Справа№ 340/120/18
Судове провадження № 1-кп/340/48/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2018 за №0000033 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 , 21.02.2018, приблизно о 22.00 год., перебуваючи на території верхнього складу лісосіки в кварталі 14, лісової ділянки 18.1, Верховинського лісництва Державного підприємства «Верховинське лісове господарство» в с Волова, Кривопільської сільської ради, Верховинського району, Івано-Франківскої області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав металеву ємкість пристосовану для підігріву води, чим заподіяв шкоди Державному підприємству «Верховинське лісове господарство» в розмірі 300,00 гривень. Таким чином скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину заперечив, суду показав, що в лютому 2018 року він разом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на автомобілі свого брата марки «УАЗ», поїхав в с Волова, для того, щоб заготовити дрова. В той день були погані погодні умови, крім цього доїхавши до с Волова, Верховинського району автомобіль отримав незначну поломку, а тому він зупинився, щоб усунути її. Неподалік від місця зупинки, на галявині збоку від дороги, він побачив старий металевий бак та триногу до нього, подумав, що ці речі хтось викинув, а тому забрав їх собі завантаживши в автомобіль. Після цього він повертався в смт Верховина, однак його зупинили працівники поліції, та з його дозволу оглянули салон автомобіля. Його запитали, що він везе, на що відповів, що везе різний власний непотріб, після чого його відпустили. Наступного дня, до нього прийшли працівники поліції та повідомили, що бочка, яку він перевозив ввечері, належить ДП «Верховинське лісове господарство», і що вона пропала з території підприємства. Він повідомив працівників поліції, що вказана бочка у нього відсутня, так як її віддав сусідові ОСОБА_7 , який в подальшому передав її працівникам поліції. Вважає, що він крадіжку не вчиняв, а просто взяв викинуту річ, яка нікому не потрібна, крім цього така не повинна зберігатися на території лісосіки, а тому просить суворо не карати.

Незважаючи на те, що обвинувачений в судовому засіданні вину не визнав, його вина у скоєному є доведена наступними доказами.

Показами представника потерпілого ОСОБА_8 , який суду показав, що 21.02.2018 помічником лісничого ДП «Верховинське лісове господарство» ОСОБА_9 було виявлено пропажу із території верхнього складу лісосіки в кварталі 14, лісової ділянки 18.1, в с Волова, Верховинського району, металевої бочки для нагрівання води, яку заливали для охолодження двигунів у транспортних засобах підприємства в зимовий період. Вказана бочка є майном державного підприємства та перебуває на балансі. Про вказану подію, того ж дня було повідомлено поліцію, якими в подальшому було встановлено місце перебування бочки, вилучено її та в подальшому повернуто власнику.

Показами свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що працює на посаді помічника лісничого ДП «Верховинське лісове господарство» та йому відомо, що в лютому 2018 року на території кварталу 14, лісової ділянки 18.1, Верховинського лісництва Державного підприємства «Верховинське лісове господарство» в с Волова, працювала бригада в кількості трьох чоловік, яка з допомогою спеціальної техніки та інших засобів підприємства проводила суцільну розрубку лісосіки. В тому числі на територію лісосіки в січні 2018 року було завезено трактор, інші засоби, а також металевий бак з триногою для нагрівання води у зимовий період та заливання у транспортні засоби. Йому відомо, що 21.02.2018 бак був на місці, стояв на відстані 20-25 м від дороги на території лісосіки, яка огороджена не була, однак на в`їзді до якої стояв знак «обережно, валка лісу, прохід, проїзд заборонено». Після завершення робочого дня, працівники бригади трактор відганяли на територію лісосіки та ставили його поблизу баку, після чого спускалися до дому. В нічний період ніхто лісосіку не охороняв. Однак, коли наступного дня він приїхав на територію лісосіки по лісодеревину, працівники бригади його повідомили про те, що бак з триногою зникли про що він негайно повідомив керівництво підприємства.

Показами свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що являється працівником поліції Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківської області та ввечері 21.02.2018 у складі групи із ОСОБА_11 здійснював патрулювання з охорони громадського порядку в смт Верховина. Приблизно о 00.00 год. ними було зупинено автомобіль марки «УАЗ», під керуванням ОСОБА_4 , який погодився на їхню пропозицію пред`явити для огляду приміщення салону автомобіля. Під час огляду у автомобілі було виявлено дрова, металеві казан та триногу. На їх запитання ОСОБА_4 пояснив, що казан з триногою є його, в якому він щось розігріває. Після цього його відпустили, а наступного дня, зранку, після закінчення зміни, він дізнався від чергового, що з лісосіки на території верхнього складу ДП «Верховинське лісове господарство» пропала металева бочка з триногою. Тоді він згадав, що подібне майно він бачив в автомобілі ОСОБА_4 , про що доповів керівництву.

Аналогічними показами свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що він працює працівником поліції та 21.02.2018 він перебував в наряді разом з ОСОБА_10 в ході чого ними зупинявся транспортний засіб марки «УАЗ» під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по вул. Жаб`євська зі сторони с Ільці, Верховинського району, та проводився огляд салону автомобіля із дозволу водія. Через відчинені двері, в салоні автомобіля він бачив металеву ємність на яку ОСОБА_4 вказував, що є його власністю. Крім цього, в салоні автомобіля перебувало ще двоє якихось осіб. Наступного дня, коли він дізнався про крадіжку схожої ємності, своїм рапортом він доповів керівництву про події вечора.

Показами свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що в лютому 2018 року, він на прохання ОСОБА_4 поїхав з ним в с Волова, щоб допомогти погрузити дрова, з ними також поїхав ОСОБА_13 . Коли приїхали у с Волова було вже темно, через погані погодні умови машина застрягла, ОСОБА_4 вийшов щоб подивитися, що з машиною та був відсутній десь протягом 15 хвилин. Коли повернувся, відкрив багажне відділення і поставив туди металеву бочку та триногу. На запитання, де він її взяв, відповів, що знайшов у лісі. Після цього, вони по дрова не поїхали, повернулися до дому, де біля будинку ОСОБА_4 вивантажили цю бочку.

Показами свідка ОСОБА_13 , який суду показав, що взимку 2018 року, приблизно о 21.00 год., він разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 їздив в с Волова, щоб допомогти завантажити в автомобіль дрова. Однак, проїхавши село та заїхавши в ліс, ОСОБА_4 зупинився, сказав, що йде підкрутити рульову, а через деякий час повернувся та завантажив в автомобіль металеву бочку із триногою. Після цього, вони розвернулися та поїхали до дому, по дорозі їх автомобіль зупиняли працівники поліції, з якими про щось розмовляв ОСОБА_4 , а потім їх відпустили.

Показами свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що являється сусідом ОСОБА_4 . Одного дня ввечері, в лютому 2018 року, до нього до дому прийшов ОСОБА_4 та приніс якусь металеву каструлю чи бочку, та спитався чи мені не потрібно. В цей момент він не мав часу на неї дивитися, а тому він погодився, щоб ОСОБА_4 її залишив, а він наступного дня огляне. При цьому жодних коштів він ОСОБА_4 не передавав, вони домовилися, що якщо йому підійде ця бочка, то він відпрацює ОСОБА_4 ремонтуючи його автомобіль. Однак, зранку наступного дня, до нього до дому прийшли працівники поліції, яким він добровільно передав цю бочку.

Протоколом огляду місця події від 22.02.2018 та фототаблиці до нього (а.с.26-30), з яких вбачається, що працівниками поліції за участю понятих оглянуто лісовий масив на території верхнього складу в кварталі 14, лісової ділянки 18.1, ДП «Верховинське лісове господарство» в с Волова, Верховинського району, Івано-Франківської області, де виявлено належний підприємству трактор ТДТ-55, інше майно підприємства, а також неподалік від нього згарище та в хаотичному порядку розкладені дрова. Зі слів представника підприємства, на місці згарища знаходилася металева ємність для підігріву води, яку викрадено в ніч з 21.02 на 22.02. 2018.

Протоколом огляду предмета від 26.02.2018 року з фототаблицею (а.с.31-32), з якого вбачається, що працівниками поліції з участю понятих оглянуто металеву ємність циліндричної форми (46,5х58,5) з металевими ручками та металеву триногу (38,3х54,5), в ході чого на вказаних предметах виявлено значні сліди нагару, що характерні від використання на відкритому вогні.

Згідно з довідки ДП «Верховинське лісове господарство» від 26.02.2018 (а.с.34) та накладної №99 від 14.08.2017 (а.с.33), вбачається, що ДП «Верховинське лісове господарство» придбано у власність металеву ємність котел, вартістю 300 гривень.

За таких обставин суд приходить до переконання про те, що вина обвинуваченого у скоєному є доведена в повному обсязі.

При цьому, суд критично оцінює покази обвинуваченого щодо відсутності в його діях умислу на протиправне заволодіння чужим майном, яке він вважав знахідкою, і такі спростовані зібраними у кримінальному провадженні доказами, виходячи з наступного.

Частина перша статті 185 КК встановлює кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна; вона охороняє право власності і забороняє вчиняти зазначені у ній дії. Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які виокремлюють (ідентифікують) фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин.

Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину.

Предметом крадіжки завжди є будь-яке чуже майно чи майнові права на нього. Нерідко це майно може знаходитися на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи перебувати в іншому доступному місці. Правовий режим такого майна не завжди означає, що воно є нічийним, таким, від якого власник відмовився чи втратив з ним зв`язок.

