ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1126/19 Справа № 205/8364/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволені клопотання останнього про умовнодострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він має задовільну характеристику, відбув більше 2/3 строку покарання, за час відбування покарання мав три стягнення, які є погашеними, та п`ять заохочень, режим відбуття покарання не порушує, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, дотримується вимог пожежної безпеки та ін.

Вказує на те, що з 21.07.2014 року працевлаштований на швейній дільниці ДВК-89, а також що він має трьох малолітніх дітей, та хвору матір, 1949 року народження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 рокувідмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовнодострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується добре, працевлаштований, має 3 дисциплінарних стягнення за порушення режиму відбування покарання, і при цьому лише 5 дисциплінарних заохочень, а тому суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення.

Крім того, судом першої інстанції також враховано значний термін невідбутого засудженим покарання у виді позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, а ухвалу суду скасувати, як незаконну, та постановити нову ухвалу, застосувавши до ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, судом обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_8 за весь період відбування покарання характеризується добре, працевлаштований, має 3 стягнення та 5 заохочень.
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики засудженого ОСОБА_8 , останній за час його перебування в УВП № 4 м. Дніпро режим утримання не порушував, стягнень не мав, заохочування не застосовувалися. Під час перебування в ДУ Синельниківська вправна колонія № 94 засуджений характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. До ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 ОСОБА_8 прибув 01.12.2014 року, де характеризується добре, має 3 стягнення та 5 заохочень, на теперішній час працевлаштований, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться позитивно, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу Правова просвіта, а також бере участь у роботі самодіяльних організацій.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав 3 стягнення, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Крім того, наявність у ОСОБА_8 п`яти заохочень за весь період відбування покарання, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він працевлаштований, має задовільну характеристику, вимоги режиму відбування покарання не порушує, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, дотримується вимог пожежної безпеки та ін., підтверджуються наданими матеріалами, однак вони не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Крім того, доводи засудженого про те, що він має трьох малолітніх дітей та хвору матір, 1949 року народження, не є безумовними підставами для застосування до нього вимог ст. 81 КК України.
Також, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що строк покарання, який відбув засуджений є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 04.11.2020 року, з чим погоджується колегія суддів.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку останнього сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 рокущодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4