Код суду 233 Справа № 233/2554/18
Вирок
Іменем України
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 9 класу загальноосвітньої школи - інтернату №1 Костянтинівської міської ради Донецької області, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11 січня 2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком, відповідно до ст.ст. 75,104 КК України, 2 роки,
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 9 класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Костянтинівської міської ради, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
27 березня 2018 року приблизно о 00 годині 30 хвилин, точного часу встановлено не було, неповнолітній ОСОБА_10 разом з неповнолітнім ОСОБА_11 , знаходились неподалік будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 звернув увагу, що на другому поверсі в квартирі АДРЕСА_4 вказаного будинку відчинені двері на балконі. В цей час у останнього виник злочинний намір, направлений на вчинення крадіжки із зазначеної квартири, в ході якого ОСОБА_10 запропоновував ОСОБА_11 вчинити крадіжку з квартири АДРЕСА_5 , на що останній погодився, тим самим, вступивши між собою у злочинну змову.
У той же день, приблизно о 00 годині 35 хвилин, точного часу не встановлено, реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , за попередньою змовою між собою, по віконній решітці першого поверху піднялись на балкон квартири АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_12 , та через незачинені двері балкону проникли до вказаної квартири, де діючи таємно, умисно, ОСОБА_10 також повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, викрали мобільний телефон торгівельної марки «Nokia» моделі «1661-2» вартістю 170 гривень 17 копійок, мобільну цифрову колонку с сабвуфером торгівельної марки «ТRENDnet» моделі «ТА-103S» вартістю 191 гривню 22 копійки. Після чого, ОСОБА_11 і ОСОБА_10 з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 361 гривню 39 копійок. Потерпілий ОСОБА_12 в судові засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судових засідань, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, матеріальних та моральних претензій не має, просить покарати обвинувачених на розсуд суду. З огляду на що суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження, прийшов до висновку про розгляд кримінального провадження за його відсутності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що вони разом з ОСОБА_13 після прогулянки направилися до нього додому, де перебуваючи біля його будинку з іншої сторони, він запропонував ОСОБА_13 залізти на балкон квартири, розташованої на другому поверсі, пошукати цінне майно -метал, на що останній погодився. Вони по решітці дісталися балкону квартири, розташованої на другому поверсі, потім через квартирку відкрили двері балкону і таким чином проникли до квартири. Потім пройшли до кімнати, де побачили сплячого чоловіка. Він в кімнаті взяв колонку і вони разом з ОСОБА_13 таким же чином вийшли з квартири. Пізніше у нього вдома ОСОБА_13 показав йому мобільний телефон, який він взяв у квартирі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що у 2018 році вночі, коли вони разом з ОСОБА_14 були на прогулянці, останній запропонував йому залізти на балкон квартири, розташованої на другому поверсі будинку, пошукати цінні речі, на що він погодився. Вони вдвох по решітці дісталися балкону, де через хвіртку відчинили балконні двері. Потім пройшли до кімнати, де побачили сплячого чоловіка. У кімнаті він узяв мобільний телефон, при цьому де ОСОБА_14 взяв колонку він не бачив. Потім вони разом з ОСОБА_14 таким же чином вийшли з квартири.
Окрім повного визнання обвинуваченими ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 своєї вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, їх вина доведена і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею від 27 березня 2018 року місцем вчинення кримінального правопорушення є приміщення квартири АДРЕСА_5 . Потерпілий ОСОБА_12 в присутності двох понятих, вказав на місце на столі в зальній кімнаті, де знаходилися викрадені мобільний телефон і колонка ( т.1 а.п.120-123).
Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20791358 від 03.11.2008 р. 3/5 частки квартири АДРЕСА_5 належить ОСОБА_12 ( т.1 а.п.127).
В ході проведення огляду місця події 27 березня 2018 року обвинувачений ОСОБА_10 в присутності законного представника та двох понятих, біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 надав для огляду мобільний телефон в корпусі чорного кольору моделі «Nokia» та комп`ютерну колонку в корпусі сіро - блакитного кольору з надписом « ТRENDnet» моделі «ТА-103S» ( т.1 а.п. 130-133).
