Справа№ 640/7099/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2019

Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова кримінальні провадження №000857 від «25» грудня 2012 року №0000853 від 20.02.2015 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області Харківського району, с. Р. Тишки українця, громадянина України, не одруженого, освіта неповна середня, в порядку ст. 89 КК України не судимого, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , 5 грудня 2012 р. близько 23.00 години, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території ТОВ "ЕЛАКС", розташованого по вул. Продольній 8-А у м. Харкові, де він неофіційно працював маляром, маючи намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою покататися на ньому, шляхом зламу замку проник у приміщення гаражу, де за допомогою виявлених в гаражі ключів відкрив двері автомобіля «MITSUBISHI PAJERO Sport» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 шляхом заведення замку запалювання, виїхав з гаража і став кататися по території ТОВ "ЕЛАКС" по вул. Продольній 8-А у м. Харкові, та не впоравшись з керуванням здійснив дорожньо-транспортну пригоду, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду, згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 707 від 20.02.2013 р. В розмірі 78095 грн, що є значним розміром.

Вказаними діями ОСОБА_6 1990 р.н. скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене з проникненням у приміщення, яке завдало значної матеріальної шкоди потерпілому.

Крім того, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інша невстановлена особа « ОСОБА_7 », маючи спільний злочинний умисел та заздалегідь обумовлений план злочинних дій, маючи спільний корисливий мотив, 18.02.2015 приблизно о 12 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Прорізна, 25, переконавшись що за його діями та діями невстановленої особи « ОСОБА_7 » ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_6 таємно викрав зі столу розміщеному в кімнаті будинку цифровий фотоапарат ТМ «Саnon», в цей же час невстановлена особа « ОСОБА_7 » таємно викрав відеокамеру ТМ «Рanasonic» з холодильника, розташованого в прихожій будинку, після чого сховали вищевказані речі під власний верхній одяг та залишаючись не викритими разом із викраденим майном вийшли з приміщення будинку. Таким чином ОСОБА_6 свій спільний з невстановленою особою « ОСОБА_7 » злочинний умисел довів до кінця, обернув спільно викрадене майно на власну користь і виручені грошові кошти від його реалізації потратили на власні сумісні потреби.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 971 від 2.04.2015, вартість вкраденого цифрового фотоапарату ТМ «Саnon» моделі «EOS 10D» складає 7284,00 гривень, вартість відеокамери встановити не виявилося можливим.

Своїми противоправними діями ОСОБА_6 разом з невстановленою особою спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом (угоні), вчиненому з проникненням у приміщення, яке завдало значної матеріальної шкоди потерпілому та ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, визнав повністю, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнав повністю та надав пояснення, які повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема, стосовно вчинення угону транспортного засобу пояснив, що 05 грудня 2012 року на територію ТОВ «ЕЛАКС», де він неофіційно працював маляром, приїхали до нього друзі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . В той час ОСОБА_13 дивився за територією і фарбував машини. ОСОБА_13 та його друзі сиділи спілкувалися у сторожці, пили спиртні напої, потім він зайшов в ангар, увімкнув світло, попрямував до ОСОБА_14 , відсунув з іншого автомобіля запчастину пофарбовану і уфо, зняв целофановий пакет, взяв ключі від ОСОБА_15 , сказав ОСОБА_9 сісти на пасажирське сидіння, виїхав з гаража, під`їхав до сторожки, забрав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 і сказав «садитесь, я вас покатаю», після чого проїхалися по території, ще раз зробили коло і попрямував у бік ангару. Всі вийшли з автомобіля, хотів завезти в ангар, двічі не виходило завести машину, так як вона стояла, але все ж завіз машину назад, накрив її пакетом, вимкнув світло в ангарі і пішов з друзями в сторожці випивати. Через деякий час вирішив знов покататися, направився знов в сторону ангара та сів за кермо в другий раз, виїхав з ангара, проїхав метрів 250-300 і врізався в стоячий автобус. Перебуваючи в шоковому стані, сказав друзям їхати з території. Одразу зателефонував начальнику та розповів, що трапилось, приїхав начальник і сказав лягати спати, завтра будемо розбиратись. Зранку зателефонували потерпілому, який згодом приїхав.

Стосовно крадіжки ОСОБА_6 пояснив, що 18.02.2015 приблизно о 12 годині 30 хвилин він, перебуваючи в гостях у знайомого ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) за адресою: АДРЕСА_3 , разом із малознайомим товаришем на ім`я ОСОБА_7 викрали відеокамеру ТМ «Рanasonic» та фотоапарат ТМ «Саnon», який продали за 1300 гривень, а гроші розділили з « ОСОБА_12 ».

