УХВАЛА
14 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 569/17036/18

провадження № 51-598ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року, якою повернуто апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2018 року
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді цього ж суду від 02 лютого 2018 року на транспортний засіб марки Volkswagen Touareg номер кузову НОМЕР_1 і повернуто цей транспортний засіб власнику ОСОБА_4 .
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, прокурор оскаржив його до апеляційного суду, при цьому порушив питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.
Рівненський апеляційний суд, керуючись ст. 422 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), призначив дату розгляду апеляційної скарги, але в судовому засіданні, яке відбулося 6 листопада 2018 року, постановив ухвалу про повернення апеляційної скарги прокурора на вказану ухвалу слідчого судді на підставі ст. 399 КПК у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що апеляційний суд, залишивши поза увагою визначений в Конституцій України принцип верховенства права, а також основну засаду судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи, не врахував, що норми КПК не містять заборони щодо апеляційного оскарження ухвал слідчого судді про зняття арешту з майна. Крім того звертає увагу на те, що слідчий суддя ухвалив рішення, яке не передбачено КПК, оскільки вирішив питання про долю речового доказу у кримінальному провадженні, яке розслідується слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, а тому, на його думку, з урахуванням правових висновків наведених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к ( провадження № 13-16cво18) тапостанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі 757/49263/15-к (провадження № 5-142кс(15)17), вказане рішення слідчого судді підлягало апеляційному оскарженню у суді апеляційної інстанції.
Мотиви суду
З копії ухвали апеляційного суду вбачається, що прокурор не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, і скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді цього ж суду від 02 лютого 2018 року на транспортний засіб марки Volkswagen Touareg номер кузову НОМЕР_1 та повернуто цей транспортний засіб власнику ОСОБА_4 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій також порушив питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.
Колегія судді апеляційного суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження про скасування арешту майна, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню.
В обґрунтування свого рішення, апеляційний суд зазначив, що оскаржувана прокурором ухвала слідчого судді про скасування арешту на майно, не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки не входить до переліку ухвал слідчого судді, зазначених в ст. 309 КПК.
При цьому, приймаючи таке рішення апеляційний суд керувався положеннями ч. 4 ст. 399 КПК.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст. 309 КПК.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК.
При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПК, зокрема про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Відповідно до ст. 422 КПК отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.
Такий порядок дій та обмежені строки щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не передбачає прийняття рішення щодо відкриття апеляційного провадження.
Разом з тим ч. 4 ст. 399 КПК передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржено виключно з під підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Також кримінальним процесуальним законом визначено, що апеляційна скарга повертається, якщо: особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу; апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ч. 3 ст. 399 КПК).
Рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку оскарження ухвали слідчого судді при вирішенні питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги на таке рішення.
Разом із тим, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження (див.: ухвалу Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 439/1271/17; постанову Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 180/210/17).
На думку колегії суддів, аналогічне рішення суд апеляційної інстанції повинен постановити й у разі, якщо в судовому засіданні щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді буде встановлено, що ця скарга подана на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки апеляційний розгляд по суті вже розпочався.
Однак, Рівненський апеляційний суд, встановивши в судовому засіданні, що призначена до розгляду апеляційна скарга прокурора подана на ухвалу слідчого судді, яка відповідно до положень ст. 309 КПК не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, прийняв рішення про повернення цієї апеляційної скарги.
Таким чином, правильно встановивши, що апеляційна скарга подана на рішення, яке не підлягає оскарженню, суд апеляційної інстанції постановив ухвалу не про закриття апеляційного провадження, а про повернення апеляційної скарги. На думку Верховного Суду, це є порушенням норм КПК, оскільки ухвалу про повернення апеляційної скарги апеляційний суд може постановити лише на стадії відкриття апеляційного провадження (призначення апеляційного розгляду) і тільки з підстав, передбачених ч. 3 ст. 399 КПК. Однак з огляду на обставини цієї справи Верховний Суд вважає, що це порушення в даному випадку не є істотним, оскільки суд апеляційної суд дійшов правильного висновку про неможливість продовження апеляційного розгляду скарги на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, і постановив рішення, яким, по суті, завершив апеляційне провадження. Скасування такої ухвали в будь-якому разі не призведе до перегляду оскарженого рішення слідчого судді, оскільки при новому розгляді апеляційний суд все одно повинен буде або відмовити у відкритті апеляційного провадження, або закрити його.
Отже, Верховний Суд вважає, що з огляду на викладене існують передбачені п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК підстави для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Однак прийняття такого рішення вимагає відступу від висновку колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, викладеного в постанові від 19 вересня 2018 року в справі № 161/232/18, згідно з яким постановлення апеляційним судом ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження після призначення розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді (яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку) з викликом учасників кримінального провадження є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки, виходячи з положень ч. 3 ст. 407 КПК, прийняття цього рішення на цій стадії апеляційного розгляду законом не передбачено.
Відповідно до ч. 2 ст. 4341 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.
Не дивлячись на те, що в цій справі та в справі № 161/232/18 апеляційними судами за наслідком проведення апеляційного розгляду було постановлено різні рішення (в цій справі про повернення апеляційної скарги прокурора, а в справі № 161/232/18 про відмову у відкритті апеляційного провадження), колегія суддів вважає, що правові наслідки, які настали в обох випадках є фактично однакові, оскільки в обох випадках апеляційне провадження було розпочато за скаргами на ухвали слідчих суддів, які не підлягали перегляду в апеляційному порядку, і ці апеляційні скарги не були розглянуті по суті.
З огляду на це, враховуючи, що колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати, з метою забезпечення єдності судової практики, керуючись статтями 441, 4341, 4342 КПК, провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Передати матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3