Справа № 199/245/18
ВИРОК
іменем України

11.01.2019 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003977 від 08.12.2017 відносно:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня технічна, одруженого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_7 , цивільного відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , представника цивільного відповідача ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

07.12.2017 близько 09:50 години ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedes-Benz 814D», р.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , рухався в місті Дніпрі в Амур-Нижньодніпровському районі по пр. Мануйлівському з боку вул. Каруни в напрямку вул. Луговської.

Під час руху ОСОБА_3 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , який рухався по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожнім знаком № 5.35.1 («Пішохідний перехід»), перетинаючи проїзну частину зліва на право за напрямком руху автомобіля, заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби, зупинки для надання йому дороги, не прийняв, продовжив рух, внаслідок чого в районі будинку № 9, скоїв на нього наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу у покрови голови з внутрішньої сторони у правій скронево- потилично-тім`яній області з переломом кісток склепіння черепу; перелому лівої скроневої кістки з крововиливом у скроневий м`яз; численних субарахноїдальних крововиливів (переважно на правій півкулі); ділянки забиття тканини мозку (по типу протиудару) на основі лобних долей; переломів ребер з обох боків (праворуч по типу «прямих» та з ушкодженням плеври); забиття правої легені; кров у правій плевральній порожнині; крововиливів у м`які тканини спини; по задньо-зовнішній поверхні правої гомілки в нижній третині та по задній поверхні лівого стегна в глибоких його тканинах; перелому правої ключиці; нерівномірного кровонаповнення внутрішніх органів; крововиливів під ендокард на сосочкових м`язах лівого шлуночку (плями Мінакова). Всі тілесні ушкодження, у сукупності, є тяжкими, як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Смерть ОСОБА_10 наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15:30 годині в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова» від сумісної тупої травми тіла з ушкодженням ребер, переломів лівої ліктьової кістки, правої ключиці, забиття легені, закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнила розвиток шоку.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 814D», р.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілому, кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_7 , вислухавши пояснення цивільного відповідача ОСОБА_5 , дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого діяння при вищевикладених обставинах.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі та показав, що він 07.12.2017 близько 09:50 години, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 814D», р.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 45 км/год в місті Дніпрі по пр. Мануйлівському в сторону Нового мосту. Дорожнє покриття було мокрим, після дощу. На зустрічній смузі руху був затор, автомобілі рухалися в три смуги. На смузі його руху перед ним інших автомобілів не було, видимість дороги для нього обмежена не була. Попереду нього був пішохідний перехід, де він побачив як через дорогу по пішохідному переходу почав швидко переходити літній чоловік, він пропустив його. Після цього чоловіка дорогу почав переходити по цьому ж пішохідному переходу другий пішохід раніше незнайомий ОСОБА_10 , який на середині смуги по його руху завагався. Він прийняв заходи до гальмування, але оскільки автомобіль під його керуванням був завантажений, автомобіль понесло юзом, враховуючи слизьке покриття дороги, через що автомобіль здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона є донькою загиблого пішохода ОСОБА_10 . Про загибель батька внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй стало відомо 08.12.2017 в лікарні ім. І.І.Мечникова.
Згідно протоколу огляду трупа від 07.12.2017 працівниками поліції в санітарній частині відділення 1-ї реанімації нейрохірургії КЗ «ДОКЛ Мечникова» ДОР» виявлено та оглянуто труп ОСОБА_10 , який відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди із схемою та фото-таблицею до нього від 08.12.2017 встановлено та оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, яке розташовано в м. Дніпрі по пр. Мануйлівському. На ділянці дороги відсутні нерівності та пошкодження дорожнього покриття. Число смуг для руху: в напрямку проведення огляду одна; в зустрічному напрямку одна. Дорожні розмітки - нанесені. Загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія: з увімкненим ближнім світлом фар не обмежена. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч відсутні. На ділянці дороги встановлені дорожні знаки: 2.1; 2.3; 5.35.1; 5.35.2 згідно з розділом 33 правил дорожнього руху.

Під час огляду автомобіля «Mercedes-Benz 814D», р.з. НОМЕР_1 , про що складений протокол огляду транспортного засобу з фото-таблицею до нього від 13.12.2017, встановлено, що автомобіль має зовнішні пошкодження: деформація декоративної решітки радіатора, подряпина на передньому бампері, розбита ліва протитуманна фара та тріщина лобового скла. Стан рульового управління, гальмівної системи справний, в межах норми.

Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 , про що складено протокол із схемою та фото-таблицею до нього від 13.12.2017 встановлено, що ОСОБА_3 в присутності понятих та статиста розказав, що 07.12.2017 приблизно о 10:00 годині він керував автомобілем «Mercedes-Benz 814D», р.з. НОМЕР_1 , по пр. Мануйлівському з боку вул. Каруни в напрямку пр. Слобожанського у м. Дніпрі. Під час руху в районі будинку № 9 він скоїв наїзд на пішохода, який перетинав проїзну частину зліва на право по ходу його руху. Також ОСОБА_3 вказав, що його автомобіль рухався на відстані 0,8 м. від правого краю проїзної частини дороги. Місце наїзду на пішохода знаходиться на відстані 1,8 м. від правого краю проїзної частини за напрямком руху автомобіля «Mercedes-Benz 814D», н.з. НОМЕР_1 , та на відстані 9,3 м. до е/о № 226. ОСОБА_3 показав, що пішохід рухався зліва направо за напрямком його руху не зупиняючись, вийшовши на його смугу, зупинився, постояв на його смузі руху 2-3 с., після чого знову поновив свій рух вперед та, зробивши 3 кроки, стався на нього наїзд. За допомогою статиста було встановлено швидкість руху пішохода.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту із схемою та фото-таблицею до нього від 15.12.2017 свідок ОСОБА_11 в присутності понятих та статиста відтворила події, які мали місце 07.12.2017. Так, у вказану дату о 09:50 годині свідок ОСОБА_11 керувала тролейбусом ЮМЗ бортовий номер 1508 та рухалась по маршруту № 20 з боку вул. Каруни в напрямку пр. Слобожанського по пр. Мануйлівському у м. Дніпрі. Під час руху свідок ОСОБА_11 помітила, як зліва попереду неї почав перетинати проїзну частину пішохід, який рухався зліва направо по ходу її руху. Під час перетинання проїзної частини на нього скоїв наїзд автомобіль «Mercedes-Benz 814D», р.з. НОМЕР_1 , який рухався попереду неї через 5 автомобілів. Самого моменту наїзду вона не бачила так як рухалася позаду даного автомобіля, але побачила, як даний автомобіль почав гальмувати. Коли вона здійснювала об`їзд, побачила, що пішохід лежить на узбіччі біля автомобіля «Mercedes-Benz 814D», р.з. НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль до моменту зупинки рухався на відстані 2,5 м. від правого краю проїзної частини пр. Мануйлівський по ходу його руху. Крім того, свідок ОСОБА_11 зазначила, що пішохід перетинав проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожнім знаком 5.35.1.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 2446 від 13.12.2017 при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено: крововилив у покрови голови з внутрішньої сторони у правій скронево-потилично-тім`яній області з переломом кісток склепіння черепу. Перелом лівої скроневої кістки з крововиливом у скроневий м`яз. Численні субарахноїдальні крововиливи (переважно на правій півкулі). Ділянки забиття тканини мозку (по типу протиудару) на основі лобних долей. Переломи ребер з обох боків (праворуч по типу «прямих» та з ушкодженням плеври). Забиття правої легені. Кров у правій плевральній порожнині. Крововиливи у м`які тканини спини; по задньо-зовнішній поверхні правої гомілки в нижній третині та по задній поверхні лівого стегна в глибоких його тканинах. Перелом правої ключиці. Нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів. Крововиливи під ендокард на сосочкових м`язах лівого шлуночку (плями Мінакова). Смерть його наступила від сумісної тупої травми тіла з ушкодженням ребер, переломами лівої ліктьової кістки, правої ключиці, забиттям легені, закритою черепно-мозковою травмою, яка ускладнилася розвитком шоку. Всі вищевказані ушкодження виникли незадовго до надходження потерпілого у стаціонар. Вони могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи локалізацію та характер пошкоджень, ймовірно, потерпілий під час первинного контакту знаходився у вертикальному (або близькому до нього положенні) та був звернений задньо-правою поверхнею тіла до травмуючого автомобіля.

При цьому висновком експерта за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи №2446/253-Ед (2017 р.) від 13.06.2018 встановлено, що з медичної карти відомо, що смерть потерпілого настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15:30 годині. Смерть ОСОБА_10 наступила від сумісної тупої травми тіла з ушкодженням ребер, переломами лівої ліктьової кістки, правої ключиці, забиттям легені, закритою черепно-мозковою травмою, яка ускладнилася розвитком шоку. Всі ушкодження, у сукупності, мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень як небезпечні для життя на час виникнення та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 6/10.1/1274 від 20.12.2017 встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mercedes-Benz 814D» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. В умовах даної події водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Mercedes-Benz 814D» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджена показами самого обвинуваченого ОСОБА_3 , які він дав в судовому засіданні, показами потерпілої ОСОБА_7 , допитаної в судовому засіданні, письмовими доказами, зібраними стороною обвинувачення під час досудового розслідування та дослідженими в суді.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття обвинуваченого у вчиненому та часткове, в сумі 5000 гривень, відшкодування завданої моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 .

Суд не може визнати як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому активне сприяння розкриттю злочину, оскільки з досліджених матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 місце пригоди залишив, про що свідчать, зокрема: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який був складений лише 08.12.2017, тобто на наступний день після наїзду на ОСОБА_10 , після його смерті та виявлення трупу в лікарні ім. І.І. Мечникова на підставі повідомлення органу охорони здоров`я 08.12.2017, що слідує з рапорту від 08.12.2017 інспектора-чергового ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 ; рапорт о/у ВКП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 13.12.2017 про те, що в результаті проведення розшукових дій автомобіля, який 07.12.2017 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_14 на пр. Воронцова та зник з місця ДТП встановлено автомобіль «Мерседес Бенц 814Д», д.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , про що в подальшому був складений 13.12.2017 протокол огляду транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3 та яким він здійснив наїзд на пішохода. Таким чином, не має підстав стверджувати, що злочин був розкритий саме завдяки активному сприянню ОСОБА_3 .

