УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року

м. Київ
справа № 676/4138/16-к
провадження № 51-10590ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000669 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чтепанівки Чемеровецького району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК.
Суть питання
За вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді штрафу: за ч. 1 ст. 125 КК у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, за ч. 2 ст. 125 у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 18 жовтня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінив, на підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнив ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК і виключив з вироку посилання суду про призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК. Крім того постановив вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені судові рішення, а кримінальне провадження закрити.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 , зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, непогодження з наданою судами оцінкою доказам та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому засуджений ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок щодо нього змінено, обмежився формальними вказівками про порушення допущені, на його думку, апеляційним судом. Зокрема, засуджений не конкретизував, яких саме порушень допустився апеляційний суд, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.
Також, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3