Справа № 308/1565/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, раніше судимого за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 190 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

встановив:

З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2018 за №0003658, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2, 3 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до скоєння даних кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_5 , який будучи раніше неодноразово засудженим:

- 07.09.2010 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

- 02.11.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.190 КК України на строк 5 років позбавлення волі;

-01.03.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України на строк 5 років 6 місяців позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в термін строку перебування під вартою з 24.02.2015 по 01.03.2016. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.03.2017 перераховано строк зарахований до строку відбування покарання із врахування строку перебування під вартою за період з 02.03.2016 по 09.03.2017, після відбуття покарання та звільнення з місць позбавлення волі 10.08.2018, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а вчинив нові умисні корисливі злочини за наступних обставин.

Так, на початку листопада 2018 року ОСОБА_5 , із невстановленою досудовим розслідуванням особою, переслідуючи мету протиправного збагачення шляхом заволодіння чужим майном способом шахрайства, використовуючи при цьому спосіб телефонування потенційним жертвам з повідомленням недостовірної інформації щодо перебування їхніх близьких родичів в біді, вступили між собою в попередню злочинну змову, з метою вчинення злочинів на території Закарпатської області розробили злочинний план та намітили заходи щодо подальшого вчинення злочинів із заволодіння грошовими коштами, та як засоби вчинення злочинів придбали декілька номерів мобільного зв`язку, які використовували у подальшому для конспірації та підтримання між собою зв`язку.

В подальшому, з метою вчинення злочинів шляхом шахрайства на території м.Ужгорода Закарпатської області, 17.11.2018 року близько 14.20 годин ОСОБА_5 разом із невстановленою досудовим слідством особою, приїхавши залізницею до м. Ужгорода орендували квартиру за адресою: АДРЕСА_2 для проживання при вчиненні злочинів.

Того ж дня близько 18.30 години, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, повторно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою досудовим розслідуванням особою, знаходився в м.Ужгороді та очікував на повідомлення свого спільники про потерпілого, тим часом як невстановлена слідством особа, діючи у змові із ОСОБА_5 , здійснила телефонний дзвінок на стаціонарний номер телефону за місцем проживання потерпілої ОСОБА_8 , мешканки АДРЕСА_3 , в ході якої повідомила недостовірну інформацію про те, що вона являється її онуком, та на даний час перебуває у лікарні в тяжкому стані разом із своїм батьком, який знаходиться на операції в наслідок дорожньо-транспортної пригоди з постраждалими, після чого передав слухавку іншій невстановленій особі, яка представилась працівником правоохоронних органів. З`ясувавши особистий мобільний номер телефону ОСОБА_8 , використовуючи її стресовий стан наказав їй не класти слухавку, під час подальшої телефонної розмови через мобільний телефон, повідомив, що для вирішення питання, що до не притягнення її сина до кримінальної відповідальності необхідно сплатити грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, однак дізнавшись, що в потерпілої відсутня така сума грошей погодився на суму 1170 доларів США та 3000 гривень, при цьому для створення у потерпілої ОСОБА_8 хибного уявлення про те, що їй телефонує представник правоохоронного органу, по телефону повідомив її про необхідність написання заяви про передачу вказаних коштів.

У свою чергу, ОСОБА_5 , на виконання відведеної йому злочинної ролі, діючи умисно, повторно, в попередній змові із невстановленою слідством особою, отримавши від невстановленої особи відомості про ОСОБА_8 та про те, що вона погодилася віддати грошові кошти, прийшов до помешкання потерпілої ОСОБА_8 , що за адресою АДРЕСА_3 , де пред`явив останній вимогу щодо передачі вищевказаних грошових коштів, на що потерпіла будучи впевненою у правдивості дій останнього та його спільника, не усвідомлюючи, що вказана ними інформація є недостовірною, передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1170 (одна тисяча сто сімдесят) доларів США та 3000 (три тисячі) гривень, після чого ОСОБА_5 із вказаними грошовими коштами зник у невідомому напрямку, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 29645 (двадцять дев`ять тисяч шістсот сорок п`ять) грн. 93 копійки.

Такими своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, 18 листопада 2018 у період часу з 12:30 год. по 14:00 год., ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням особами, які здійснили телефонні дзвінки на стаціонарний номер телефону за місцем проживання потерпілої ОСОБА_9 , та під час телефонної розмови із нею один із них, представившись адвокатом, повідомив недостовірну інформацію про те, що її син потрапив у дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої є травмовані, внаслідок чого, користуючись ефектом неочікуваності та стресовим станом потерпілої, дізнався особистий номер мобільного телефону ОСОБА_9 та наказав їй не класти слухавку. Під час подальшої телефонної розмови із потерпілою ОСОБА_9 , невстановлена особа по телефону повідомила, що її син перебуває на лікуванні та назвала суму грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, необхідну для вирішення питання щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності, при цьому продиктував текст заяви та клопотання про передачу грошових коштів.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужого майна, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, отримавши від них відомості про потерпілу ОСОБА_9 , у свою чергу для заволодіння грошовими коштами, під`їхав разом із іншою невстановленою особою на таксі до будинку по місцю проживання потерпілої за адресою: АДРЕСА_4 , де пред`явив потерпілій ОСОБА_9 вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 5000 доларів США, підтвердивши свою обізнаність у розмові потерпілої із невстановленою особою про необхідність її передачі. Після чого, ОСОБА_9 , будучи впевненою у правдивості дій останнього, перебуваючи у стресовому стані та не усвідомлюючи, що вказана ним інформація є недостовірною, передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, заволодівши якими ОСОБА_5 зник у невідомому напрямку.

