Провадження № 11-кп/4820/51/19
Справа № 686/63/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009003 від 13 грудня 2017 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2018 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 31 серпня 2018 року,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, раніше судимий:

-18 грудня 2002 року Хмельницьким міським судом за ч.1 ст.185, ч.1 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі, з призначенням іспитового строку 2 роки;

-25 вересня 2003 року цим же судом за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-10 березня 2010 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст.309 КК України на 6 місяців арешту;

-22 січня 2014 року цим же судом за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, 03 липня 2014 року звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року;

-09 квітня 2015 року цим же судом за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 3 місяці арешту;

-09 серпня 2016 року цим же судом за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 31 серпня 2018 року, зараховано в цей строк час його затримання з 13 грудня 2017 року по 14 грудня 2017 року, строк тримання під вартою з 15 грудня 2017 року по 30 серпня 2018 року включно.

Речові докази: мобільний телефон марки «Iphone 6S+» передано потерпілому ОСОБА_9 .

За вироком суду, 12 грудня 2017 року близько 20-ї години ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщення Української національної лотереї «Спортліга», що біля будинку №30 по вулиці Панаса Мирного у м. Хмельницькому, з метою вчинення пограбування підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та шляхом ривка намагався викрасти із правої руки мобільний телефон марки «Iphone 6S+», вартістю 12 000 грн., на якому знаходився силіконовий чохол марки «Roch Spase», вартістю 200 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 50 грн., а всього на загальну суму 12 250 грн. При цьому, ОСОБА_7 не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі оскільки, був виявлений та зупинений працівником поліції.

Тобто, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив вирок Хмельницького міськрайонного суду від 31 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 скасувати та провадження закрити, міру запобіжного заходу взяття під варту скасувати.

Уважав, що вирок місцевого суду є незаконним з тих підстав, що ст.62 Конституції України регламентує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Посилався на те, що у своїх показаннях, які обвинувачений давав в ході кримінального провадження було чітко зазначено, що наміру викрадати телефон він не мав, а проходив повз торгові павільйони в районі Озерна, де побачив потерпілого, який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та спав. Він підійшов до потерпілого, намагався допомогти йому підвестись. Взяв його за руку та піднімав, у руці у потерпілого був мобільний телефон, а сумка для документів на плечі. Оскільки, потерпілий був у стані сильного алкогольного сп`яніння, він поводив себе неадекватно та почав відштовхувати обвинуваченого та щось нерозбірливо бурмотів. Коли обвинувачений його підняв, повз них проходив свідок працівник поліції ОСОБА_10 , який почав одразу відштовхувати обвинуваченого. Він не бачив мобільного телефону у руках обвинуваченого та чомусь пішов з місця, потім повернувся, хоча з огляду на ситуацію, яку, як він стверджує бачив, мав би викликати наряд поліції та затримати злочинця. Фактично свідок не бачив сутички та факту намагання викрасти телефон у потерпілого. Крім того, свідок добре знав обвинуваченого, бо останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та працює на дільниці, де проживає обвинувачений, а свідок, не розібравшись у ситуації, одразу вважав, що обвинувачений знову вчиняє злочин.

На думку захисника, вина обвинуваченого за ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України за таких обставин є недоведеною, а вирок суду є незаконним та таким, що спотворює дійсні обставини цієї події та винесений на припущеннях, що є неприпустимим.

Указував, що обвинувачення є формальним та базується лише на припущеннях, які спотворюють реальну ситуацію події, яка відбулась. Також вважає, що подія, яка описана у вироку суду, не відповідає дійсним обставинам справи, та вказує на невинність особи у подіях які відбулись.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок Хмельницького міськрайонного суду від 31 серпня 2018 року відносно нього скасувати та провадження закрити.

Уважав, що його вина за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України є недоведеною, а вирок суду є незаконним та таким, що спотворює дійсні обставини цієї події та винесений на припущеннях, що є неприпустимим.

Він не вчиняв злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, а лише допомагав підвестися потерпілому, який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги з викладених у них мотивів; заперечення прокурора проти їх задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про наступне.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за викладених у вироку обставинах, ґрунтуються на зібраних у провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 про те, що вина обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України є недоведеною та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження є безпідставними та не знайшли свого підтвердження при перегляді справи в апеляційній інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що твердження обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_7 не мав умислу та наміру на викрадення мобільного телефону, інше місце вчинення злочину, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду провадження та були розцінені як такі, що дані обвинуваченим з метою ухилення від відповідальності за вчинене. Показання обвинуваченого спростовуються доказами, які є послідовними, переконливими, узгоджуються між собою та не ставляться під сумнів.

