УХВАЛА

Іменем України

підготовчого судового засідання
Справа № 493/773/18

Провадження № 1-кп/505/294/2018

19.12.2018 р. Котовський міськрайсуд, Одеської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора, щодо продовження тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР №0000135 від 12.03.2018 р., відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузинове, Іванівського району, Одеської області, українця, громадянина України, до арешту працюючого різноробочим цирку-шапіто, м. Кременчук, Полтавської області, з неповною середньою освітою, не одруженого, до арешту проживаючого АДРЕСА_1 , а зареєстрованого АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

- обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2018 року в провадження Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, внесеному до ЄДРДР за №0000135 від 12.03.2018 р.

17.12.2018 року відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень зазначений обвинувальний акт отриманий головуючою суддею.

17.12.2018 року ухвалою судді вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 діб, враховуючи ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки ухвалою Балтського районного суду, Одеської області від 23.05.2018 року відносно ОСОБА_6 було оголошено розшук, оскільки неодноразово не з`являвся до суду, за місцем мешкання характеризується негативно. Також прокурор звернула увагу суду на те, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в Іванівському районному суду, Одеської області та Приморському районному суді м. Одеси перебувають ще два обвинувальних акти відносно ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти заявленого клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 діб.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти продовження строку тримання під вартою відносно нього на 60 діб. Крім того захисник ОСОБА_5 звернув увагу суду на позитивну характеристику за місцем роботи обвинуваченого та ту обставину, що він ріс та виховувався у багатодітній родині.

Суд, заслухавши клопотання прокурора ОСОБА_3 , думку потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод. Зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про відсутність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в підготовчому судовому засіданні не встановлено. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому та ймовірну можливість продовження ним протиправної поведінки у подальшому.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак не приймає доводи захисника про заперечення, щодо продовження міри запобіжного заходу.

ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу, на цей час не зменшились та не відпали, а саме може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 в даному провадженні під час досудового слідства обирався у вигляді тримання під вартою згідно ухвали Балтського районного суду Одеської області від 22.10.2018 року на 60 діб, а саме до 22.12.2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 314-316, 369 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузинове, Іванівського району, Одеської області, українця, громадянина України, до арешту працюючого різноробочим цирку-шапіто м. Кременчук, Полтавської області, з неповною середньою освітою, не одруженого, до арешту проживаючого АДРЕСА_1 , а зареєстрованого АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості, обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - продовжити на 60 діб.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілому, захиснику, обвинуваченому начальнику ОСІ №21 м. Одеси, начальнику Балтського ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1