01.04.2019 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №527/296/19
Провадження № 1-кп/533/23/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів виховного

характеру ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина Полтавської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні за № 0000622 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Весела Долина, Глобинського району, Полтавської області, зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , учень 9-го класу Лубенської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат, раніше не судимий,

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25.02.2019 року до Козельщинського районного суду, після зміни Полтавським апеляційним судом підсудності розгляду, надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Судом встановлено, що 09.08.2018 року о 23-ї години неповнолітній ОСОБА_5 перебуваючи біля Веселодолинівської загальноосвітньої школи, яка знаходиться за адресою: вулиця Шкільна, с. Весела Долина, Глобинського району, наніс потерпілому ОСОБА_7 три удари дерев`яною палицею по тулубу та кінцівках, від яких останній впав. В подальшому неповнолітній ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та наніс йому п`ять ударів дерев`яною палицею по тулубу та кінцівках, чим спричинив тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи Хорольського районного відділення Полтавського обласного бюро СМЕ №67 від 22.08.2018 року, у вигляді: синців на грудній клітці зліва, лівому передпліччі, полощатого синця на правому колінному суглобі, саден на лівій кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ст.125 ч.1 КК України, як легке тілесне ушкодження.

На момент скоєння суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, ОСОБА_5 згідно ст.22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді передання неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_4 ..

В судовому засіданні ОСОБА_5 , щиро розкаявся у скоєному та просить застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері.

Захисник та законний представник не заперечували проти застосування щодо ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.

Крім визнання вини неповнолітнім ОСОБА_5 його вина в повному обсязі обвинувачення підтверджується наступними доказами:
висновком експерта № 67 від 20.08.2018 року з якого вбачається, що потерпілому ОСОБА_7 нанесені тілесні ушкодження які за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями;

протоколом проведення слідчого експерименту від 19.12.2018 року та фототаблицею, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 , де останній надав показання щодо механізму йому спричинення тілесних ушкоджень;

протоколом проведення слідчого експерименту від 19.12.2018 року та фототаблицею, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , де останній надав показання як неповнолітній ОСОБА_5 наносив удари потерпілому ОСОБА_7 ;

актом судово-психіатричного експерта №34 від 23.01.2019 року, з висновку якого вбачається, що ОСОБА_5 , на даний час та в період часу вчинення кримінального правопорушення, будь-якими хронічними психічними захворюваннями не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності і не виявляв ознак іншого хворобливого стану психіки, а виявляв ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості.

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведена в повному обсязі.

Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на час вчинення злочину досяг 14-ти річного віку, але не досяг віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, у відповідності до ч. 2 ст. 22 КК України за ч. 1 ст. 125 КК України.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує особу неповнолітнього ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, рівень розвитку, умови життя та виховання, його ставлення до скоєного, а саме те, що неповнолітній ОСОБА_5 щиро покаявся у вчиненому, а тому суд приходить до висновку, що до неповнолітнього можливо застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.105 КК України, ст. ст. 497, 501 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію ухвали направити потерпілому для відома та ознайомлення.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя