Справа №212/8222/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальні провадження № 0002025 від 16.07.2018 року, № 0002781 від 29.09.2018 року, з обвинувальними актами по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, інвалідом не являється, не працюючого, не одруженого, не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 186 КК України.
Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 15.07.2018 року приблизно о 17:00 годині разом з ОСОБА_8 прямував по берегу річки Саксагань вздовж вулиці Ударна в Покровському районі м. Кривого Рогу. Наближаючись до підвісного мосту через річку Саксагань, який веде до вулиці Сеченова в Покровському районі м. Кривого Рогу, ОСОБА_9 , побачив раніше незнайомих йому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в цей момент у нього з вигаданого приводу виник умисел, направлений на вчинення хуліганства.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_10 став висловлюватися на адресу ОСОБА_11 нецензурною лайкою і, почувши від останнього прохання заспокоїтися, ОСОБА_9 із хуліганських мотивів з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, безпідставно наніс один удар металевою арматурою, яку мав при собі та утримував в правій руці, в ділянку голови ОСОБА_6 , який стояв звернутим спиною напроти нього. Від завданого удару ОСОБА_12 , отримавши прискорення, не втримався на ногах, знепритомнів та впав на землю.
З метою припинити хуліганські дії ОСОБА_13 . ОСОБА_10 наблизилася до нього та спробувала вирвати з рук знаряддя злочину, але останній, не бажаючи припиняти свої хуліганські дії, діючи з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, безпідставно наніс однин удар правим кулаком в обличчя ОСОБА_10 , від якого потерпіла, не втримавшись на ногах, впала па землю.
Після цього ОСОБА_9 , вчинивши опір ОСОБА_10 , яка намагалася припинити протиправні дії останнього, продовжуючи свої хуліганські дії, діючи з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, безпідставно наніс ОСОБА_6 , який прийшов до тями та підвівся на ноги, чисельних ударів кулаками та ногами в різні анатомічні ділянки тіла. Почувши, що ОСОБА_10 викликає працівників поліції, ОСОБА_9 свої злочинні дії припинив та разом з ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втік.
В результаті протиправних дій ОСОБА_14 було спричинено фізичний біль та тілесні ушкодження: потерпілому ОСОБА_6 у вигляді закритого перелому внутрішньої щиколотки правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1647 від 26.10.2018 року за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби) та потерпілій ОСОБА_10 у вигляді синця обличчя, перелому кісток носа, забійної рани верхньої губи, підвивиху 1,2 зубів верхньої щелепи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1651 від 24.10.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, як викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів, у вигляді саден обличчя відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.
Крім того, 28.09.2018 року, приблизно о 21.00 годині ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку № 36, розташованого по вул. Едуарда Фукса в Покровському районі міста Кривого Рогу, познайомився з раніше йому невідомим ОСОБА_7 та почав з ним розпивати спиртні напої. В ході спілкування між ними раптово виникла сварка та неприязні відносини, на ґрунті чого ОСОБА_9 наніс потерпілому ОСОБА_7 декілька ударів руками в обличчя. Під час нанесення ударів у ОСОБА_7 з кишені спортивних штанів на землю випав його мобільний телефон «Samsung SMJ500HZKDSER», який привернув увагу ОСОБА_14 і в цей час у нього виник намір на відкрите викрадення мобільного телефону та обернення його на свою користь.
Того ж вечора, 28.09.2018 року, приблизно о 22.00 годині ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку № 36, розташованого по вул. Едуарда Фукса в Покровському районі міста Кривого Рогу, реалізуючи в подальшому свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, при цьому усвідомлюючи, що його дії очевидні для потерпілого, підняв з землі мобільний телефон та поклав собі у карман, тим самим, відкрито заволодів належним ОСОБА_7 мобільним телефоном «Samsung SMJ500HZKDSER», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 499 від 10.10.2018 року складає 2215,80 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що при вищезазначених обставинах вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Крім того, відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_7 . Винним себе в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю в обсязі пред`явленого обвинувачення, в скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати. Позовні вимоги визнав в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила обставини вчинення обвинуваченим хуліганських дій 15 липня 2018 року , приблизно о 17.00 годині, в районі підвісного мосту ріки Саксагань , що веде до вулиці Сеченова у Покровському районі м. Кривого Рогу, внаслідок яких обвинувачений завдав тілесних ушкоджень її чоловіку ОСОБА_6 . Заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 хуліганських дій, який завдав йому тілесних ушкоджень. Заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 186 КК України та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.
З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, потерпілих, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.
Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в повній мірі викритий у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та ч. 3 за ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває, не судимий, не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, громадською корисною діяльністю не займається, інвалідом не являється.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 296 та ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним обставинам їх вчинення та наслідкам, даним про особу обвинуваченого, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.
При цьому суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого, можливе без його ізоляції від суспільства.
Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили без змін.