Про те, що майно, доступ до якого був неутруднений, має власника, що воно тимчасово з якихось причин опинилося поза увагою останнього, що власник фактично не втратив над ним контролю і завжди може його поновити, а також те, що особа, яка виявляє таке майно й заволодіває ним, фактично викрадає його, можуть свідчити такі обставини:

- індивідуальні відмінні ознаки предмета майна (тип, вид, найменування, особливості тощо), з вигляду яких винна особа в змозі визначити власника майна;

- конкретна характеристика місця перебування майна на момент його виявлення, яка дає можливість визначити (побачити, виявити) межі приватності місця знаходження майна;

- зазвичай нетривалий час, упродовж якого у винної особи визріває і реалізується намір заволодіти майном;

- причини появи майна на місці виявлення, умови та обставини його перебування там, з яких можна визначити ознаки належності майна конкретній особі та простежити її зв`язок з ним.

Про умисел на викрадення майна за аналізованих підстав може свідчити поведінка винної особи під час та після злочину. Навіть якщо ця особа до виявлення майна мала якийсь свій порядок дій, після його виявлення відмовляється від своїх планів, заволодіває майном і зникає з місця події.

Спосіб викрадення майна є таємним, одним із різновидів якого є викрадення майна у присутності інших осіб, які, на переконання винної особи, не сприймають його дії як викрадення майна. Враховуючи специфіку цього злочину, способами вилучення майна переважно виступають фізичне витягання, переміщення, видалення його з володіння власника.

Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06.03.2014 при перегляді справи №5-2кс14 у зв`язку із неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції норми закону про кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна.

В ході судового слідства, із показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 встановлено, що 21.02.2018 у вечірню пору вони разом із ОСОБА_4 їхали з метою закупівлі дров саме для обвинуваченого та на його прохання, однак після того, як ОСОБА_4 зупинив автомобіль, відлучився з салону та повернувся із металевою ємністю, від таких планів він відмовився та повернувся назад.

В той же час, позиція обвинуваченого про те, що він повертався через поломку автомобіля не може бути судом прийнята до уваги, оскільки як він сам вказав, їхав він по дрова в с Волова, поблизу якого і мало місце скоєння злочину, місце проживання обвинуваченого від місця події є значно віддаленим, і жодних доказів про те, що автомобіль ламався по дорозі назад, або внаслідок несправності не міг продовжувати рух суду не представлено. При цьому, обидва свідки вказуючи різну причину зупинки транспортного засобу в місці погрузки викраденого майна, обоє зазначили, що обвинувачений сказавши, що йде подивитися до автомобіля, натомість відлучився від такого та повернувся із металевою ємністю.

Крім цього, з дослідженого протоколу огляду місця події від 22.02.2018, показань свідка ОСОБА_9 та представника потерпілого, протоколу огляду майна є доведеним факт, що викрадене майно не містило ознак такого, що втратило зв`язок із своїм власником вибувши з-під його контролю та інтересу. Зокрема цими доказами встановлено, що на момент крадіжки майно перебувало на території лісосіки разом з іншим майном потерпілого, та в сукупності з іншими предметами та своїм виглядом вказувало ознаки нещодавнього використання його власником. А тому обвинувачений перебуваючи на місці зберігання майна, мав можливість і повинен був пересвідчитися, що таке майно має власника, який зацікавлений в його володінні та використанні і не бажає, щоб таке вибуло із його власності.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеною суб`єктивну сторону протиправних діянь обвинуваченого у формі крадіжки, зокрема щодо наявності в його діяннях вини у формі злочинного умислу, оскільки він мав можливість переконатися на момент заволодіння цим майном, що таке має власника, не є нічийним, однак в протиправний спосіб заволодів його бажаючи настання таких наслідків після чого різко відмовився від своїх попередніх планів залишивши місце події. Додатково, про наявність в його діях умислу, і що він усвідомлював, що заволодів чужим майном і бажав приховати даний факт, свідчить і той факт, що на запитання працівників поліції після зупинки його транспортного засобу не повідомив про те, що знайшов це майно, а сказав, що таке належить йому і він його використовує у власних цілях.

У зв`язку із наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що обвинувачений заволодів знахідкою, а тому покази обвинуваченого в цій частині до уваги брати не слід, такі слід оцінити як спосіб захисту обвинуваченого спрямований на уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин. А тому, дії обвинуваченого слід визнати такими, що правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він 21.02.2018 таємно викрав майно потерпілого Державного підприємства «Верховинське лісове господарство» на суму 300 грн.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого або обтяжували його не встановлено.

Крім цього суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, в той же час ніде не працює, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті Верховинської районної поліклініки, по місцю проживання характеризується посередньо.

А тому враховуючи наведені обставини, характер вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення і перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства, і такому сприятиме покарання у виді штрафу.

У відповідності до положень ст.100 КПК України слід вирішити питання про долю речових доказів.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок (вісімсот п`ятдесят гривень нуль копійок).
Речові докази: металеву ємність для нагрівання води та металеву триногу до неї, передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого Державного підприємства «Верховинське лісове господарство», вважати повернутими за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1