Справа №591/8088/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/225/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою начальника Ковпаківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2018 року, якою йому відмовлено в задоволенні подання про звільнення засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного 21.11.2014 року вироком Зарічного районного суду м. Суми йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, -

ВСТАНОВИЛА:

04.10.2018 року до Зарічного районного суду м. Суми звернувся начальник Ковпаківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_7 з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання винесеного відносно ОСОБА_8 вироку Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2014 року за яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. та покарання за яким ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2015 року було змінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт.

14.11.2018 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми у задоволенні вказаного подання начальника відділу пробації ОСОБА_7 було відмовлено, оскільки воно, в сукупності з іншими матеріалами справи, не в повній мірі виключали обставини, передбачені ч.ч. 3, 4 ст. 80 КК України, зокрема те, що відносно ОСОБА_8 на розгляді в суді перебувають матеріали іншого кримінального провадження в рамках якого той оголошений в розшук.

Не погодившись з таким рішенням суду начальник відділу пробації ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій просив ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14.11.2018 року відносно ОСОБА_8 скасувати та винести нове рішення, яким вимоги його подання просив задовольнити та звільнити ОСОБА_8 , засудженого вироком Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2014 року за ч. 1 ст. 186 КК України від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вказаного вироку.

Апелянт не погоджується з висновком суду про наявність передбачених ч.ч. 3,4 ст. 80 КК України підстав для відмови у задоволенні його клопотання.

Так, 21.11.2014 року вироком Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України злочину та призначено покарання у виді штрафу, розміром 850 грн. 23.12.2014 року вказаний вирок суду набрав законної сили.

В подальшому, 23.03.2015 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми призначене ОСОБА_8 покарання за вказаним вироком було замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт. 31.03.2015 року ухвала суду набрала законної сили.

11.02.2016 року ОСОБА_8 поставлено на облік кримінально-виконавчої інспекції Ковпаківського району м. Суми.

Разом з тим, в ході виконання покарання, інспекції стало відомо про те, що відносно ОСОБА_8 17.03.2015 року було внесено відомості до ЄРДР та він підозрюється у вчиненні передбаченого ч.2 ст. 186 КК України кримінального правопорушення в рамках якого відносно нього було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. 13.06.2015 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 було спрямовано до суду.

12.01.2016 року вирком Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні передбачених ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 296 КК України кримінальних правопорушень та засуджено до 4 років позбавлення волі. При цьому, винесений відносно нього попередній вирок Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2014 року повинен був виконуватись самостійно.

16.08.2016 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області вирок Зарічного районного суду м. Суми від 12.01.2016 року відносно ОСОБА_8 скасовано, а матеріали кримінального провадження направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. 18.11.2016 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_8 було змінено і запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

26.04.2017 року ОСОБА_8 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та йому були роз`яснені наслідки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та положення ч.2 ст.389 КК України. Засуджений отримав направлення до КП «Сумикомунінвест» де повинен був приступити до виконання громадських робіт з 27.04.2017 року. Однак, на працю та на виклики в інспекцію ОСОБА_8 так і не з`явився, а із примусового приводу засудженого 18.06.2018 року взагалі стало відомо про те, що за місцем проживання він не перебував близько 2-х місяців. З метою встановлення місця знаходження ОСОБА_8 було проведено відповідні розшукові заходи, які результатів так і не дали. Подання про оголошення засудженого в розшук, відділом карного розшуку Сумського ВП було залишено без задоволення. Також, слідчий відділ не вбачав в діях ОСОБА_8 ознак передбаченого ч.2 ст. 389 КК України кримінального правопорушення.

В подальшому 17.04.2018 року відділ інспекції знову звернувся до СВ Сумського ВП із поданням про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Відомості по вказаному факту було внесено до ЄРДР, однак 19.05.2018 року постановою слідчого вказане кримінальне провадження було закрито.

На даний час, в Зарічному районному суді м. Суми відносно ОСОБА_8 все ще перебувають на розгляді матеріали кримінального провадження за ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 296 КК України, провадження у яких 11.06.2018 року було зупинено, оскільки ОСОБА_8 оголошено у розшук.

З огляду на викладене, начальник відділу пробації ОСОБА_7 переконаний в тому, що вказані судом підстави для відмови у задоволенні його подання є невиправданими, оскільки:

- відповідно до ч.3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. В даному випадку, на вчинені інспекцією заходи, щодо притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 389 КК України правоохоронними органами було відмовлено з огляду на відсутність в діях останнього складу вказаного кримінального правопорушення;

- відповідно до ч.4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених в частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. В цьому ж випадку, ОСОБА_8 все ще перебуває в статусі обвинуваченого у вчиненні передбачених ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 296 КК України кримінальних правопорушень, а тому, з огляду на принцип не винуватості, його не можна вважати таким, що вчинив вказані злочини.

