Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/208/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 року. 02 квітня 2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001178 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, заапеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2019, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні одну дитину, працюючого слюсарем по обладнанню ВЧДЕ-2 «Укрзалізниця», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним за ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи.
Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 2464,55 грн.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 3145,27 грн. (три тисячі сто сорок п`ять грн. 27 коп.) судових витрат.
Вирішено долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,
захисника - адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за таких обставин.
Так, 30.09.2016, близько 15.00 год., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ГАЗ - 3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 5 км + 300 м автодороги Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя, неподалік с. Макове, Кіровоградського району, Кіровоградської області зі сторони м. Кривий Ріг в напрямку м. Кропивницький, порушив вимоги Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме:
п. 2.3, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.10.1, згідно якого перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.11.3, згідно якого на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;
п. 12.3, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
п.14.2.в, згідно якого перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.
Проявив власну необережність та недбалість, невірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, не переконався в безпечності своїх дій при здійсненні маневру обгону, виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , котрий рухався в зустрічному напрямку, по правій смузі, з м. Кропивницький у напрямку м. Запоріжжя.
У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_8 , отримала тілесні ушкодження у вигляді:
1) закритої травми грудної клітки; закритий перелом III ребра зліва; садна та гематома в області лівої грудної клітки і лівої молочної залози; садна в області грудної клітки з права;
2) закритої травми шиї, а саме: закритий перелом остистого відростку 5-го шийного позвонка з порушенням цілісності заднього напівкільця; закритий крайовий перелом остистого відростку 7-го шийного позвонка які згідно висновку судово-медичної експертизи № 4710 від 29.11.2016 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної пригоди № 113 від 16.03.2017 в причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів знаходяться саме невідповідні дії водія автомобіля «ГАЗ - 3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , вимогам п.п. 10.1. та 14.2 (в) Правил дорожнього руху України.
У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 просять скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Обвинувачений та захисник вважають, що вироксуду першої інстанції постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального права, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому на їх думку, таке рішення районного суду підлягає безумовному скасуванню.

Сам ОСОБА_6 визнає, що в процесі незавершеного обгону вантажного автопоїзду, він виїхав на смугу зустрічного руху, але впевнений, що в свою чергу водій ОСОБА_10 також мав технічну можливість запобігти зіткнення при своєчасному гальмуванні на займаній ним смузі руху, а тому ОСОБА_6 вважає, що хоч він і створив небезпечну ситуацію, але вона взагалі не була аварійною.

На його думку ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. 12.3 ПДР, а саме в необгрунтованому виїзді на праве узбіччя (по ходу свого руху), де саме і сталося зіткнення автомобілів.

У відповідності до п. 7 Постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 суди повинні з`ясовувати характер правопорушень, які допустив кожен з водіїв, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержанням іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Вказують і на те, що ОСОБА_6 не знайомили з постановою про призначення первинної автотехничної експертизи та не надавали йому можливості заявити відвід експерту, поставити свої додаткові запитання, а також запропонувати досудовому слідству свій варіант бачення обставин ДТП та вибрати експертну установу не залежну від органу МВС України.

Також, стороною захисту 30.03.2018 заявлено клопотання про проведення повторної автотехнічної експертизи в Одеському НДІСЕ, який регіонально обслуговує Кіровоградську область, але ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання захисника з посиланням на недоведеність необхідності проведення повторного автотехнічного дослідження.

У своєму запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого та захисника, потерпіла ОСОБА_8 вважає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а тому просить залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження і зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, досудове і судове слідство проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України.

Викладені у вироку суду висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України при обставинах вказаних у вироку суду, ґрунтуються на доказах всебічно досліджених у судовому засіданні, яким суд першої інстанції надав правильну та об`єктивну оцінку, і які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному визнав частково, а саме визнав факт дорожньо-транспортної події, але не визнає своєї вини у його та пояснив, що 30.09.2016 близько 15 години 00 хвилин, керував автомобілем «ГАЗ - 3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по автодорозі Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя зі сторони м. Кривий Ріг в напрямку м. Кропивницький. Погода була ясна, дорожнє покриття сухе, видимість добра. Наздогнавши автопоїзд (седельний тягач з напівпричепом, довжиною приблизно 20м.) рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год., впевнившись у відсутності зустрічного транспорту, увімкнув показник повороту та почав обгін автопоїзда, набравши при цьому швидкість приблизно 60-70 км/год., після чого побачив зустрічний автомобіль ВАЗ. Зрозумівши, що не встигне його обігнати, рухаючись на рівні першої осі причепа по відношенню вантажівки, почав маневр в ліву сторону на узбіччя та розпочав гальмування, після чого на узбіччі відбулося зіткнення лівим крилом автомобіля ВАЗ з капотом його автомобіля. Його автомобіль передніми колесами зупинився на узбіччі, а ВАЗ одною стороною на узбіччі, після чого він вискочив з автомобіля та допомагав водієві автомобіля ВАЗ перекрити газ. Автомобілі на місці ДТП стояли до приїзду працівників поліції. При складанні схеми був присутній, підписував її. Вказав, що після ДТП, приїхав його друг та забрав його та потерпілих в м. Кривий Ріг, потім він намагався їм допомогти, телефонував, але потерпілий відповів, що все суд вирішить.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 своюв вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав частково, його вина повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, всебічно досліджених безпосередньо в судовому засіданні.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 30.09.2016 близько 15 години 00 хвилин, біля с. Макове, Кіровоградського району, вона рухалася в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні в автомобілі «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_2 , була пристебнута, а за кермом перебував її син ОСОБА_10 . Рухались вони з м. Кропивницький у напрямку м. Запоріжжя. Їм назустріч рухалась вантажівка і коли їх автомобіль майже порівнявся з вантажівкою із-за неї вискочив автомобіль «Волга» під керуванням ОСОБА_6 . Її син різко загальмував, але відбулося зіткнення автомобілів. Вказала, що вони їхали зі швидкістю приблизно 70-80 км/год.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 30.09.2016 близько 15 години 00 хвилин, біля с. Макове, Кіровоградського району, була ясна сонячна погода, він рухався за кермом автомобіля «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з м. Кропивницький у напрямку м. Запоріжжя. Їм назустріч їхала вантажівка білого кольору і коли автомобіль майже порівнявся з вантажівкою, із-за за неї, приблизно за 20 метрів, вискочив автомобіль «Волга» під керуванням ОСОБА_6 і він застосував міри гальмування, але відбулося зіткнення автомобілів. Вказав, що він їхав зі швидкістю приблизно 70-80 км/год., позаду їхав автомобіль працівників поліції, які згодом надали першу допомогу матері та викликали швидку допомогу.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що є працівником поліції та восени 2016 року після обіду рухався з м. Кропивницький до м. Новгородка на службовому автомобілі ВАЗ 2107 зі швидкістю 80 км/год. Попереду них за 100 метрів їхав автомобіль ВАЗ 2115 та після с. Макове на зустріч їхав вантажний автомобіль з напівпричепом (фура) зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. та із-за фури на зустрічну смугу по якій їхав ВАЗ 2115 вискочив автомобіль «Волга». Водій ВАЗ 2115 застосував екстрене гальмування, але відразу відбулося зіткнення по центру смуги, після чого автомобілі відкинуло на обочину.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що є працівником поліції та у вересні 2016 року після обіду разом з ОСОБА_11 , рухалися з м. Кропивницький до м. Новгородка, на службовому автомобілі ВАЗ 2107 зі швидкістю 80-90 км., попереду них за 100 м. рухався автомобіль ВАЗ 2115, після с. Макове, за 300 м. до повороту до с. Гаївка, назустріч їхав вантажний автомобіль з напівпричепом (фура) зі швидкістю приблизно 70-80 км/год. Із-за фури на зустрічну смугу вискочив автомобіль «Волга» та водій ВАЗ 2115 застосував екстрене гальмування, але відразу відбулося зіткнення ближче до обочини, після чого автомобілі відкинуло на обочину.
Експерт ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що працює судовим експертом КНДЕКЦ МВС України та вказав, що згідно вихідних даних наданих слідчим місцем зіткненням автомобілів визначено близько 1 метра від краю обочини смуги по якій рухався автомобіль ВАЗ 2115, інформації, що автомобілі рухалися по обочині матеріалами справи не зафіксовано. По деформації автомобілів не можливо встановити швидкість автомобілів, питання про швидкість автомобілів не ставилися, інформація про швидкість автомобілів взята з пояснень сторін. Яким висновок повинен відповідати методикам не встановлено, кожний експерт керується різними методиками, інструкціями, літературою. Зазначив, що експертне дослідження провів на підставі посібника ОСОБА_14 «Експертний аналіз дорожньо-транспортних пригод» в якому містяться всі формули для проведення вказаної експертизи.
Крім цього, вина обвинуваченого також підтверджується матеріалами кримінального провадження, які досліджено в ході судового розгляду, а саме:
- витягом із єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.к.п.78);
