судді ОСОБА_1 до ухвали колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Судувід 05.11.2018 рокуу провадженні № 51- 9383cк 18
05 листопада 2018 року колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі судді-доповідача ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 постановила ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду міста Львова від 13 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2018 року. При ухваленні цього рішення я заперечувала відкриттю касаційного провадження, голосувала проти та викладаю окрему думку з огляду на таке.
Вироком Личаківського районного суду міста Львова від 13 грудня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2018 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році». Частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_4 на її користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 52 774,75 грн та моральну шкоду в розмірі 57 000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Надалі, на вказані судові рішення в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 засуджений, як цивільний відповідач, подав касаційну скаргу в якій, не оспорюючи судові рішення в частині призначення покарання та обставин вчинення кримінального правопорушення, ставить вимогу скасувати судові рішення в частині вирішення цивільного позову, а справу направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, мотивуючи відсутністю доказів, які обґрунтовують понесені матеріальні витрати на лікування потерпілої, у тому числі й за кордоном, витрати на придбання медпрепаратів, вартість пошкодженого одягу, а також доказів, що обґрунтовують розмір морального відшкодування.

Вважаю, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні з огляду на таке.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, переглядаючи судові рішення в касаційному порядку, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Забезпечення реалізації принципу правової визначеності, що є одним із основних складових верховенства права, гарантує розумну передбачуваність судового рішення.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там само, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають надаватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відступлення від цього принципу можливе лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. пункт 34 рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, п. 52).

Як вбачається з тексту судових рішень, доданих до касаційної скарги цивільного відповідача, розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди судом першої інстанції належним чином обґрунтовано із посиланням на відповідні аркуші кримінального провадження. Суд апеляційної інстанції надав мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги засудженого, які аналогічні доводам його касаційної скарги.

Тому вважаю, що судом касаційної інстанції при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого, якого звільнено від покарання внаслідок акта амністії, подану ним як цивільним позивачем на судові рішення лише в частині вирішення цивільного позову, мають бути враховано як наведені обставини, так і позицію Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви; зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури в суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження у справах здійснюється судом після їх розгляду судом апеляційної інстанції (пункт 48 рішення у справі "LevagesPrestationsServices v. France" від 23 жовтня 1996 року № 21920/93 та рішення у справі "BruallaGomezdelaTorre v. Spain" від 19 грудня 1997 року № 26737/95).

Крім того, вважаю, що були відсутні підстави й для задоволення клопотання цивільного позивача ОСОБА_4 про зупинення виконання вироку суду першої інстанції в частині цивільного позову до ухвалення судового рішення Верховним Судом, оскільки таке клопотання є необґрунтованим та безпідставним.
З огляду також на суму відшкодування як матеріальних, так і моральних збитків, які має сплатити цивільний відповідач на користь потерпілої, яка отримала численні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, зокрема у вигляді перелому нижньої щелепи, не є непомірними та не можуть вважатися явно несправедливими за розміром відшкодування.

Також можна додати стверджуване негативне сприйняття ухвал касаційного суду як про відкриття касаційного провадження, так і про зупинення виконання судових рішень, потерпілою при їх отриманні, що при цьому ймовірно спричинить їй відчуття несправедливості та незахищеності її порушених прав.

Не погоджуюсь з висновком більшості колегії суддів та вважаю, що касаційним судом має бути постановлено мотивовану ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цивільного позивача ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду міста Львова від 13 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1