Процесуальні витрати відсутні.
До початку судового розгляду потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з нього на користь потерпілого ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 6252,43 гривні, у відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 1921,81 гривня, у відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень.

Розглядаючи позовні вимоги потерпілих, суд керується положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно якої якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди. При цьому тягар доказування наявності шкоди та її розміру закон покладає на потерпілого.
В обґрунтування своїх вимог потерпілі надали копії довідок, виданих КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , згідно яким потерпілі отримували медичну допомогу з приводу тілесних ушкоджень, копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 6194/703 на ім`я ОСОБА_6 , згідно якої потерпілий перебував з приводу заподіяних тілесних ушкоджень на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні установи, копію листка непрацездатності серії АДЛ № 938338 на ім`я ОСОБА_5 , згідно якому остання в період з 19.07.2018 по 02.08.2018 перебувала на лікарняному з приводу заподіяних їй тілесних ушкоджень, рахунки та квитанції щодо оплати ліків та медикаментів на суми 1539,35 гривень та 669,31 гривня відповідно, а також квитанції про сплату проведення СМЕ відносно ОСОБА_6 у сумі 383,08 гривень та на проведення СМЕ відносно ОСОБА_5 у сумі 252,50 гривень.

З огляду на викладене, з урахуванням документально підтверджених витрат потерпілими, суд вважає позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 в сумі 1922,43 гривень та в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 у сумі 921,81 гривень, в іншій частині позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди відмовити за недоведеністю.

Визначаючи розмір спричиненої протиправними діями обвинуваченого моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 та потерпілій ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Так, протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження, що призвели до моральних страждань останнього, пов`язаних із пошкодженням його здоров`я та до вимушених змін у його звичному способі життя, та потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження, що призвели до моральних страждань останньої, пов`язаних із пошкодженням її здоров`я та до вимушених змін у її звичному способі життя. Отже, враховуючи ступінь спричинених тілесних ушкоджень потерпілим, тривалість вимушених змін, глибину душевних та фізичних страждань, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди підлягає стягненню 6000,00 гривень, та на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди підлягає стягненню 3000,00 гривень, таким чином, частково задовольнивши позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 368, 369,370,371 КПК України, суд,-

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296 та ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 3 ст. 296 КК України у виді 3 (двох) років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді 3(трьох) років з випробуванням на строк 2 (два ) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_15 у відшкодування матеріальної шкоди 1922,43 гривень (одна тисяча дев`ятсот двадцять дві гривні 43 копійки), у відшкодування моральної шкоди 6 000 (шість тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 921,81 гривень (дев`ятсот двадцять одна гривня 81 копійка), у відшкодування моральної шкоди 3 000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Речовий доказ - мобільний телефон ««Samsung SM J500HZKDSER» чорного кольору, імеі 1 НОМЕР_1 , імеі НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - залишити в розпорядженні власника ОСОБА_7 .

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили без змін.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1