Справа № 749/1107/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/143/19
Категорія - ст. 185 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР №0000167 від 27.06.2018 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Щорс, Чернігівської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , раніше судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185, КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та затверджено угоду про примирення від 25.09.2018 року, укладену між потерпілою ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

На підставі угоди про примирення ОСОБА_6 призначене узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 26.07.2017 року, остаточно ОСОБА_6 призначене покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десять) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 2002 (дві тисячі дві) грн. 00 коп. процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, близько 17 год. 00 хв., 28.11.2016 року, ОСОБА_6 знаходячись у господарстві ОСОБА_9 , розташованому по АДРЕСА_2 , перебуваючи у господарчій будівлі, умисно, з корисливим мотивом, повторно, таємно викрала майна належного ОСОБА_9 на загальну суму 277,90 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій, доведеність її вини, просила вирок суду скасувати та справу направити на новий судовий розгляд.

Вказує, що їй не було роз`яснено наслідків укладення угоди та при призначенні покарання, судом першої інстанції не було враховано таку пом`якшуючу обставину, як з`явлення із зізнанням, що суперечить умовам угоди.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 та адвоката, які підтримали подану обвинуваченою апеляційну скаргу, прокурора яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування провадження між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_6 було укладено угоду про примирення, згоди щодо винуватості ОСОБА_6 , та щодо призначення їй покарання.

Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у обвинуваченої ОСОБА_6 та пересвідчився в тому, що вона повністю розуміє характер підозри, погоджується з кваліфікацією її дій, цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, вид та розмір узгодженого сторонами покарання.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілої і пересвідчився в тому, що вона теж цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, перевірив угоду на відповідність вимогам КПК України та встановив, що вона цілком відповідає цим вимогам.

Суд затвердив угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_6 в повному обсязі та призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідає умовам укладеної угоди, на що обвинуваченою було надано згоду.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі про порушення судом вимог КПК України під час затвердження угоди про примирення та вимог закону при призначенні покарання обвинуваченій, колегія суддів визнає безпідставними.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на наведене, посилання обвинуваченої на застосування ст. 72 КК України є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався, такий запобіжний захід обирався їй в межах іншого кримінального провадження.

Рішення про відшкодування процесуальних витрат судом першої інстанції вирішено у відповідності до вимог ст.124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який перебуває під вартою протягом такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3