279/4283/18
1-кс/279/29/19
У Х В А Л А
іменем України
14 січня 2019 року

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю представника власника майна ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростень клопотання представника ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0001556 від 19.09.2018 року за ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник власника арештованого майна - автомобіля марки Volkswagen Golf р.н.з. НОМЕР_1 , звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.09.2018 року.

Вказав, що ОСОБА_4 являється власником транспортного засобу, який було вилучено та арештовано в рамках кримінального провадження. В даний час потреба в застосуванні арешту відпала, всі експертизи проведено, транспортний засіб зберігається в неналежних умовах. Клопотав накладений арешт скасувати, зобов`язати слідчого повернути транспортний засіб власнику.

Представник заявника та заявник клопотання підтримали.

Слідчий заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що в провадженні потерпілими заявлено цивільний позов, тому необхідність в арешті майна не відпала.

Дослідивши матеріали клопотання, досудового кримінального провадження, встановлено наступне:

ОСОБА_4 , яка в кримінальному провадженні має статус підозрюваного, являється власником транспортного засобу, на який ухвалою від 20.09.2018 року було накладено арешт. В даний час транспортний засіб знаходиться в розпорядженні органу досудового розслідування. Досудове розслідування не завершено, призначені експертизи, в процесі проведення яких досліджувався транспортний засіб, завершені.

Відповідно до положень ст.100,ч.1 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.

Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд прийшов до висновку, що, оскільки досудове розслідування не завершено, доля речових доказів не вирішена, існує потреба у частковому застосуванні арешту вказаного в клопотанні майна, а саме в частині заборони на його відчуження, так як кінцеве рішення по справі не прийнято.

Збереження арешту в частині заборони на володіння та користування майном в даний час не доцільно.

Враховуючи вищевказане, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, так як потреби в подальшому утриманні майна в своєму розпорядженні орган досудового розслідування не має і його повернення власнику не зашкодить слідству.

Таке рішення виходить з позиції розумності та співрозмірності обмеження права власності, права користування та наслідків такого арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Арешт на автомобіль марки Volkswagen Golf р.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.09.2018 року, в частині заборони володіння та користування арештованим майном скасувати.

Зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні №0001556 від 19.09.2018 року за ст.286 ч.2 КК України передати автомобіль марки Volkswagen Golf р.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, за ст.388 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1
Копія згідно оригіналу