Заслухавши доповідь судді, думку представника органу пробації, який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою вимоги подання задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення вимого апеляційної скарги заперечив, просив залишити їх без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду, без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви і підстави його ухвалення.

З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що судом не в повній мірі дотримані вказані вимоги закону.

Так, звернувшись з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 начальник відділу пробації ОСОБА_7 надає йому обґрунтування в якому чітко вказує на мотиви та підстави звернення з ним до суду.

Зокрема посилається на те, що 21.11.2014 року вироком Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_8 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. В подальшому, таке покарання ОСОБА_8 , ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2015 року було замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт.

Також, в поданні йдеться про поставлення 11.02.2016 року ОСОБА_8 на облік кримінально-виконавчої інспекції Ковпаківського району м. Суми та про те, що 17.03.2015 року було внесено відомості до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України в якому ОСОБА_8 перебував в статусі підозрюваного. В цьому ж кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 було обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою та у виді домашнього арешту.

Далі, начальник відділу пробації в своєму поданні вказує на подальший хід вказаного кримінального провадження, зокрема на направлення обвинувального акту до суду, винесення судом вироку, його подальше скасування апеляційними судом та направлення матеріалів провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Також, вказує на те, коли ОСОБА_8 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та про те, коли йому було роз`яснено про наслідки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та положення ч.2 ст. 389 КК України.

Вказує начальник відділу пробації і на те, що ОСОБА_8 направлявся на роботи до підприємства для праці куди не з`явився, у зв`язку чим інспекцією вживалися заходи щодо його примусового приводу та заходи щодо його розшуку.

З огляду на поведінку засудженого, інспекція неодноразово зверталася до СВ Сумського ВП з поданням про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Однак, хоч відомості за даним фактом і були внесені правоохоронними органами до ЄРДР, однак все одно провадження у справі постановою слідчого було закрито за відсутністю в діях ОСОБА_8 ознак вказаного кримінального правопорушення.

В іншому, вказаному вище, кримінальному провадженні, ОСОБА_8 до цього часу перебуває в статусі обвинуваченого, відносно нього все ще не винесено судом обвинувальний вирок та більше того, ОСОБА_8 оголошений в розшук, а провадження у справі зупинено.

На підтвердження вказаних обставин начальник відділу пробації надав до свого подання ряд документів та просив суд його задовольнити, оскільки, на його переконання, існують всі підстави для звільнення ОСОБА_8 від призначеного йому вироком Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2014 року покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання такого вироку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд в ході розгляду справи встановив яким судовим рішенням ОСОБА_8 був засуджений до покарання у виді штрафу, яким рішенням і коли таке покарання було замінено на інше громадські роботи, коротко вказав про вимоги резолютивної частини подання начальника відділу пробації (при цьому не вдаючись у виклад мотивів такого подання), заслухав думки учасників кримінального провадження щодо його задоволення та посилаючись на ч.ч.3, 4 ст. 80 КК України відмовив у його задоволенні.

При цьому, суд так і не вдався до аналізу мотивів подання відділу пробації та, відмовляючи у його задоволенні, не надав повних, обґрунтованих та вмотивованих відповідей на викладені в ньому обставини (факт звернення органів пробації до відділу поліції з поданням про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за ухилення ним від відбування покарання, відомості за яким було внесено до ЄРДР та провадження у якому було закрито, факт перебування ОСОБА_8 в іншому кримінальному провадженні в статусі все ще обвинуваченого, а не засудженого), а лише коротко послався на те, що «…подання та матеріали, якими воно обґрунтовується не виключають в повній мірі обставини, передбачені ч.ч. 3, 4 ст. 80 КК України, оскільки відносно ОСОБА_8 на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження, по якому останнього оголошено в розшук… ».

Зазначені порушення судом вимог кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Згідно із ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи те, що допущені судом першої інстанції під час судового розгляду порушення є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскаржувану ухвала суду не можна визнати законною та обґрунтованою, в ході апеляційного перегляду колегія суддів позбавлена можливості усунути вищезазначені порушення допущені судом першої інстанції при постановленні ухвали, тому вона має бути скасована та призначений новий розгляд у суді першої інстанції згідно зі ст.ст. 410, 412, 415 КПК України.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доводам подання начальника відділу пробації, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні доводи та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга начальника Ковпаківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_7 має бути задоволена частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 410, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу начальника Ковпаківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2018 року, якою начальнику Ковпаківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні подання про звільнення засудженого ОСОБА_8 , від відбування призначеного 21.11.2014 року вироком Зарічного районного суду м. Суми йому покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, а матеріали даного кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,