Справа № 606/26/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
10 грудня 2018 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі кримінальне провадження № 0000445 про обвинувачення:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 126 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2017 року близько 21:30 год. по місцю спільного проживання, за адресою АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 жителем АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 жителькою АДРЕСА_1 виникла словесна суперечка на ґрунті особистих неприязних стосунків. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень Конрад ОТ.
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 26 листопада 2017 року по місцю спільного проживання, за адресою АДРЕСА_1 , знаючи те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний намір на завдання побоїв ОСОБА_5 , умисно наніс один удар ногою в живіт.
В результаті отриманого удару ОСОБА_5 відчула сильну фізичну біль, однак тілесних ушкоджень не отримала.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України не визнав та дав показання, що він 26 листопада 2017 року о 17 год. приїхав по місцю проживання колишньої дружини - потерпілої ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_1 провідати дітей. Перебувши у будинку до вечора приблизно о 22 год. він попросив дочку ОСОБА_6 принести йому ковдру для того щоб переночувати. Проти цього заперечила потерпіла ОСОБА_5 . У них виник словесний конфлікт. Під час конфлікту він щось сказав потерпілій і вона почала наносити йому удари по руках. Він сів у крісло та захищаючись від потерпілої один раз ногою відштовхнув її від себе у живіт, внаслідок чого вона зашпортнувшись, впала вдарилася головою до підлоги. Потерпіла розплакалася, забрала дітей та залишила будинок. Він залишився у будинку ночувати. Вини не визнає просить його виправдати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 суд оцінює критично як такі, що дані з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, перешкоджання суду у встановленні об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Показання спростовуються дослідженими у судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_5 показаннями малолітніх свідків та іншими доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 дала показання, що 26 листопада 2017 року о 17 год. ОСОБА_4 приїхав по її місцю проживання що в АДРЕСА_1 провідати дітей. Приблизно о 22 год. обвинувачений ОСОБА_4 виявив бажання залишитися у будинку ночувати. Однак, цього не узгодив з нею, на що вона була категорично проти бо боялася його так як він раніше неодноразово завдавав їй тілесних ушкоджень. Вона навіть зверталася до правоохоронних органів і щодо обвинуваченого ОСОБА_4 порушувалося кримінальне провадження за ст.. 125 КК України, яке було на розгляді у суді. Однак, вона відмовилася від обвинувачення, так як обвинувачений пообіцяв виселитися з будинку та не завдавати їй тілесних ушкоджень. Так, після висловлення образи в її бік зі сторони обвинуваченого вона не витерпіла та декілька раз ударила обвинуваченого по руках. Коли обвинувачений ОСОБА_4 сів у крісло не погоджуючи залишити житловий будинок та тримав у руках ковдру, вона підійшла до нього, щоб забрати ковдру, а він в свою чергу сидячи у кріслі один раз копнув її у живіт внаслідок чого вона зашпортаючись за край килима який лежав на підлозі, впала та вдарилася головою до краю горщика вазона. Після удару в живіт вона зазнала болю, а від удару головою отримала струс головного мозку. Через що змушена була звернутися по допомогу в лікарню 27 листопада 2017 року.
Допитаний у судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_7 дала показання, що виник конфлікт, в ході якого почалася шарпанина. Під час якої мама ОСОБА_5 хотіла забрати від тата ОСОБА_4 одіяло, яке він тримав, сидячи на ліжку. Бажаючи перешкодити їй це зробити тато ОСОБА_4 відштовхуючи маму ОСОБА_5 наніс останній один удар ногою в живіт.

Допитаний у судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_8 дав показання аналогічні показанням малолітнього свідка ОСОБА_7 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України доводиться іншими доказами, а саме:

- висновком експерта № 1899 від 27 грудня 2017 року, з якого вбачається, що згідно вивченої медичної карти №1325/5776 стаціонарної хворої неврологічного відділення комунальної установи Теребовлянської районної ради "Теребовлянська центральна районна лікарня" ОСОБА_5 при її вступі 27.11.2017 та подальшому лікуванні по 6.12.2017 у цьому ж самому відділенні цього самого лікувального закладу будь яких травматичних змін (синців, саден, ран, тощо) лікарями описано не було. Відмічений у медичній карті №1325/5776 комунальної установи Теребовлянської районної ради "Теребовлянська центральна районна лікарня" "ЗЧМТ. Струс головного мозку", не може бути врахований при судово-медичній оцінці з приводу визначення виду і ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки об`єктивні ознаки такого характеру травматичних змін неописані (п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень - наказ № 6 МОЗ України, Київ, 1995). Зазначена (лише одноразово) у цій же медичній карті, під час консультації лікарем- травматологом 1.12.2017 "припухлість в ділянці потилиці", не виключено може бути проявом забою м`яких тканин цієї ділянки внаслідок дії тупого предмета незадовго до звернення за медичною допомогою та стосовно визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень належить до легких тілесних ушкоджень - п. 2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

/ а.с. 76-77/

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29 грудня 2017 року з ілюстративною таблицею, зміст якого детально відображав відтворення обвинуваченим ОСОБА_4 механізму удару (поштовху) ногою внаслідок якого потерпіла ОСОБА_5 впала і вдарилася головою до вазона.
/а.с. 72-75/
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і що його дії кваліфіковано правильно як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його позитивну характеристику, а також те, що він раніше не судимий, приходить до висновку що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 1ст. 126 КК України у виді громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 342-368, 374-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України і призначити йому покарання у виді 200 /двохсот/ годин громадських робіт.

На вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_9