Справа № 532/308/15-к
Провадження № 1-кп/526/22/2019
У Х В А Л А
іменем України

15 січня 2019 року колегія суддів Гадяцького районного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_15 про визнання очевидно недопустимим доказу ,-

встановила :

Захисник ОСОБА_15 звернувся з письмовим клопотанням про визнання доказу очевидно недопустимим відеозапису слідчого експерименту від 14.02.2014 року з участю свідка ОСОБА_17 .
В обґрунтування клопотання посилався на те, що в ході судового засідання були досліджені матеріали відеозапису, які зберігались при матеріалах справи на цифровому диску. Прокурор вважає, що це є доказом у справі та фіксує проведення слідчої дії, тобто слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_18 і є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту за участі останнього. Відповідно до реєстру матеріалів справи, вказаний диск зі своїм змістом стороні обвинувачення не відкривався. Таким чином, диск не може бути допущений як доказ, у тому числі з відомостями, що містяться на ньому. Окрім того, як було визначено у протоколі та на відеозаписі, в їх порівнянні, ставиться під сумнів спосіб фіксації. Диск належним чином не опечатаний, підписи учасників слідчої дії відсутні.
Інші обвинувачені та їх захисники підтримали клопотання захисника ОСОБА_15
Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , представник потерпілої ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_7 заперечували проти визнання вищевказаного доказу очевидно недопустимим, так як надати йому оцінку суд може лише в сукупності з іншими доказами під час ухвалення рішення в нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику законному представнику про завершення досудового розслідування, а також надати доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування, речових доказів або до місць їх зберігання.
За ч.2 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.
Згідно ч.ч.1-2, 4 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як порушення права особи на захист, а передбачені цією статтею докази повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.
В силу ч.12 ст.290 КПК України, у випадку не відкриття стороною кримінального провадження матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази, а за ч.2 ст.86 вказаного Кодексу, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
З огляду на ч.3 ст.89 КПК України, сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Ураховуючи вищенаведені законодавчі вимоги та сукупність встановлених за результатами огляду речових доказів обставин, суд вважає, що не відкриття стороні захисту в порядку ст.290 КПК України стороною обвинувачення речових доказів або місць їх зберігання під час досудового розслідування цього кримінального провадження, істотно вплинуло на дотримання права підсудних на захист та унеможливлює використання таких доказів при ухваленні відповідного судового рішення, а відтак клопотання захисника ОСОБА_15 підлягає задоволенню, з визнанням вказаного обвинуваченням доказу очевидно недопустимим.
У зв`язку з цим, колегія суддів визнає даний доказ очевидно недопустимим та припиняє його дослідження.

Керуючись ст.ст.87,89, 290, 350,369-372, ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Клопотання захисника ОСОБА_15 задовольнити .

Визнати очевидно недопустимим та припинити дослідження як доказу відеозапис слідчого експерименту від 14.02.2014 року з участю свідка ОСОБА_17 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 11 год 15 хв 17 січня 2019 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3