При проведенні огляду речей 02 квітня 2018 року потерпілий ОСОБА_12 впізнав за зовнішніми ознаками належні йому мобільний телефон моделі «Nokia» та комп`ютерну колонку в корпусі сіро - блакитного кольору з надписом «ТRENDnet» моделі «ТА-103S» ( т.1 а.п.136-140).
Згідно висновку експерта №2/20-377 від 24 квітня 2018 року ринкова вартість мобільного телефону торгівельної марки «Nokia» моделі «1661-2», який був у використанні станом на 27 березня 2018 року могла становити 170 гривень 17 копійок. Ринкова вартість мобільної цифрової колонки с сабвуфером торгівельної марки «ТRENDnet» моделі «ТА-103S», яка була у використанні, станом на 27 березня 2018 року могла становити 191 гривню 22 копійки ( т.1 а.п.146-154).
Відповідно до висновку судово- психіатричного експерта №509 від 15 травня 2018 року ОСОБА_11 в період інкримінованого діяння будь яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумством не страждав. У останнього виявляється соціалізований розлад поведінки, він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У ОСОБА_11 відсутні елементи розумової відсталості, не пов`язаної з психічним розладом. Рівень психологічного розвитку відповідає критеріям його вікової норми. У нього присутні індивідуально психологічні характеристики, які суттєвим чином не впливають на його поведінку. Враховуючи індивідуально психологічні особливості, рівень психологічного розвитку, ОСОБА_11 міг розуміти характер своїх дій і передбачати їх наслідки. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує ( т.1 а.п. 191-195).
Відповідно до висновку судово - психіатричного експерта №508 від 15 травня 2018 року ОСОБА_10 в період інкримінованого діяння будь яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумством не страждав. У останнього виявляється соціалізований розлад поведінки, він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У ОСОБА_10 відсутні елементи розумової відсталості, не пов`язаної з психічним розладом. Рівень психологічного розвитку відповідає критеріям його вікової норми. У нього присутні індивідуально психологічні характеристики, які суттєвим чином не впливають на його поведінку. Враховуючи індивідуально психологічні особливості, рівень психологічного розвитку, ОСОБА_10 міг розуміти характер своїх дій і передбачати їх наслідки. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.п.199-203).
В ході проведення слідчого експерименту 19 травня 2018 року обвинувачений ОСОБА_11 в присутності педагога, законного представника та захисника, на місці розповів та показав про обставини вчинення ним за попередньою змовою з ОСОБА_10 крадіжки мобільного телефону і акустичної колонки з квартири АДРЕСА_5 , вказавши при цьому, яким чином вони разом проникали до приміщення квартири, де знаходилися викрадені речі та де перебував в моменту вчинення ними злочину потерпілий ОСОБА_12 ( т.1 а.п. 206-213).
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_10 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення останнім повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Орган пробації вважає можливим виправлення неповнолітнього ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства ( т.1 а.п.74-75).
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_11 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення останнім повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Орган пробації вважає можливим перевиховання неповнолітнього ОСОБА_15 без ізоляції від суспільства ( т.1 а.п. 77-78).
Оцінюючи зібрані та досліджені докази по кримінальному провадженню з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує дії ОСОБА_11 за ч.3 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до житла, та ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до житла.
При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 , згідно з вимогами ст.ст.65-67,103 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, за місцем мешкання і навчання характеризується посередньо, є неповнолітнім, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд визнає - вчинення злочину в неповнолітньому віці та щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , судом не встановлено.
