УХВАЛА
Справа № 486/515/19
Провадження № 1-кс/486/263/2019

17 травня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6
розглянув в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області клопотання старшого слідчого СВ Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровоград, Кіровоградської області, громадянину України, працюючому сторожем Южноукраїнської ЗОШ № 2, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В
16 травня 2019 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про подовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 до трьох місяців у межах строку досудового розслідування.
Своє клопотання слідчий мотивував тим, що 19.03.2019 близько 14.50 години ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , перебуваючи на майданчику 7-го поверху 1-го під`їзду будинку №11 по вул.. Молодіжній в м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, здійснили напад на ОСОБА_10 , в ході якого ОСОБА_11 наніс удар предметом, схожим на молоток, в область потиличної частини голови потерпілого, від якого останній впав. З метою завершення спільного злочинного умислу направленого на насильницьке, протиправне заволодіння чужим майном та з метою подолання будь-якого фізичного супротиву з боку потерпілого, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_9 нанесли ОСОБА_10 ще декілька ударів руками по тулубу, після чого відкрито заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном «Fine Power C4» з сім картою мобільного оператора «Київстар»; зарядним пристроєм до мобільного телефону «Nokia»; наручним чоловічим годинником «Greil»; наручним чоловічим годинником «Basile»; наручним годинник «Prince»; наручним годинником «Swatch Swiss»; мобільним телефоном «Samsung Е2210В» з сім картою мобільного оператора «Київстар»; мобільним телефон «Nokia 2760» з сім картою мобільного оператора «Київстар».
За даним фактом 19 березня 2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0000166, правова кваліфікація правопорушення - ч. 2 ст. 187 КК України.
19.03.2019 року було ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
20 березня 2019 року ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 березня 2019 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 травня 2019 року.
16 травня 2019 року керівником Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_12 було продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме до 20 червня 2019 року.
Посилаючись на те, що на теперішній час ризики передбачені ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_5 не зменшились та продовжують мати місце, нові ризики, які б виправдовували необхідність тримання ОСОБА_5 під вартою не з`явилися, при цьому обставиною, яка перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є, зокрема, необхідність долучення висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи та проведення інших слідчих дій, які в своїй сукупності мають суттєве значення для проведення повного та всебічного досудового розслідування та прийняття законного остаточного рішення у передбачені законодавством строки, слідчий просив продовжити підозрюваному строк тримання під вартою до трьох місяців, у межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні слідчий своє клопотання підтримав.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та обґрунтував доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваному, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до нього не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
Захисник у судовому засіданні також, посилаючись на ту обставину, що зазначені прокурором ризики нічим не підтверджені, просила змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.
Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою особи може бути продовжено слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.
За приписами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.
При цьому, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
В судовому засіданні встановлено, що Южноукраїнським відділенням поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому 19 березня 2019 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 0000166, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
20 березня 2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Постановою керівника місцевої прокуратури ОСОБА_12 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 19 березня 2019 року до трьох місяців, тобто до 20 червня 2019 року.
У своєму клопотанні слідчий посилається на те, що ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та експерта або вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшились.
Вищі суди неодноразово відзначали, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятком абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Продовження строку тримання під вартою також не може застосовуватися як передбачення вироку у формі позбавлення волі Рішення Європейського суду з прав людини «Мамедов проти Росії від 01 червня 2006 р».
Ризик тиску на свідків та потерпілих може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено Рішенням Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань - Рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгії».
Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де проживає разом з батьками, має малолітнього сина, працює, закордонним паспортом не документований, що вказує на відсутність можливості до тривалого переховування поза межами Миколаївської області.
Також, стороною обвинувачення вже допитано потерпілого та всіх свідків, покази яких лягли в основу обвинувачення.
Окрім того, амбулаторна судово-психіатрична експертиза призначена відносно ОСОБА_9 , а тому, будь-які підстави спонукання ОСОБА_5 експерта до дачі завідомо неправдивого висновку, відсутні.
Нових ризиків, які б виправдовували подальше тримання ОСОБА_5 під вартою слідчим та прокурором не зазначено.
Однак, в судовому засіданні слідчим підтверджено обставини, які дійсно перешкоджають завершенню досудового розслідування
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" вказав на порушення пункту 3 статті 5 Конвенції національними судами України, які часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, та зазначив, що суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані (пункт 99). Не наведення судовими органами у своїх рішеннях будь-яких підстав, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у пункті 1 статті 5 Конвенції (пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України").»
Додатково слід враховувати п. 63 рішення ЄСПЛ «Свєршов проти України» також щодо правозастосування ст. 5 Конвенції: «Із пункту 3 статті 5 Конвенції випливає, що зі спливом певного часу саме тільки подальше існування обґрунтованої підозри не може виправдовувати позбавлення свободи і що судові органи зобов`язані навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою.
Більш розширене тлумачення зазначеної правової позиції стосовно п. 3 ст. 5 Конвенції ЄСПЛ зробив у п.219 рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»: «Суд нагадує, що питання проте, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (див. рішення у справі "Яблонський проти Польщі" (Jabtoriski v. Poland), N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" звільнення з-під варти не повинні бути "загальними й абстрактними" (див. рішення у справах "Іловецький проти Польщі" [Ilowiecki v. Poland), N 27504/95, п.61, від 4 жовтня 2001 року, та "Смирнова проти Росії" (Smirnova v. Russia), NN 46133/99 і 48183/99, п.63, ECHR 2003-IX).»
При розгляді питання про продовження строку тримання під вартою суд не обмежений виключно питанням продовження строку дії вже обраного запобіжного заходу, більш того, зобов`язаний дослідити можливість призначення більш м`яких запобіжних заходів.
ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності обґрунтування підстав обрання або продовження запобіжного заходу, так у Рішенні ЄСПЛ від 13.12.2007 року «Ткачов проти України» зазначив, що повторювання формальних підстав без будь-якої спроби продемонструвати, яким чином вони застосовуються відносно справи заявника, не може бути розцінено як «відповідні» та «достатні» підстави для застосування запобіжного заходу.
За вказаних вище обставин, з урахуванням відсутності у слідчого та прокурора належних доказів на підтвердження заявлених ризиків щодо підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що продовження тримання останнього під вартою не є виправданим. Суд приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 181, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровоград, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України та зобов`язати його:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;
- не залишати житло квартиру АДРЕСА_2 , цілодобово.
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Визначити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 до 20 червня 2019 року.
Ухвалу направити до Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області для виконання.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1