Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/187/17-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в залі суду , у м. Олевську кримінальне провадження №0000170 внесеного до ЄРДР 26.03.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки , громадянки України, освіта вища, вдови, маючої на утриманні малолітню дитину , працюючої бібліотекарем в Жубровицькій ЗОШ І ІІІ ступенів , не інваліда , не депутата , не судимої , у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину ) передбаченого ч.2 ст.125 КК України ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

24.03.2017 року , в 14.30 годин , ОСОБА_3 перебуваючи на території подвір`я власного будинку , який розташований по АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_5 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень , нанесла один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_5 , яка знаходилася праворуч від неї. Внаслідок чого ОСОБА_3 заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження , які відповідно до висновку судово медичної експертизи №81 від 22.05.2017 року , по ступеню тяжкості , відносяться до легких тілесних ушкоджень , які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

01.08.2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування на її користь: 3003,42 гривень заподіяної матеріальної шкоди (витрат на лікування) та 20000,00 гривень моральної ( не майнової ) шкоди , витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні , передбаченому ч.2 ст.125 КК України не визнала і суду показала, що перебуває у неприязних стосунках з ОСОБА_5 на грунті побутових відносин . 24.03.2017 року , близько 14.30 годин , ОСОБА_5 зайшла на її подвір`я і під час з`ясування обставин сімейних відносин між нею і сином потерпілої виникла чергова сварка під час якої вона ( обвинувачена ) можливо випадково зачепила ОСОБА_5 . Цивільний позов не визнала , оскільки вважає себе не винною.

Вина обвинуваченої стверджується наступними доказами , а саме :

Так , допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 суду показала , що 24.03.2017 року , близько 14.30 годин , ОСОБА_3 перебуваючи на території подвір`я будинку , який розташований по АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання під час сварки на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень , нанесла один удар , на отмаш , правою рукою в її обличчя. Внаслідок чого заподіяла тілесні ушкодження , які відповідно до висновку судово медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень , які спричинили короткочасний розлад здоров`я . Від отриманих травм вона була вимушена лікуватися довгий час , понесла на це матеріальні витрати , крім того обвинувачена своїми діями завдала їй моральної шкоди , оскільки вона втратила спокій та сон , вимушена була виправдовуватися перед колегами в школі та сусідами за те що з нею сталося . Обвинувачена заподіяну шкоду їй не відшкодувала і навіть не вибачилася перед нею. Просить суд суворо покарати обвинувачену та задовольнити цивільний позов у повному обсязі .

А також :

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.06.2017 року , з фото - таблицею , за участю підозрюваної ОСОБА_3 відповідно до якого встановлено , що остання добровільно показала , за участю статиста , обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ; ( а.с.130-134 )

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.05.2017 року , з фото - таблицею , за участю потерпілої ОСОБА_5 відповідно до якого встановлено , що остання добровільно показала , за участю статиста , обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ; ( а.с.135-141 )

- висновком судово медичної експертизи №81 від 22.05.2017 року відповідно до якої встановлено , що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження : рана на слизовій верхньої губи , яка супроводжувалася ЗЧМТ , струсом головного мозку могла утворитися від дії тупого ( тупих ) предмету (предметів ) , можливо при обставинах та в термін , вказаних в медичній документації і постанові слідчого та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень , які спричинили короткочасний розлад здоров`я . ( а.с.145-146 )

Суд вважає за необхідне зазначити , що не визнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 свідчить про намагання обвинуваченої уникнути кримінального покарання, оскільки остання під час судового засідання надала суду показання , які є не логічними, не послідовними і суперечливими, що знайшло своє підтвердження в показаннях потерпілої та письмових доказах наданих стороною обвинувачення в суді .

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 винувата у вчиненні кримінального правопорушення (злочину ) передбаченого ч.2 ст.125 КК України , яке виразилося в умисному легкому тілесному ушкодженні , що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_8 .
Обставин , які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. ст.66 , 67 KК України , судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах , встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу , що передбачає відповідальність за вчинений злочин ( ни ) , відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого , особу винного та обставини , що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим , так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує те , що обвинувачена притягується до кримінальної відповідальності вперше , вчинила злочин невеликої тяжкості , її вік , те що за місцем проживання та роботи характеризується позитивно , має на утриманні малолітню дитину , не визнала свою винуватість у судовому засіданні, не відшкодувала заподіяної потерпілій шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення , разом із конкретними обставинами справи , відсутністю тяжких наслідків від злочину , що свідчить про те, що обвинувачена не є суспільно-небезпечною особою , враховуючи думку учасників судового розгляду , суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченої кримінального покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України , зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою , необхідною і цілком достатньою для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів .

Розглянувши цивільний позов потерпілої до обвинуваченої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої кримінальним правопорушенням , а саме стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої ( цивільного позивача ) : 3003,42 гривень матеріальної шкоди ( витрат на лікування ) ; 20 000,00 гривень моральної ( немайнової ) шкоди , 2000,00 гривень витрат на правову допомогу адвоката , суд приходить до висновку , що позов слід задовольнити частково ( а.с.13 20 ,165 ) .

Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить з того , що потерпіла не надала суду доказів понесення судових витрат , тобто сплати судового збору при подачі цивільного позову до суду , а тому позов в цій частині суд залишає без задоволення .

Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої 3003,42 гривень заподіяної матеріальної шкоди ( витрат на лікування ) , що знайшло своє підтвердження в матеріалах доданих до цивільного позову , 500,00 гривень моральної ( немайнової ) шкоди , оскільки потерпіла не надала суду доказів заподіяння їй моральної ( немайнової ) шкоди саме на суму 20 000,00 гривень та 2000,00 гривень витрат на правову допомогу адвоката , що стверджується розрахунком гонорару.

Керуючись вимогами : ст.ст. 1166 , 1167 , 1195 ЦК України ; ст.ст. 50 , 65-67 , ч.2 ст.125 КК України ; ст.ст. 370 , 373-376 , 392-395 КПК України , суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину ) передбаченого ч.2 ст.125 КК України і обрати покарання у виді штрафу в розмірі 50 ( п`ятдесяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , тобто 850,00 гривень .

Цивільний позов ОСОБА_5 , мешканки АДРЕСА_2 , до ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої кримінальним правопорушенням , а саме стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої ( цивільного позивача ) : 3003,42 гривень матеріальної шкоди ( витрат на лікування ) ; 20 000,00 гривень моральної ( немайнової ) шкоди , витрат на правову допомогу адвоката в сумі 2000,00 гривень - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Олевський РС УДМС України в Житомирській області , на користь ОСОБА_5 : 3003,42 гривень заподіяної матеріальної шкоди ( витрат на лікування ) , 500,00 гривень моральної ( немайнової ) шкоди , 2000,00 гривень витрат на правову допомогу адвоката , в решті позов залишити без задоволення .

Вирок суду може бути оскарженим до Житомирського апеляційного суду , через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1