- рапортом старшого інспектора чергової частини Кіровоградського РВП КВП ГУНП у Кіровоградській області від 30.09.2016, яким зафіксовано, що на автошляху Кропивницький-Кривий Ріг, між с. Макове та с. Покровське Кіровоградського району сталося ДТП з травмованими, за участю а/м ВАЗ 215 та а/м «Волга» (т.1 а.к.п.79);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 30.09.2016, яким оглянуто ділянку дороги Кіровоград-Кривий Ріг-Запоріжжя, оглянуто а/м ВАЗ 2115 та а/м «Волга», а також складено схему ДТП, та здійснено фотознімки ДТП (т.1 а.к.п.80-88);
- висновком № 139 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за зверненнями громадянина, яким встановлено, що у ОСОБА_6 ознак сп`яніння не виявлено (т.1 а.к.п.89);
- висновком № 138 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за зверненнями громадянина, яким встановлено, що у ОСОБА_10 ознак сп`яніння не виявлено (т.1 а.к.п.90);
- висновком експерта № 491 від 07.12.2016 встановлено, що в момент первинного входу в контакт кут між подовжніми осями автомобілів ВАЗ-21150, реєстраційний номер НОМЕР_2 та ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 складав близько 160?, відлічуваний від лінії повздовжньої осі автомобіля ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 проти ходу годинникової стрілки до перетинання з лінією повздовжньої осі автомобіля ВАЗ-21150, реєстраційний номер НОМЕР_2 . На підставі проведеного транспортно - трасологічного дослідження автомобілів ВАЗ-21150, реєстраційний номер НОМЕР_2 та ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 слід заключити про те, що в умовах розглянутої події автомобіль ВАЗ-21150, реєстраційним номер НОМЕР_2 первинно контактував передньою лівою кутовою частиною з передньою частиною автомобіля ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.к.п.112-118);
- висновком експерта № 398 від 04.11.2016 встановлено, що на момент експертного дослідження, з технічної точки зору рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилися в несправному та непрацездатному стані. На момент експертного дослідження, з технічної точки зору рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_2 має технічні несправності у вигляді деформації валу рульового керування, ободу рульового колеса, педального вузла, деформація та зміщення з місця конструкційного встановлення передньої лівої гідравлічної амортизаційної стійки, пошкодження стійки стабілізатора поперечної стійкості переднього лівого колеса. Дані технічні несправності виникли під час ДТП. Давати відповідь на питання «Якщо несправності виникли до ДТП, то як це могло вплинути на керованість автомобілем?» немає технічного змісту, оскільки технічних несправностей, які могли вплинути на керованість автомобіля «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту ДТП, не виявлено (т.1 а.к.п.123-128);
- висновком експерта № 397 від 31.10.2016 встановлено, що на момент експертного огляду та на момент ДТП, з технічної точки зору рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «ГАЗ-3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані (т.1 а.к.п.134-139);
- висновком експерта № 113 від 16.03.2017 встановлено, що в дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля «ВАЗ-21150» ОСОБА_10 , в момент виникнення небезпеки для його руху (у момент виявлення автомобіля «ГАЗ-3110», виїжджаючого на полосу руху автомобіля «ВАЗ-21150»), повинен був негайно зменшити швидкість руху керованого ним автомобіля аж до його зупинки (з технічної точки зору застосувати екстрене гальмування, як найбільш ефективний спосіб для уникнення даного ДТП), тобто повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. В дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля «ГАЗ-3110» ОСОБА_6 , для забезпечення безпеки дорожнього руху перед здійсненням маневру «обгін», повинен був керуватись вимогами п.п. 10.1 та 14.2 (в) Правил дорожнього руху України. Якщо зустрічний транспортний засіб до моменту зіткнення не залишив смугу зустрічного руху та не був зупинений, питання про технічну можливість у водія автомобіля «ВАЗ-21150» ОСОБА_10 , запобігти зіткнення своїми односторонніми діями шляхом гальмування не має змісту, тому що ні зниження швидкості, ні зупинка даного автомобіля не виключила можливості зіткнення. У даній ситуації за умови виконання водієм автомобіля «ГАЗ-3110» ОСОБА_6 , вимог п.п. 10.1 та 14.2 (в) ПДР України, ОСОБА_15 мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути створення умов, що привели до настання даної дорожньо-транспортної пригоди. У причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів, в даній дорожньо-транспортній ситуації знаходиться саме невідповідні, вимогам п.п.10.1 та 14.2(в), дії водія автомобіля «ГАЗ-3110» ОСОБА_6 (т.1 а.к.п.146-150);
- висновком експерта № 4710 від 21.11.2016 встановлено, що в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_8 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: 1) закритої травми грудної клітки: закритий перелом III ребра зліва; садна та гематома в області лівої грудної клітки і лівої молочної залози; садна в області грудної клітки з права. 2) закритої травми шиї: закритий перелом остистого відростку 5-го шийного позвонка з порушенням цілісності заднього напівкільця; закритий краєвий перелом остистого відростку 7-го шийного позвонка, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості (т.1 а.к.п.171-173).
Отже, проаналізувавши зазначені вище докази та обставини вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що взяті в сукупності всі вищеперераховані докази беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Перевіряючи апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника, колегія суддів встановила, що вони є фактично аналогічними тим, що заявлялися ними під час судового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції, який перевіривши їх належними чином, та з урахуванням вищезазначених доказів по справі, дав правильну оцінку про їх необґрунтованість.

