У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000433, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 листопада 2019 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 листопада 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у сумі 1 001 грн. за проведення судової експертизи.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить вирок змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить пом`якшити покарання до 4 років позбавлення волі з урахуванням визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його щирого дійового каяття та позитивної характеристики обвинуваченого, думки потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду, вважає, що є і підстави для звільнення ОСОБА_5 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

06.03.2018 р. приблизно о 00.00 год., перебуваючи біля кафе-бару «Pit-Stop», що знаходиться за адресою: смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, вул. Генерала Подзігуна, 164-А, у ОСОБА_5 виник злочинний намір на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 . Дочекавшись доки ОСОБА_8 залишить кафе-бар «Pit-Stop», ОСОБА_5 підбігши зі спини до ОСОБА_8 , вдарив ногою по ногам потерпілого, від чого ОСОБА_8 , втративши рівновагу, впав на землю. Після цього, ОСОБА_5 , нанісши один удар рукою в область голови потерпілого, усвідомлюючи те, що за його діями спостерігає ОСОБА_8 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки Nokia 216 RM-1187, вартістю 542,67 грн., та грошовими коштами в сумі 130 грн., заподіявши ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 672,67 грн.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належить до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, думку потерпілого, який просив призначити ОСОБА_5 покарання на розсуд суду та висновок досудової доповіді, відповідно якому виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення волі становить високу небезпеку для суспільства. Визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , його щире каяття, врахував відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного у вироку злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку. Дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, та апелянтом не оспорюються.

Щодо призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд вважає його достатньо мотивованим і обґрунтованим.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив злочин, який відповідно до положень ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів. ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, характеризується посередньо.
Відповідно до висновку досудової доповіді, складеної представником Вознесенського міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк становить високу небезпеку для суспільства.
За наведеного, суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_5 , дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, певні дані про особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які в апеляційній скарзі посилається захисник та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, не вбачається.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, вирок суду є законним і підстав для його зміни, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 листопада 2019 року відносно ОСОБА_5 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді

_____________________ ______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3