Крім того, судом відповідно до вимог ст.ст. 485,487 КПК України стосовно ОСОБА_10 , який вчинив злочин в неповнолітньому віці, з`ясовані та враховані умови його життя та виховання у багатодітній родині матір`ю одиначкою ОСОБА_8 , належні побутові умови його проживання, задовільні відносини в сім`ї, в якій він виховується, але при цьому суд вбачає не достатній контроль з боку матері за поведінкою обвинуваченого, що призвело до настання негативних наслідків у вигляді вчинення останнім тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведені обставини, приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_10 , з урахуванням даних його особи, який притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем мешкання і навчання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вчинив злочин будучи неповнолітнім, щиро покаявся у кримінальному правопорушенні, критично ставиться до вчиненого; суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_10 нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання останньому у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України із звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням з застосуванням ст.ст.75,104 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Оскільки на переконання суду, можливість соціальної реабілітації не втрачена і виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе без реального відбуття покарання.
Крім того, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_10 засуджується за даним вироком за кримінальне правопорушення, вчинене ним до постановлення вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2019 року, при призначенні йому остаточного покарання слід керуватися правилами ч.4 ст.70 КК України.
При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_11 , згідно з вимогами ст.ст.65-67, 103 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання і навчання характеризується посередньо, на момент вчинення кримінального правопорушення не досяг повноліття, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд визнає - вчинення злочину в неповнолітньому віці та щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , судом не встановлено.
Крім того, судом відповідно до вимог ст.ст. 485,487 КПК України стосовно ОСОБА_11 , який вчинив злочин в неповнолітньому віці, з`ясовані та враховані умови його життя та виховання в повній сім`ї, задовільні побутові умови його проживання, задовільні відносини в сім`ї, в якій він виховується, але при цьому суд вбачає не достатній контроль з боку батьків за поведінкою обвинуваченого, що призвело до настання негативних наслідків у вигляді вчинення останнім тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведені обставини, приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_11 , з урахуванням даних його особи, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання і навчання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вчинив злочин будучи неповнолітнім, щиро покаявся у кримінальному правопорушенні, критично ставиться до вчиненого; суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_11 нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання останньому у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України із звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням з застосуванням ст.ст.75,104 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Оскільки на переконання суду, враховуючи неповнолітній вік обвинуваченого і перше притягнення до кримінальної відповідальності, можливість соціальної реабілітації не втрачена і виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 на даний момент можливе без реального відбуття покарання.
Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд також враховує правовому позицію Верховного суду України викладену в п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», відповідно до якої: «позбавлення волі, як найсуворіше покарання, має застосовуватися до неповнолітнього тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого».
З огляду на вищевикладене, суд не погоджується з позицією сторони обвинувачення про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства, оскільки єдиним обґрунтуванням прокурором вказаної позиції є нібито наявність інших кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні інших злочинів, що суперечить презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 61 Конституції України, оскільки доказів про існування обвинувальних вироків за вказаними кримінальними провадженнями прокурором суду не надані, як і не надані докази існування будь-яких інших кримінальних проваджень відносно останнього та їх стадії.
Суд при цьому, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, не вправі самостійно відшукувати докази на підтвердження обставин, які мають значення для кримінального провадження, в тому числі і для вирішення питання щодо призначення покарання винній особі, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ст.ст.122,124 КПК України, за висновком №2/20-377 від 24 квітня 2018 року в розмірі 1001 гривень 00 копійок, слід стягнути в дольовому порядку з законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_16 по 500 гривень 50 копійок з кожного, оскільки відомості про існування самостійного доходу у обвинувачених у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 50, 65- 67 КК України, ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст.70 ч.4 КК України, ОСОБА_10 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2019 року у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, більш суворим, визначити остаточно покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_11 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обов`язок нагляду за засудженими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засуджених.
Речові докази мобільний телефон торгівельної марки «Nokia» моделі «1661-2», мобільну цифрову колонку с сабвуфером торгівельної марки «ТRENDnet» моделі «ТА-103S», які перебувають на зберіганні у потерпілого ОСОБА_12 залишити йому як законному володільцю.
Стягнути з законних представників обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 500 ( п`ятисот) гривень 50 копійок з кожного.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1