Ухвала
Іменем України
10 травня 2019 року
м. Київ
судова справа № 344/7574/16-к

провадження № 51-2170впс19
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні подання Івано-Франківського апеляційного суду про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду надійшло подання Івано-Франківського апеляційного суду про направлення кримінального провадження з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, зокрема до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Подання мотивовано тим, що кримінальне провадження надійшло до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки відповідно до формулювання обвинувачення, викладеного органом досудового розслідування в обвинувальному акті, злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України,

ОСОБА_4 вчинив на території м. ГорлівкиДонецької області, а тому

з огляду на розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» від 02 вересня 2014 року №2710/38-14 кримінальне провадження відноситься до юрисдикції Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, однак прокурор усупереч вимогам статей 32, 34 КПК України направив обвинувальний акт на розгляд по сутідо Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про день і час розгляду подання, в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Клопотань про відкладення розгляду подання від них не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені у поданні, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд,

у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено кілька таких правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Частина 1 ст. 34 КПК України визначає вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а також передбачає можливість у виняткових випадках передати кримінальне провадження з одного суду до іншого.
Згідно з ч. 3 вищезазначеної статті питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 258-3 КК України надійшов до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні ще не розпочато.

Особа стає учасником терористичної організації з моменту її утворення (якщо вона належить до кола осіб, з яких первісно виникає організація) або ж відтоді, коли інші учасники дали згоду на прийняття її до вже існуючої організації.
Разом із тим, орган досудового розслідування обвинувачує ОСОБА_4 в тому, що він із кінця серпня 2014 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, зокрема у м. Горлівці, був активним членом терористичної організації «Донецька Народна Республіка» («ДНР»), брав участь у її діяльності шляхом участі в незаконних збройних формуваннях цієї організації, виконуючи функції зв`язківця.

Зокрема, ОСОБА_4 у складі терористичних підрозділів, діючи умисно та усвідомлюючи свої дії, брав участь у збройному протистоянні з підрозділами Збройних Сил України поблизу населеного пункту Озеряновки Донецької області.

Крім того, виконуючи бойове завдання у складі підрозділів терористичної організації ДНР поблизу населеного пункту Вуглегірськ, ОСОБА_4 отримав осколочне поранення ноги, внаслідок чого в період лютого-березня 2015 року перебував на лікуванні у медичному закладі в м. Донецьку.

Окрім безпосередньої участі у терористичній організації, ОСОБА_4 , усвідомлюючи свої дії, сприяв у її діяльності шляхом надання публічних коментарів представникам інформаційних ресурсів вказаної структури.

Такі дії ОСОБА_4 орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 1

ст. 258-3 КК України, тобто як участь у терористичній організації, а також в іншому сприянні діяльності терористичної організації.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме участь у терористичній організації вважається закінченим із моменту дачі згоди особи на вступ

до терористичної організації, а інше сприяння діяльності терористичної організації з моменту вчинення різноманітних дій по забезпеченню відповідних умов для її діяльності.
Натомість в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 не зазначено конкретного місця, де ОСОБА_4 дав згоду на вступ (участь у ній) до терористичної організації.
Що стосується мотивів, з яких апеляційним судом внесено подання до Верховного Суду, то колегія суддів касаційного суду дійшла такого висновку.
В обвинувальному акті зазначено про вчинення ОСОБА_4 злочинних дій на території різних населених пунктів Донецької області (м. Горлівка,

с. Озеряновка, м. Вуглегірськ).
Однак, не визначено, де саме ОСОБА_4 брав участь у терористичній організації «ДНР», а також здійснював інше сприяння діяльності терористичної організації в розумінні адміністративно-територіальної одиниці у цьому кримінальному провадженні, а тому місце вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення встановити неможливо.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 квітня

2016 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_4 .
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено слідчим слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, процесуальне керівництво забезпечується прокуратурою Івано-Франківській області.
З огляду на викладене, колегія суддів касаційного суду не встановила обґрунтованих підстав для задоволення подання Івано-Франківського апеляційного суду та направлення цього провадження з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а тому кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, а кримінальне провадження № 0000014 слід повернути до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області для його розгляду по суті.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Подання Івано-Франківського апеляційного суду про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3