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно п. 6) ч. 1 ст. 67 КК України, визнає: вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки загиблий ОСОБА_10 , був ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто досяг пенсійного віку.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин з необережності, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. ОСОБА_3 раніше засуджувався 20.05.2011 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 286 КК України з іспитовим строком, але ця судимість є погашеною відповідно до вимог ст. 89 КК України. ОСОБА_3 одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштований водієм у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , за місцем роботи та проживання характеризуються позитивно.

З урахуванням вищевикладеного, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України основне покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуттям. Призначення обвинуваченому ОСОБА_3 основного покарання без ізоляції від суспільства не уявляється можливим, приймаючи до уваги наслідки дорожньо-транспортної пригоди у вигляді смерті пішохода ОСОБА_10 , який отримав тяжкі тілесні ушкодження, переходячи проїзну частину по позначеному дорожнім знаком пішохідному переходу, від яких настала його смерть, а тому покарання у виді позбавлення волі повинно бути визначено із реальним його відбуттям в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Приймаючи до уваги зміст санкції ч. 2 ст. 286 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 , який є водієм і має посвідчення на право керування транспортними засобами, також слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлений цивільний позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Відповідно до змісту цивільного позову потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що їй завдана майнова шкода (збитки), яка складається з: 10155 гривень витрати на поховання та оплата і організація жалобних обідів. Крім того, відповідно до цивільного позову потерпілій ОСОБА_7 завдана моральна шкода, що полягає у втраті близької людини, моральних та фізичних страждань, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків. Потерпіла оцінила моральну шкоду в розмірі 100000 гривень.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Цивільний відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні цивільний позов не визнали.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

З долученої до обвинувального акта та дослідженої в суді копії полісу № АК/5565435 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz 814D», р.з. НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «СК «Перша».

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні повідомлення (страхувальника) цивільний відповідач ОСОБА_5 19.12.2017, як заявник, повідомила страховика про страховий випадок шляхом подання відповідної письмової заяви.

Ухвалою суду від 17.04.2018 ПрАТ «СК «Перша» залучена до участі у розгляді кримінального провадження як третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

04.06.2018 до суду надійшло пояснення ПрАТ «СК «Перша» до цивільного позову ОСОБА_7 , відповідно до якого представник третьої особи просив провести розгляд справи за відсутності представника ПрАТ «СК «Перша», просив постановити у справі вирок, яким повністю відмовити ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог з рекомендацією звернутись до страховика в досудовому порядку з відповідною заявою про страхове відшкодування

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин суд приймає до уваги правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа № 755/18006/15-ц), де в п.п. 69, 71-73 вказаної постанови зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до приписів ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана … з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Потерпілою ОСОБА_7 до відшкодування заявлена шкода, прямо передбачена п. 22.1 ст. 22, ст.ст. 23, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як така, відшкодування за якою здійснюється страховиком у межах страхових сум.

З досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі фактичних обставин на цей час не вбачаються підстави для висновку про те, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 , як роботодавця ОСОБА_3 , була застрахована, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на ОСОБА_5 суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Під час судового розгляду судом зверталася увага потерпілої та її представника на відповідні положення цивільного законодавства, однак останні своїми процесуальними правами скористалися на власний розсуд та не бажали залучати ПрАТ «СК «Перша» до участі у розгляді справи у якості співвідповідача, про що свідчить ухвала суду від 29.03.2018.

Оскільки позовні вимоги до страховика не пред`являлися, суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, здійснювати їх розподіл між страховиком (у межах страхових сум) і особою, яка несе цивільну відповідальність за дії винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають, що не є перешкодою для їх вирішення по суті у разі звернення до суду в порядку цивільного судочинства з відповідними позовними вимогами до ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Перша», або лише до ОСОБА_5 після виплати страховиком страхового відшкодування у межах страхових сум за заявою потерпілої.

Питання про відшкодування витрат, понесених державою, на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ст. 100 КПК України.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 29.03.2018 накладено арешт на квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 .

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (наприклад, рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії». Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар, про що свідчить рішення ЄСПЛ від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, про що свідчить рішення ЄСПЛ від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства».

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_7 до цивільного відповідача ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, підстав для подальшого втручання у права особи, як власника майна, не має, а тому суд, приймаючи до уваги приписи ст.ст. 321, 391 ЦК України, вважає необхідним скасувати арешт з квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 та з автомобіля «Mercedes-Benz 814D», р.з. НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи № 6/10.1/1274 від 20.12.2017, в сумі 790 (сімсот дев`яносто) гривень 96 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, - відмовити.

Арешт, накладений ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 29.03.2018, на частину квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , - скасувати.

Арешт, накладений на автомобіль «Mercedes-Benz 814D», н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , - скасувати, повернувши автомобіль ОСОБА_5 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1