У суді першої інстанції обвинувачений вину не визнав та вказував, що у вказаний час проходив повз торгові павільйони в районі Озерна, де побачив потерпілого, який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та впав. Він підійшов до потерпілого, намагався допомогти йому підвестись. У цей час до них підійшов невідомий чоловік, який безпідставно до нього чіплявся, як потім він дізнався це був працівник поліції. Заперечуючи свою винуватість у відкритому викраденні мобільного телефону, вказував, що лише допомагав потерпілому підвестись, його дії неправильно були сприйняті.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги такі показання обвинуваченого, бо винність обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у справі доказів.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_9 випливає, що 12 грудня 2017 року біля 20-ї години він перебував в районі Озерна, місто Хмельницький. За власних потреб пішов за павільйон лотереї «Спортліга». Біля нього з`явився обвинувачений, який схопив мобільний телефон, який він тримав у руці, він впав на землю, до них підійшов незнайомий чоловік, який їх розборонив і він пішов з місця вчинення злочину. Однак, через короткий проміжок часу повернувся, обвинуваченого вже не було, було викликано поліцію. Показав, що через тривалий проміжок часу з дня вчинення злочину погано пам`ятає усі обставини його вчинення. Під час проведення слідчого експерименту за його участю надав правдиві та детальні пояснення, які підтримує.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 23 грудня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , той показав, що невідомий чоловік намагався вихопити у нього з руки мобільний телефон, але він його не відпустив. Тоді невідомий штовхнув його, він впав та чоловік надалі намагався забрати у нього телефон. У цей час до них підбіг чоловік, який припинив протиправні дії.

ОСОБА_9 за фотознімками упізнав особу під №2 ( ОСОБА_7 ), який 12 грудня 2017 року намагався відкрито заволодіти його мобільним телефоном марки «Iphone», по вулиці П.Мирного, 30, місто Хмельницький, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 грудня 2017 року.

Так, свідок ОСОБА_10 своїми показаннями підтвердив, що у вказаний час та місці був очевидцем того, як обвинувачений ОСОБА_7 намагався забрати мобільний телефон у потерпілого, який лежав на землі. При цьому обвинувачений однією рукою тримав руку потерпілого, іншою виривав телефон. Він підійшов до них та припинив такі дії обвинуваченого.

Про обставини вчинення злочину послідовно та детально свідок ОСОБА_10 розповів під час проведення слідчого експерименту 19 грудня 2017 року, що відповідно підтверджується протоколом та такі показання повністю узгоджуються з показаннями свідка під час судового розгляду провадження.

Місце вчинення злочину ділянка місцевості, яка знаходиться позаду приміщення «Спортліги», що по вулиці П.Мирного, 30, місто Хмельницький, встановлена за протоколом огляду місця події від 13 грудня 2017 року та фототаблиць до нього.

Підстав не брати показання потерпілого та свідка в колегії суддів апеляційного суду немає. Твердження обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_7 не мав умислу та наміру на викрадення мобільного телефону, спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , протоколами проведених слідчих експериментів, з яких встановлено, що ОСОБА_7 намагався вирвати з рук потерпілого мобільний телефон, не зміг довести свій намір до кінця за втручання ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події встановлено місце вчинення злочину, що підтвердили потерпілий та свідок.

Наведені показання потерпілого та свідка, підстав сумніватись в яких колегія суддів не знаходить, спростовують доводи обвинуваченого та сторони захисту про те, що обвинувачений лише допомагав потерпілому, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку доказам в сукупності, що були безпосередньо досліджені, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують обвинуваченому покарання, не було встановлено.

При призначенні покарання суд першої інстанції належним чином врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, вчинив новий злочин, який віднесено до категорії тяжких та визначається високим ступенем небезпечності для суспільства. Це характеризує обвинуваченого як особу, схильну до вчинення протиправних діянь, і дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може продовжити вчиняти злочинну діяльність.

Беручи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину та особу винного, колегія суддів погоджується з тим, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому підставно призначено покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Призначене покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції не має.
Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з часу вручення йому копії судового рішення.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:
Суддя Хмельницького
апеляційного суду ОСОБА_2