Вина ОСОБА_6 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що в 2012 році він на власному автомобілі «MITSUBISHI PAJERO Sport» державний номер НОМЕР_1 потрапив в ДТП та автомобіль потребував ремонту. ОСОБА_5 звернувся до гр-на ОСОБА_18 , оскільки останній мав СТО. ОСОБА_5 передав йому гроші, ключі від автомобілю, технічний паспорт, сервісну книжку та безпосередньо сам автомобіль. Через деякий час ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_18 , щоб з`ясувати як просувається ремонт, проте ОСОБА_18 розповів йому, що з його автомобілем трапилась «неприємність»,а саме його автомобіль був викрадений та розбитий. Потерпілий приїхав на СТО і побачив, що на території СТО ТОВ «ЕЛАКС» знаходився його автомобіль, який був розбитий. Біля автомобілю стояло раніше двоє незнайомих людей, один з них, як виявилося, ОСОБА_6 . ОСОБА_18 сказав, що це сторож, який напився та розбив автомобіль. ОСОБА_5 сказав ОСОБА_18 , щоб той заплатив йому 20000 доларів, оскільки за таку саме суму він хотів його продати після ремонту. Вони домовилися, що гроші віддадуть за тиждень, проте, за тиждень ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_18 , той призначив зустріч, при розмові до них підійшли троє осіб та сказали, щоб він не чіпав ОСОБА_18 , після чого потерпілий зрозумів, що гроші йому ніхто не віддасть та написав заяву в поліцію.

В судовому засіданні були досліджені наступні докази:

-Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.12.2012 року від ОСОБА_5 щодо незаконного заволодіння належним йому автомобілем Мітсубісі Паджеро-Спорт 2007р. чорного кольору д.н. НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_3 , який знаходився за адресою м. Харків вул. Столетова, 13А тех. паспорт НОМЕР_4 . Матеріальна шкода складає 160 000 (сто шістдесят тисяч) грн.

-Протокол проведення слідчого експерименту від 24.01.2013 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 прибувши на вул. Продольну, вказав на ТОВ «Елакс», розташоване по вул. Продольній, 8-А м.Харкова і далі на ангар, який розташований зліва від в`їзду на територію СТО. У цьому ангарі Усманцев вказав на калитку, яка на час слідчого експерименту зачинена на 2 навісних замки і на закриті ворота, які не мають наружних замків і пояснив, що на початку грудня 2012 р. він привіз автомобіль Міцубісі Паджеро Спорт д.н. НОМЕР_2 , де здійснив малярні роботи. 5.12.2012 після закінчення своїх робіт він закрив гараж.

-Висновок експерта №9398 від 12.10.2012 року, згідно з яким розмір матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля MITSUBISHI PAJERO Sport д.н. НОМЕР_2 становить 84724,80 грн. (вісімдесят чотири тисячі сімсот двадцять чотири)грн. 80коп.

-Висновок експерта №707 від 20.02.2013року відповідно ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Pajero Sport 3.0 GLS 4AT рег.н. НОМЕР_2 , на момент ДТП 05.12.2012, складала 78095 (сімдесят вісім тисяч дев`яносто п`ять) грн. 70 коп. Величина матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Мitsubishi Pajero Sport 3.0 GLS 4AT рег.н. НОМЕР_2 , в наслідок ДТП 05.12.2012, приймається у розмірі ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження й складає 78095 (сімдесят вісім тисяч дев`яносто п`ять) грн. 70коп.

