Провадження № 1-кп/537/294/2018
Справа № 537/5318/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2018 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук кримінальне провадження № 0002085 від 29.10.2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Градизськ Глобинського району Полтавської області, громадянина України, раніше не судимого, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.05.2017 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 185 , ч.2 ст.185, ст.70 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 28.11.2017 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 06.12.2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст. 122 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі Закону України « Про амністію» від відбування покарання звільнений;

- 12.09.2018 року Козельщанським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України зціленний від кримінальної відповідальності,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин: 04.07.2018 року близько 19 години 30 хвилин, за попередньою домовленістю разом з ОСОБА_6 , який згідно акту судово психіатричної експертизи № 451 від 06.11.2018 року підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України , перед судом постати не може , тобто є неосудним, вирішили вчинити крадіжку планшету « Асус» , яким користувався ОСОБА_7 та прийшли в гості до останнього, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір , ОСОБА_4 відволікав ОСОБА_7 на балконі , а ОСОБА_6 викрав з кімнати планшет «Асус 10 Т160» , який належить потерпілій ОСОБА_8 , вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 3192 від 23.08.2018 року, який на момент викрадення перебував в справному стані, без ушкоджень становить 2800 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на вказану суму. Після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.07.2018 року, близько 05 години , ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , який згідно акту судово психіатричної експертизи № 451 від 06.11.2018 року підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України , перед судом постати не може , тобто є неосудним, перебуваючи неподалік будинку ,який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , побачили потерпілого ОСОБА_9 , який запропонував їм випити . В ході розпиття спиртних напоїв ОСОБА_4 та ОСОБА_6 побачили у потерпілого в кишені сорочки грошові кошти а в руках мобільний телефон марки « Хайвей», і за домовленістю з ОСОБА_6 на відкрите викрадення чужого майна, яка виникла раптово, умисно, діючи з корисливих мотивів, повторно, відкрито заволодів шляхом взяття з рук потерпілого ОСОБА_9 мобільного телефону марки «Хайвей 2017» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 3194 від 23.08.2018 року, який на момент викрадення перебував в справному стані, без ушкоджень, бувший у використанні, становить 2699,10 грн., а ОСОБА_6 відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 1200 грн. купюрами по 100 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 3899,10 грн. Після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), , вчинений повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину за епізодом крадіжки планшету « Асус» у потерпілої ОСОБА_8 , за допомогою ОСОБА_6 04.07.2018 року та у вчиненні злочину за епізодом грабежу відносно потерпілого ОСОБА_9 07.07.2018 року визнав повністю і заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням.

Прокурор, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечували проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і пояснив суду, що дійсно скоїв злочин при обставинах, які вказані в обвинувальному акті, а саме домовився з ОСОБА_6 на вчинення крадіжки планшету «Асус» у знайомого ОСОБА_7 , а саме він буде відволікати останнього , в ОСОБА_6 вчинить крадіжку , що вони і вчинили , прийшовши в гості до ОСОБА_7 додому 04.07.2018 року . Після вчинення крадіжки планшет продали в ломбард за 1000 грн., гроші розділили з ОСОБА_6 порівну, витративши їх на власні потреби, продукти харчування та алкоголь. Стосовно грабежу 07.07.2018 року у потерпілого ОСОБА_9 , вживаючи з останнім алкогольні напої побачили в нього мобільний телефон та грошові кошти в кармані сорочки і відкрито заволоділи телефоном і коштами , він мобільним телефоном , взявши його з рук потерпілого, а ОСОБА_6 витягнувши кошти в кармана сорочки. При цьому , потерпілий , перебував в стані алкогольного сп`яніння і не відреагував, однак він розумів, що вони вчиняють грабіж майна потерпілого. Мобільний телефон продали в ломбард за 2300 грн., які як і викрадені гроші в сумі 1200 грн. розділили порівну по 1750 грн., витративши їх на власні потреби, переважно на алкоголь щиро розкаюється в скоєному, прохає його суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяви, згідно яких прохають проводити судовий розгляд справи за їх відсутності, покарання призначити на розсуд суду.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за епізодом викрадення майна у потерпілої ОСОБА_8 04.07.2018 року та у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_9 07.07.2018 року підтверджується як визнавальними показаннями ОСОБА_4 також іншими наявними доказами, а саме:

- висновком судової товарознавчої експертизи № 3192 від 23.08.2018 року , згідно якого планшет «Асус 10 Т160» , який належить потерпілій ОСОБА_8 , вартість якого на момент викрадення , який перебував в справному стані, без ушкоджень становить 2800 грн., вартість мобільного телефону марки «Хайвей 2017» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який на момент викрадення перебував в справному стані, без ушкоджень, бувший у використанні, становить 2699,10 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину за епізодом грабежу у потерпілого ОСОБА_9 07.07.2018 року за ч.2 ст. 186 КК України , так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ) , кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно; за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_8 04.07.2018 року , так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що на даний час ОСОБА_4 офіційно не працює, згідно вимоги ДІТ МВС України раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності та проти здоров`я особи, згідно довідки Глобинської ЦРЛ на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину. При цьому , суд не може визнати обставиною, яка пом`якшує покарання молодий вік обвинуваченого, з урахуванням особи винного так як обвинувачений , будучи неповнолітнім неодноразово вчинював кримінальні правопорушення тому вчинення обвинуваченим злочину в молодому віці в даному конкретному випадку не може прийматися судом як обставина, що пом`якшує покарання.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігло вчиненю нею нових злочинів.
При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України які відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги , що обвинувачений був засуджений 28.11.2017 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і в період іспитового строку вчинив крадіжку та грабіж, що істотно підвищує суспільну небезпеку обвинуваченого та вказує, що останній не зробив належних висновків та на шлях виправлення не став,

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого, вчинені ним злочини та відношення до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку прокурора в судових дебатах, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання в межах санкцій статей КК України і вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання, яке пов`язане з ізоляцією від суспільства, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Суд прийшов до переконання, що зазначена міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого та думку учасників процесу.

Згідно ст.1166 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну шкоду та право вимоги до винної особи .

В матеріалах справи мається цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого, згідно якого остання прохає стягнути з обвинуваченого на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 2800 грн. ,тобто вартістю викиданого майна, що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи № 3192 від 23.08.2018 року , згідно якого планшет «Асус 10 Т160», який належить потерпілій ОСОБА_8 , вартість якого на момент викрадення , який перебував в справному стані, без ушкоджень становить 2800 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі.

Також, суд відповідно до положень ст.331, 177, 178, 183, 194 КПК України, з метою забезпечення виконання вироку та відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 07.02.2019 року включно.

Керуючись ст.ст.368, 369, 370, 373, 374, КПК України, ст.ст.50, 65 , 66, 67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання , призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 28.11.2017 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 обрати запобіжний захід - тримання під вартою на 60 діб з 10.12.2018 року до 07.02.2019 року включно, арештувавши в залі суду негайно.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 10.12.2018 року.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 - про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 2800 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Судді ОСОБА_1