Після того, приблизно через 10 хвилин потерпілій ОСОБА_9 знов зателефонувала та сама невідома особа, що представлялась адвокатом, та повідомила, що надана нею сума грошових коштів 5000 доларів США є недостатньою, оскільки необхідно ще компенсувати вартість пошкодженого її сином внаслідок ДТП автомобіля у сумі 20000 доларів США. Дізнавшись, що потерпіла ОСОБА_9 не володіє такою сумую грошових коштів, останній, умисно, з метою заволодіння її грошовими коштами, погодився взяти наявні у неї кошти в розмірі 5500 доларів США, 4000 євро, 6000 гривень.

Через короткий проміжок часу 18 листопада 2018 року, до адреси проживання потерпілої знов підійшов ОСОБА_5 , який будучи обізнаним про розмову із потерпілою ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, узгоджено та за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, повторно зустрівся із ОСОБА_9 , якому вона вдруге гроші передала грошові кошти в сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США, 4000 (чотири тисячі) Євро, 6000 (шість тисяч) гривень, після чого він разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою зник у невідомому напрямку із вказаними грошовими коштами, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму загальну 423 225 (чотириста двадцять три тисячі двісті двадцять п`ять) грн. 35 коп.

Такими своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

У сукупності, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190 КК України та ч.3 ст.190 КК України.

13.02.2019 у спосіб передбачений КПК для вручення повідомлень по місцю проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 вручено повідомлення про підозру братові останнього ОСОБА_10 , 1981 року народження для передачі ОСОБА_5 у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме:

- показанням потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 даними під час досудового розслідування;

- протоколами впізнання за фотознімками особи ОСОБА_5 проведеними з потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- протоколами оглядів із камер відеоспостереження, що вилучені по шляху руху ОСОБА_5 до місця скоєння злочину, та безпосередньо на місці його вчинення відносно ОСОБА_9 ;

-Протоколом оглядів інформації про телефонні з`єднання у місці скоєння кримінальних правопорушень та за номерами мобільного зв`язку, що використовувались ОСОБА_5 та невстановленими особами.

-Іншими доказами в сукупності.

Необхідно підкреслити, що злочин передбачений ч.3 ст. 190 КК України є умисним тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Клопотання мотивоване тим, що з урахуванням характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 , обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 3 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.

Під час неодноразового відвідування підозрюваного ОСОБА_5 за місцем фактичного проживання працівниками поліції територіального підрозділу, за адресою АДРЕСА_1 з метою виклику на слідчі дії останній був відсутній, а двері ніхто не відчиняв, що може свідчити про спроби останнього переховуватись від органу досудового розслідування. Наявний у органу досудового розслідування номер мобільного зв`язку відключений. Одночасно із цим в ході проведення заходів стало відомо, що громадянин ОСОБА_5 має широке коло зв`язків на території України в тому числі серед осіб, що можуть надати останньому притулок для тимчасового проживання, а також допомогти у незаконному перетині кордону в тому числі поза пунктами пропуску.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просили надати можливість внести заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Головним управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003658 від 18.11.2018 року за ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України.

13.02.2019 у спосіб передбачений КПК для вручення повідомлень по місцю проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 190 КК України, братові ОСОБА_5 - ОСОБА_10 , 1981 року народження для передачі ОСОБА_5 у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 3 ст. 190 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином. Санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 3 ст. 190 КК України, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, що передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років. ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній був оголошений в розшук, незаконно впливати на учасників провадження, чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, таким чином наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, тому вважаю, що клопотання є підставним і підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З огляду на те, що обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України у даному кримінальному провадженні не має, слідчий суддя приходить до висновку про можливість визначення застави підозрюваному ОСОБА_5 .

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких випливає з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 3 ст. 190 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених КПК України, слід встановити в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 76 840,00 (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок грн. 00 коп.) грн.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Обрати відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 закінчується 24 червня 2019 року о 10 год. 00 хв.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 76 840,00 (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок грн. 00 коп.) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків два місяці, тобто до 24 червня 2019 року о 10 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 26 квітня 2019 року о 16 годині 50 хвилин.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1