ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/344/19 Справа № 216/6541/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,

апелянта ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25січня 2019 року про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2019 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам та будь-яким користувачам розпорядження та користування майном.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що вказаний автомобіль, тимчасово вилучений під час огляду місця ДТП, фактично є знаряддям вчиненого злочину та може містити відповідні сліди, що можуть бути встановлені під час експертного дослідження. Тому, з урахуванням вимог ст. 170 КПК України, а також з метою збереження вказаного майна як доказу вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в повному обсязі.
Вважає, що вказаний автомобіль не містить жодних пошкоджень, слідів злочину та не може бути доказом злочину, що на її думку, було підтверджено при проведенні протоколу огляду транспортного засобу від 13.02.2019 року.
15.02.2019 року, транспортний засіб було обстежено судовим експертом, проведено фотозйомку та всі необхідні випробування в рамках судової експертизи щодо технічного стану автомобіля.
Вважає, що на момент розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, будь-яких доказів того, що існують ризики знищення, пошкодження, приховування зазначеного майна, стороною обвинувачення, на її думку, надано не було.

Заслухавши доповідь судді, заслухавши думку апелянта, яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та просила їх задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з апеляційними доводами,колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів вбачається, що 22 листопада 2018 року року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002157 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Вказано, що приблизно о 12 годині 50 хвилин 23.10.2018 року, ОСОБА_5 керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», в районі електричної опори № 116, не дотрималась безпечної дистанції та допустила попутне зіткнення із автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у попутному напрямку прямо. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
09.01.2019 року ухвалою Центрально-Міського районного суду в кримінальному провадженні призначено судову експертизу технічного стану транспортного засобу «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проведення якої доручено експертам Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України.
Суд вірно вказав, що, маються об`єктивні підстави стверджувати, що на автомобілі «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , могли зберегтись сліди кримінального правопорушення, а саме пошкодження, які виникли під час зіткнення, та його технічний стан.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого про арешт вказаного автомобіля, з огляду на те, що по справі необхідно провести необхідні судові експертизи технічного стану вказаного автомобіля.
З урахуванням наведеного, є підстави обґрунтовано вважати, що майно, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу. Арешт на даний автомобіль був накладений з дотриманням вимог закону.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити апелянту ОСОБА_5 її право на послідуюче звернення до суду з клопотанням про скасування арешту на майно, в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль «Hyundai Tucson», який належить ОСОБА_5 ,- залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3