Ухвала
Іменем України
14 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 628/4216/16-к

провадження № 51-10280 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Кримінального касаційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу та доповнення до неї засудженого ОСОБА_4 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року щодо нього,
встановив:
За вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за пунктом 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) із застосуванням статті 70 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2017 року залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційна скарга засудженого адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в той час, коли відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Зокрема, засуджений не навів обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваних судових рішень. Адже зміст його касаційної скарги зводиться до загальних висловів та переліку норм кримінального процесуального закону, Конституції України.
Також, в касаційній скарзі засуджений в обґрунтування своїх вимог вказує на недотримання вимог кримінального процесуального закону органами досудового слідства, при цьому не зазначає, як ці порушення вплинули на законність оскаржуваних рішень.
До того ж у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_4 , який засуджений до довічного позбавлення волі, просить замінити йому таке покарання та визначити певний строк, а саме 15 років, однак не наводить мотивів такої позиції з урахуванням його вимог щодо пом`якшення покарання, при цьому не посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, як на підставу для скасування судових рішень.
Тобто у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Водночас вимоги у касаційній скарзі засудженого про скасування апеляційної скарги не узгоджуються із зазначеною нормою закону.

Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3