Ухвала
Іменем України
08 травня 2019 року

м. Київ
справа № 243/2659/18-к

провадження № 51-840 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу директора ТОВ «Дісетерс» на ухвалу Донецького апеляційного суду від 18 березня 2019 року,
встановив:
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2018 року затверджено угоду від 30 березня 2018 року про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та засуджено ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.
Директор ТОВ «Дісетерс» оскаржив вирок суду щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 березня 2019 року апеляційну скаргу директора ТОВ «Дісетерс» повернуто на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.
У касаційній скарзі директор ТОВ «Дісетерс» ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанцій у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що вироком місцевого суду фактично порушені права та законні інтереси ТОВ «Дісетерс», а тому в даному випадку він, як представник згаданого товариства, набуває статусу особи, яка відповідно до вимог ст. 399 КПК України, має право на апеляційне оскарження вироку місцевого суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Процедура перегляду судових рішень регламентована Розділом V КПК України, та встановлює розумні обмеження щодо скарження певної категорії судових рішень.

Глава 31 КПК України визначає особливості провадження в суді апеляційної інстанції.
Так, право на апеляційне оскарження та коло суб`єктів, які мають право подати апеляційну скаргу закріплено статтею 393 КПК України. Зокрема, відповідно п. 9-1 апеляційну скаргу має право подати представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у частині, що стосується інтересів юридичної особи, а також, відповідно до п. 9-2 апеляційну скаргу може подати фізична або юридична особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію.
Тобто, законодавцем встановлено розумне обмеження на апеляційне оскарження судових рішень, як за колом осіб, які таким правом наділені, так і щодо меж апеляційного оскарження (в певній частині, що стосується інтересів особи, яке звернулась з апеляційною скаргою).
Такої ж позиції притримується Конституційний Суд України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, суддя апеляційного суду, дійшов висновку про необхідність повернення апеляційної скарги директора ТОВ «Дісетерс» мотивуючи своє рішення тим, що товариство не є учасником судового провадження і відповідно не є особою, яка має право на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, яким не вирішувались будь-які права та обов`язки останнього.
Зокрема, суддя апеляційного суду наголосив, що під час постановлення вироку суду щодо ОСОБА_5 будь-яких прав та обов`язків товариства не порушено, а текст самого вироку жодних згадок про зазначене товариство не містить.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції, з чим погоджується колегія суддів, дійшов вірного висновку, що у даному кримінальному провадженні права, свободи чи інтереси ТОВ «Дісетерс» порушені не були, а тому його представник не наділений правом апеляційного оскарження вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2018 року.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу директора ТОВ «Дісетерс», діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою директора ТОВ «Дісетерс» на ухвалу Донецького апеляційного суду від 18 березня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3