-Протокол проведення слідчого експерименту від 27.03.2013року відповідно до якого ОСОБА_6 , знаходячись на території ТОВ Елакс пояснив, що 25.12.2012р. близько 21:30год до нього у гості прийшли друзі ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , з якими він випивав спиртні напої у сторожці. Близько 23 години він вирішив покататись на автомобілі ОСОБА_5 і покатати своїх друзів. Тому він взяв ліхтар, який стояв у сторіжці і взяв ОСОБА_21 , щоб той йшов слідом. На вулиці він передав ОСОБА_21 ліхтар, а сам побіг до гаражу. ОСОБА_21 йшов слідом. Оскільки він добре орієнтується на місці, він, підбігши до гаражу, узявся двома руками у нижній частині воріт і потягнув на себе. Почав гнути і проліз у отвір. Коли він вже майже заліз у гараж, то побачив ОСОБА_21 , який вилазив із-за кутка з ліхтарем і наближався до нього. Потім ОСОБА_21 знаходився на відстані близько 2-х метрів і світив ліхтарем у бік гаражу, а він увімкнув рубильник світла, який знаходиться ліворуч. Потім ОСОБА_6 показав на стіну, розташовану справа від входу і цвях і пояснив, що там він взяв ключі від автомобіля Міцубісі Паджеро Спорт, який стояв навпроти гаражних воріт. Відкривши двері, в машину на пасажирське місце сів ОСОБА_21 , а ОСОБА_6 на водійське сидіння і виїхав з гаражу. Далі ОСОБА_6 показав напрямок свого руху до сторіжки, де в машину сіли ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , після чого він попрямував у гараж. Після того як він за допомогою вище вказаних осіб поставив машину на місце, усі пішли у сторожку, а він залишився зачинити ворота. Він у гаражі взяв кувалду за допомогою якої вирівняв засов. Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 показував кувалду і засов, який був зі слідами зварин і пояснив, що кувалдою він біль-менш вирівняв засов та потім просовував у петлі коли засов і петлі майже стали, він вийшов із гаражу і направивши на ворота петлю ворота закрились ( ОСОБА_6 показав механізм закриття воріт) після чого він до сторожки де продовжував вживати спиртні напої разом зі своїми друзями. Наступні події він майже не пам`ятає, окрім того, як він знову знаходячись в автомобілі і їдучи від воріт до сторіжки, побачив перед собою чоловіка і повернув кермо вліво та врізався у стоячий автобус. Потім ОСОБА_6 показав місце скоєння ДТП.

Згідно ст. 22 КПК України 1. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
2. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
6. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст. 23 КПК України - Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
2. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
3. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Крім того, згідно ч.2 ст. 84 КПК України - Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Прокурор не забезпечив присутність свідків обвинувачення ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , стосовно яких судом за клопотанням прокурора та потерпілого виносилися ухвали про привід. Проте, приводом вказані особи доставлені до суду не були, згідно рапортів поліції вказані особи відсутні за місцем реєстрації.

Отже, суд виносить вирок на підставі наданих сторонами доказів.

Ураховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину, його показання об`єктивно підтверджуються дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене з проникненням у приміщення, яке завдало значної матеріальної шкоди потерпілому та ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.

Щодо тверджень потерпілого ОСОБА_5 стосовно причетності до вчинення угону його транспортного засобу інших осіб, то суд керується ст. 337 КПК України, згідно якої: 1. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
2. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
3. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
До суду був направлений обвинувальний акт лише стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , отже суд обмежений у своєму розсуді визначенням винуватості лише стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

При призначенні покарання суд в сукупності оцінив обставини справи, механізм вчинення злочинів, їх тяжкість, особу обвинуваченого, судимість якого погашена в силу ст. 89 КК України, на обліку у нарколога не перебуває, на обліку психіатра перебуває з діагнозом легка розумова відсталість з порушеннями поведінки, з місця роботи характеризується задовільно. Обставиною, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп"яніння . На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі і не вбачає підстав для звільнення його від такого покарання. Крім того, суд приходить до висновку про застосування при визначенні строку відбуття обвинуваченим покарання, положень ч.5 ст. 72 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди на підставі ст. 1166, 1167 ЦК України, підлягає задоволенню повністю.

При цьому суд визначає, що з урахуванням індексу інфляції в розмір шкоди становить 259665,86 гривень, що більше від позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 , який у своєму позові просив стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 255077,50 гривень, використавши для розрахунку курс гривні НБУ до долара США, що суперечить діючому ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею позовних вимог, отже стягує з обвинуваченого на користь потерпілого суму в межах позовних вимог в розмірі 255077,50 гривень. Моральну шкоду суд стягує в розмірі 40000 гривень з урахуванням понесених потерпілих моральних страждань.

Судові витрати за проведення автотоварознавчної експертизи № 9398 707, 40 гривень, за проведення автотоварознавчної експертизи № 707 1571, 20 гривень,за проведення судовотоварознавочної експертизи № 971 368, 28 гривень та стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-375 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді:

-За ч. 2 ст. 289 КК України - 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

-За 2 ст. 185 КК України 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

У строк відбуття покарання зарахувати строк перебування під вартою з моменту затримання, тобто з 01.04.2016 року.

При визначенні строку відбуття покарання застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України, врахувавши один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити в повному обсязі та стягнути матеріальну шкоду в розмірі 255077,50 гривень, моральну шкоду в розмірі 40000 гривень.
Речовий доказ: транспортний засіб, ключі та свідоцтво ТЗ повернути потерпілому.
Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення автотоварознавчної експертизи № 9398 707, 40 гривень та за проведення автотоварознавчної експертизи № 707 1571, 20 гривень, за проведення судовотоварознавочної експертизи № 971 368, 28 гривень на користь держави.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в СІЗО продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1