та наміру в подальшому виконати роботи. У відповідь на зазначену пропозицію ОСОБА_7 довіряючи ОСОБА_4 та будучи помилково впевненим у його добросовісності погодився. В свою чергу ОСОБА_4 , усвідомлюючи що вводить потерпілого в оману відносно подальшого ремонту автомобіля, домовився про зустріч.

24.07.2018, близько 15.15, ОСОБА_4 знаходячись біля центрального входу СТО «Автосервис», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, буд. 126, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, схилив ОСОБА_7 до добровільної передачі йому автомобіля ГАЗ 3110, білого кольору, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та ключів від нього.

Після цього, ОСОБА_4 з метою тимчасового використання автомобіля, сів за його кермо, запустив двигун за допомогою ключів та поїхав в напрямку Пульківської набережної в м. Харкові, де доїхавши до будинку № 31/16, покинув автомобіль ГАЗ 3110, білого кольору, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 49 196 грн 41 коп., що належить ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Крім того, 24.07.2018, приблизно о 15:20, ОСОБА_4 знаходячись біля центрального входу СТО «Автосервис», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, буд. 126, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, шляхом обману, під приводом здійснення ремонтних робіт автомобіля ГАЗ 3110, білого кольору, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 належного ОСОБА_7 , не маючи можливості та наміру в подальшому виконати роботи, повідомив останньому про необхідність оплати послуг з ремонту у розмірі 2 000 гривень, на що ОСОБА_7 , погодився та добровільно передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 2 000 гривень.

Після того, як ОСОБА_7 покинув територію розташовану навпроти центрального входу СТО «Автосервис», за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, буд. 126, ОСОБА_4 розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2 000 гривень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочину), передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

Крім того, 25.07.2018 приблизно о 09:00, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, зателефонував ОСОБА_7 та у телефонній розмові повідомив останньому про необхідність додаткової оплати послуг з ремонту автомобілю ГАЗ 3110, білого кольору, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 500 гривень, не маючи можливості та наміру в подальшому здійснити роботи.

ОСОБА_7 довіряючи ОСОБА_4 та будучи помилково впевненим у його добросовісності погодився. В свою чергу ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вводить потерпілого в оману відносно подальшого ремонту автомобіля, домовився про зустріч.

Так, приблизно о 10:00, ОСОБА_4 знаходячись на автомобільній стоянці «Класс», розташованою за адресою: м. Харків, пр.-т. Героїв Сталінграда, 136/8 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, схилив ОСОБА_7 до добровільної передачі йому грошових коштів у розмір 500 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, щиро покаявся та суду пояснив, стосовно вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, що дійсно 23.07.2018, близько 22:00, перебуваючи біля проїжджої частини дороги по пр.-т. Героїв Сталінграда у м. Харкові, побачив як невідома йому особа намагається запустити двигун свого автомобіля ГАЗ 3110, білого кольору, та підійшовши допоміг йому. В процесі розмови, він дізнався, що його звати ОСОБА_8 та представився працівником станції технічного обслуговування «Автосервіс», де насправді, він не працював. В ході бесіди, він запропонував ОСОБА_7 відремонтувати автомобіль на СТО. 24.07.2018, близько 15:15, він знаходячись біля центрального входу СТО «Автосервис», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, буд. 126, забрав добровільно наданий автомобіль ГАЗ 3110 та відігнав його за адресою: м. Харків, Пульківська набережна, буд. № 31/16, та залишив його.

Стосовно вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України пояснив, що дійсно, 24.07.2018, приблизно о 15:20, він з находячись біля центрального входу СТО «Автосервис», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, буд. 126, взяв у ОСОБА_7 2000 гривень на ремонт автомобіля ГАЗ 3110, однак виконувати роботи з ремонту автомобіля не збирався та вказаними грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Стосовно вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України пояснив, що дійсно, 25.07.2018 приблизно о 09:00, він зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що за ремонт автомобіля необхідно, ще доплатити 500 гривень. Того ж дня, приблизно о 10:00, він знаходячись на автомобільній стоянці «Класс», розташованою за адресою: м. Харків, пр.-т. Героїв Сталінграда, 136/8, взяв у ОСОБА_7 500 гривень на ремонт автомобіля ГАЗ 3110, однак виконувати роботи з ремонту автомобіля не збирався та вказаними грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Потерпілий ОСОБА_7 надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності та згоду на розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 скоїв злочини невеликої тяжкості та середньої тяжкості, раніше не судимий, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття та наявність на утримані малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставини, що обтяжують його покарання по справі відсутні.

Суд також враховує досудову доповідь, яка надана Немишлянським районним відділом ДУ «Центр пробації» в Харківській області, згідно якої виправлення ОСОБА_4 можливо без відбування покарання у вигляді позбавлення волі або обмеження волі за умов покладання на обвинуваченого обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, але враховуючи дані про його особу, відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує його покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Суд вважає необхідним, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 застосувати ч. 1 ст. 70 КК України та обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 02 березня 2019 року по 04 березня 2019 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2018 року на автомобіль ГАЗ 3110, білого кольору, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 зняти.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки № 18684 від 14.08.2018 про витрати на проведення експертизи, дані витрати становлять 1430,00 грн, які повинні бути стягнуті на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 1430, 00 грн. (одна тисяча чотириста тридцять грн. 00 коп.).

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2018 року на автомобіль ГАЗ 3110, білого кольору, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 зняти.

Речові докази: автомобіль ГАЗ 3110, білого кольору, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_7 згідно розписки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 02 березня 2019 року по 04 березня 2019 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1