За таких обставин, колегія суддів належним чином перевіривши досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності вважає безпідставними апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачення не надало жодного допустимого доказу вини ОСОБА_6 , через що в його діях відсутній склад злочину.
При цьому, колегія суддів критично ставиться до таких заперечень з боку сторони захисту,оскільки під час розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції достовірно встановлено, що саме ОСОБА_6 30.09.2016, близько 15.00 год., керуючи автомобілем «ГАЗ - 3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 5 км + 300 м автодороги Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя, проявив власну необережність та недбалість, не переконався в безпечності своїх дій при здійсненні маневру обгону, виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , котрий рухався в зустрічному напрямку, по правій смузі, та у результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21150» - ОСОБА_8 , отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При цьому, кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Крім того, що стосується посилань обвинуваченого та захисника на те, що органом досудового розслідування не надано жодного допустимого доказу вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину, то колегія суддів критично ставиться до таких заперечень з боку сторони захисту, виходячи з такого.
Так, відповідно до ч.1 ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Частина 1 ст. 92 КПК України передбачає, що обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.
Так, під час допиту в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що саме він 30.09.2016 близько 15 години 00 хвилин, керував автомобілем «ГАЗ - 3110» та рухаючись по автодорозі Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя, почав обгін автопоїзда та побачив зустрічний автомобіль ВАЗ, і зрозумівши, що не встигне його обігнати, розпочав гальмування, після чого відбулося зіткнення автомобілів та пасажир автомобіля ВАЗ отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
Ці ж обставини прокурором викладені і в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_6 .
Під час огляду місця події слідчим встановлено місце ДТП та оглянуто його. Схема ДТП містить посилання на те, що є додатком до даного протоколу огляду місця події від 30.09.2016 (т.1 а.к.п.80-89).
Відповідно до ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, який повинен містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання; послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи; вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.
Відповідно до ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатки до протоколів повинні бути належним чином упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у вилученні таких додатків.
Згідно зі ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається під час проведення процесуальної дії або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.
У суді першої інстанції при дослідженні протоколу огляду місця події від 30.09.2016 та схеми ДТП, як додатку до нього встановлено, що за формою та змістом зазначені письмові докази відповідають вимогам процесуального закону.
Огляд місця події проводився у присутності ОСОБА_6 та за участю двох понятих, уповноваженою особою, відповідний протокол підписаний всіма учасниками без зауважень, чим вони підтвердили правильність фіксування результатів проведення процесуальної дії.
За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події та похідного від нього висновку експерта № 491 від 07.12.2016 (т.1 а.к.п.112), предметом дослідження якого були встановлені при огляді місця події вихідні дані про обставини ДТП, оскільки вони зібрані у встановленому законом порядку і відповідають вимогам ст.ст. 85-86 КПК України, порушень експертом вимог чинного законодавства при складанні висновку, районним судом не встановлено, а доводи захисника в цій частині колегія суддів вважає, як обраний спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання сторони захисту на необхідність проведення повторної автотехнічної експертизи в Одеському НДІСЕ, оскільки по кримінальному провадженню проведена судова інженерно-транспортна експертиза № 113 від 16.03.2017 (т.1 а.с.146-150) і ніяких заперечень та зауважень щодо вказаної експертизи під час проведення досудового розслідування захисник та обвинувачений не висловлювали, і будь-яких клопотань про необхідність проведення повторної авто - технічної експертизи не заявляли.

