Єдиний унікальний номер 233/3360/17
Номер провадження 11-кп/804/236/19

УХВАЛА

Іменем України

25 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Ковалюмнус Е.Л.,

суддів: Смірнової В.В., Акуленка В.В.,

при секретарі: Пащенко А.О.,

за участю

прокурорів Губського Е.В., Саліхова А.А.,

захисника ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження № 00000050 відносно ОСОБА_2 за його апеляційною скаргою на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого охоронцем ПП «Комунар», який зареєстрований та мешкає за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. 13-Розстріляних, буд. 232,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 та ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Згідно до вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2018 року, 23 грудня 2015 року, солдат ОСОБА_2, будучи військовослужбовцем за призивом під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обовязків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обовязків проходження військової служби, не зявився вчасно на службу з відпустки до військової частини польова пошта В4750, яка дислокувалася у місті Костянтинівка Донецької області, та у період часу з 23 грудня 2015 року по 06 червня 2017 року, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обовязків військової служби, перебував за місцем реєстрації та проживання, а саме за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вулиця 13-ти Розстріляних, будинок 232, проводячи час вільно на власний розсуд, не повязуючи його з виконанням обовязків несення військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

06 червня 2017 року ОСОБА_2, усвідомивши власну протиправну поведінку, прибув до військової прокуратури Донецького гарнізону сил антитерористичної операції та заявив про себе.

Крім того, ОСОБА_2 13 січня 2018 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, виконуючи господарські роботи у дворі на території домоволодіння за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Орловська, будинок, 108, за місцем мешкання ОСОБА_3, побачив токарний стіл для розпилювання деревини, під яким знаходився однофазний асинхронний електродвигун типу «АОЛБ-31-4», на викрадення якого у нього виник злочинний намір. Для реалізації свого наміру, того ж дня приблизно о 20 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_2, прийшов до будинку № 108 по вул. Орловській м. Костянтинівка Донецької області, перелізши через паркан, проник на територію вищевказаного домоволодіння, де підійшов до токарного столу розпилювання деревини та діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, руками вийняв з під вказаного столу та викрав однофазний асинхронний електродвигун типу «АОЛБ-31-4» вартістю 626 грн. 67 коп., який належить потерпілій ОСОБА_3, спричинивши їй матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2018 року змінити, а саме зменшити йому строк покарання на розсуд суду. Вважає, що суд не врахував помякшуючи обставини, а саме його щире каяття та те, що він не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

В запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор Гафаров А.Р. зазначає, що вирок суду першої інстанції є законними та скасуванню не підлягає. Судом першої інстанції враховані всі помякшуючи обставини, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі. Просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Вважає, що судом не допущено ніяких порушень вимог КПК України, які б тягнули за собою скасування вироку, дана оцінка всім доказам, перевірені всі доводи обвинуваченого, про що докладно викладено у вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурорів Губського Е.В. та Саліхова А.А., які заперечували проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень ніким не оспорюється, в тому числі і обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 винним себе в інкримінованих йому злочинах визнав повністю та дав пояснення стосовно фактичних обставин справи.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які помякшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, міра покарання ОСОБА_2 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочинів, які відносяться до тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який щиро розкаявся, працює, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, не має стійких соціальних звязків, за місцем мешкання характеризується посередньо, за місцем служби характеризується посередньо, приймав участь в АТО.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 враховано всі помякшуючи обставини.

Також суд першої інстанції обґрунтовано застосував вимоги ч. 1 ст.70 КК України, оскільки обвинуваченим скоєно два злочини.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі є саме таким.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 обґрунтовано прийняті до уваги всі зазначені обставини, в тому числі помякшуючі.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_2 про можливість призначення йому більш мякого покарання, на думку колегії суддів, задоволенню не підлягають, оскільки щире каяття та те, що він не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра самі по собі, не є безумовним обовязком суду для помякшення покарання .

Покарання ОСОБА_2 призначено в мінімальному розмірі санкції за інкриміновані йому злочини.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, колегією суддів не знайдено підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тягли за собою скасування вироку та зміну міри покарання.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2018 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді