Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/6577/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2019 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні, в залі суду, в місті Києві, кримінальне провадження №0001236 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, із неповною середньою освітою, не навчається, офіційно не працюючої, не заміжньої, неповнолітніх дітей на утриманні не маючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, картка платника податків: НОМЕР_1 ,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника
обвинуваченої ОСОБА_6
представника Служби у справах дітей ОСОБА_7 ,
представника Подільського районного управління
поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

17.03.2018 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи в залі гральних автоматів «Фаворит», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 23 де звернула свою увагу на мобільний телефон марки «Meizu M5» моделі M611H, чорного кольору, яким користувався її знайомий ОСОБА_10 . В цей час в ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном мобільним телефоном, який належить ОСОБА_11 , шляхом зловживання довірою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 під вигаданим приводом, повідомила, що хоче зателефонувати та попросила ОСОБА_10 дати їй мобільний телефон, пообіцявши відразу після здійснення дзвінка повернути його, однак в дійсності не маючи наміру виконувати свої зобов`язання. ОСОБА_10 , не передбачаючи істинних намірів ОСОБА_3 , добровільно передав їй мобільний телефон марки «Meizu M5» моделі M611H, чорного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №12-4/966тв від 14.05.2018 року на момент вчинення кримінального правопорушення складає 2 433 грн. 33 коп.
Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , вдаючи, що телефонує, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом зловживання довірою, заволоділа мобільним телефоном марки «Meizu M5» моделі M611H, чорного кольору, який належить ОСОБА_11 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а мобільним телефоном, яким заволоділа, розпорядилась на власний розсуд, тим самим завдала потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 2 433 грн. 33 коп.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України визнала повністю щиро покаялася та показала, що 17.03.2018 року у денний час вона перебувала в залі гральних автоматів «Фаворит», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 23. Там, вона побачила свого знайомого, ОСОБА_10 , у якого був мобільний телефон «Meizu», яким вона вирішила заволодіти шахрайським способом.
Реалізуючи задумане вона під вигаданим приводом, повідомила, що хоче зателефонувати та попросила ОСОБА_10 дати їй мобільний телефон, пообіцявши відразу після здійснення дзвінка повернути його, однак в дійсності не маючи наміру виконувати свої зобов`язання. ОСОБА_10 добровільно передав їй мобільний «Meizu». Отримавши цей мобільний телефон вона, вдаючи, що телефонує, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, вийшла з мобільним телефоном з приміщення зали ігрових автоматів та залишила місце вчинення злочину, заволодівши у такий спосіб вищевказаним мобільним телефоном. Шкодує про вчинене та запевнила, що не буде більше вчиняти кримінальних правопорушень.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини в скоєному злочині, визнання нею кваліфікації дій, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються за згодою учасників судового розгляду суд визнав недоцільним, обмежившись допитом обвинуваченої, показання якого відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинуваченні і нею не оспорюються, та дослідженням матеріалів справи, що її характеризують.

Таким чином суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст.ст. 65, 103 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст.190 КК України, що вказаний злочин віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується за місцем проживання посередньо, у період із 03.12.2013 р. по 17.08.2015 р. перебувала на обліку у Службі у справах дітей Подільської РДА, як дитина, яка самовільно систематично залишає місце постійного проживання. Також, згідно вимог ст.103 КК України суд ураховує умови проживання ОСОБА_3 та її виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи. Зокрема, як встановив суд умови проживання останньої відповідають санітарно-гігієнічним нормам, обвинувачена у квартирі, де вона проживає має місце для відпочинку, забезпечена одягом та продуктами харчування. Впливу дорослих, що спонукало ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого злочину, судом не встановлено. Рівень розвитку останньої відповідає її віку.
Суд також бере до уваги, що на час вчинення злочину ОСОБА_3 була неповнолітньою.
Пом`якшуючою обставиною покарання ОСОБА_3 суд визнає вчинення злочину у неповнолітньому віці, що передбачено п.3 ч.1 ст.66 КК України.
Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України, в діях ОСОБА_3 не встановлено.
Відповідно, наданої інформації Сектором ювенальної пробації міста Києва у досудовій доповіді, ОСОБА_3 сектор ювенальної пробації міста Києва, визначив ризик вчинення повторного правопорушення ОСОБА_3 , як середній. Ймовірність вчинення повторного правопорушення в майбутньому є середнім. Для виправлення рекомендовано проводити з обвинуваченою психологічну роботу.
Враховуючи вказані обставини, а також, що як повідомила ОСОБА_3 вона працює без офіційного працевлаштування і від роботи має стабільний дохід, суд приходить до висновку про необхідність призначення їй покарання у виді штрафу, оскільки на думку суду саме такий вид покарання виправить обвинувачену та попередить вчинення нею нових злочинів і буде справедливим.

Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню в дохід держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у справі.
Суд бере до уваги, що цивільний позов у справі відсутній.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити їй покарання у виді у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 гривень).

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 286 гривень судових витрат на проведення товарознавчої експертизи у справі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1