Крім того, з цього приводу, в судовому засіданні районного суду був допитаний судовий експерт КНДЕКЦ МВС України ОСОБА_13 , який проводив зазначену вище експертизу та який надав суду першої інстанції свої детальні пояснення з приводу наданого ним висновку.

Що стосується апеляційних доводів обвинуваченого та його захисника, з приводу того, щоДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. 12.3 ПДР, а саме через виїзд останнього на праве узбіччя (по ходу свого руху), де саме і сталося зіткнення автомобілів, то вони також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі їх доводи повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , наданими у судовому засіданні, де останні зазначили, що у той день рухались на службовому автомобілі ВАЗ 2107, а попереду них за 100 метрів їхав автомобіль ВАЗ 2115, та після с. Макове їм на зустріч рухався вантажний автомобіль з напівпричепом із-за якого на зустрічну смугу вискочив автомобіль «Волга» і водій автомобіля ВАЗ 2115 застосував екстрене гальмування, але відразу відбулося зіткнення по центру смуги, після чого автомобілі відкинуло на обочину.
Крім того, як вбачається з висновку судово інженерно-транспортної експертизи № 113 від 16.03.2017, питання про технічну можливість у водія автомобіля «ВАЗ-21150» ОСОБА_10 запобігти зіткнення своїми односторонніми діями шляхом гальмування не має змісту, тому що ні зниження швидкості, ні зупинка даного автомобіля, не виключили можливості зіткнення. У даній ситуації, за умови виконання водієм автомобіля «ГАЗ-3110» ОСОБА_6 , вимог п.п. 10.1 та 14.2 (в) ПДР України, він мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути створення умов, що привели до настання даної дорожньо-транспортної пригоди. У причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів, у даній дорожньо-транспортній ситуації знаходиться саме невідповідні, вимогам п.п.10.1 та 14.2(в) ПДР України, дії водія автомобіля «ГАЗ-3110» ОСОБА_6 .
Тобто, у даній дорожній події є очевидним, що односторонніми діями саме обвинуваченого ОСОБА_6 , який належним чином не переконавшись у безпечності свого маневру обгону, виїхав на смугу зустрічного руху, чим створив аварійну ситуацію для водія автомобіля «ВАЗ-21150» ОСОБА_10 .
При цьому колегія суддів враховує і ту обставину, що чинними Правилами дорожнього руху України будь-яким чином не регламентуються дії водія, який опинився в аварійній ситуації.
Разом з тим, колегія суддів враховує і те, що інші недоліки та неточності допущені в ході досудового слідства по даному кримінальному провадженню та на які посилаються у своїй апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник є несуттєвими і такими, що не вплинули на правильність прийнятого по даному кримінальному провадженню судового рішення.

З огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені районним судом докази в їх сукупності, колегія суддів вважає повністю доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а тому приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним і обґрунтованим, а досліджені судом матеріали кримінального провадження не містять даних про істотні порушення кримінально - процесуального закону під час досудового чи судового слідства, а також наявність будь-яких даних про допущену неповноту чи однобічність, яка б могла суттєво вплинути на правильність прийнятого судового рішення.

Перевіряючи вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу та обставини які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому, районний суд правильно врахував, що ОСОБА_6 вперше вчинив необережний злочин, вину у вчиненому визнав частково, та його особу, який характеризується позитивно і врахувавши позицію органу пробації про те, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, а тому прийшов до правильного висновку, що його виправлення можливе без ізоляції його від суспільства.
Обтяжуючі та пом?якшуючі обставини судом не встановлені.
Крім того, районний суд хоч і не вказав, але при постановленні даного вироку фактично врахував і те, що потерпіла ОСОБА_8 не наполягала на його суворому покаранні.
Тому, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Тобто, вид та розмір призначеного ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів є виваженим, та таким що слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене ним діяння, а й буде запобігати вчиненню ним нових злочинів.

Перевіривши матеріали справи в межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення, не встановила.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягає, а тому вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2019, щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2