В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2018 року Справа № 606/1433/18
Номер провадження1-кп/608/190/2018
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якимівці Лановецького району Тернопільської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1
в злочині, передбаченому ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,-
30 квітня 2018 року біля 9-ї години обвинувачений ОСОБА_6 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, а також невстановлена досудовим розслідуванням особа, переслідуючи корисливі цілі, з метою особистого збагачення, вступили між собою в попередню злочинну змову, направлену на скоєння крадіжки з господарства потерпілого ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_2 .
Реалізуючи спільний злочинний намір направлений на скоєння даного злочину обвинувачений ОСОБА_6 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, а також невстановлена досудовим розслідуванням особа, 30 квітня 2018 року біля 9-ї години автомобілем марки Мегсеdes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився обвинувачений ОСОБА_6 прибули до господарства потерпілого ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_2 .
В подальшому, керуючись єдиним умислом, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, невстановлена досудовим розслідуванням особа відчинила браму, а ОСОБА_6 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, заїхали на подвір`я господарства потерпілого, де в цей час не встановлена досудовим розслідуванням особа, шляхом зламу металопластикового вікна проникла в приміщення будинку.
Перебуваючи в будинку потерпілого, не встановлена досудовим розслідуванням особа, через пошкоджене вікно передала обвинуваченому та особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, грошові кошти в сумі 17 000 доларів США, 500 Євро, ігрову приставку Sony PlayStation 4 RU3 CUN 2108A B01X, плазмовий телевізор LG 42LB650V, наручний годинник Агmani з серійним номером С-275356170, підсилювач звуку AIWA з чотирма виходами по 100 ватт, акустичну колонку Sony 60 ватт та ноутбук марки НР g6-2347er/sr, які вони загрузили в автомобіль та з викраденим майном покинули місце вчинення злочину, а саме направились в сторону міста Тернополя, де по дорозі розділили викрадене майно між собою.
Вказаним діями обвинувачений ОСОБА_6 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, а також невстановлена досудовим розслідуванням особа, завдали потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 484 730 гривень 80 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, дав суду показання що в квітні 2018 року він зустрівся з ОСОБА_8 та іншою особою, з якою він незнайомий, і поїхали до потерпілого, бо він мав повернути їм борг. Потерпілого не було дома і вони його чекали деякий час, а потім поїхали. Через певний проміжок часу знову повернулися і він зупинився автомобілем на перехресті. Коли йому подали знак, він під`їхав до будинку потерпілого та заїхав на подвір`я. Вже там побачив виломане металопластикове вікно, через яке незнайома йому особа подала сумку та телевізор. Що було в сумці йому не відомо. Після цього вони виїхали з території господарства потерпілого і вже в місті Тернополі ОСОБА_8 та незнайома особа дали йому 3 000 доларів США.
На даний час він відшкодував потерпілому заподіяну шкоду в сумі 130 000 гривень, визнає позов потерпілого про відшкодування шкоди в сумі 140 000 гривень.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання, якими підтверджується, що в квітні 2018 року до нього зателефонувала мати і повідомила про крадіжку майна з його будинку в АДРЕСА_2 . Коли він приїхав, то виявив в будинку безлад, речі були розкидані, з будинку було викрадено 17 000 доларів США та 500 Євро, за які він планував зробити ремонт даху в будинку. Крім грошей з будинку також було викрадено телевізор, ігрову приставку та інші речі.
На даний час потерпілий відшкодував йому 130 000 гривень в рахунок погашення матеріальної шкоди. Тому він зменшує позовні вимоги, які були заявлені в серпні 2018 року і просить стягнути з обвинуваченого 140 000 гривень на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди просить залишити без розгляду.
Отже, обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи доказів щодо цих обставин, наданих органами досудового слідства, у вчиненому розкаявся.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникнення в житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місце проживання, він не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога.
Обставинами, згідно з положеннями статті 66 Кримінального кодексу України, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання згідно з положеннями статті 67 Кримінального кодексу України, в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.
При цьому суд зазначає, що вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, на яку в обвинувальному акті посилається орган досудового розслідування, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки згідно ч. 4 ст. 67 Кримінального кодексу України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексуяк ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання в вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачуються і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Проте, зважаючи на те, що потерпілий не наполягає на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання, а сам обвинувачений частково відшкодував заподіяну шкоду потерпілому, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 Кримінального кодексу України.
Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на засудженого ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
При вирішенні цивільного позову потерпілого суд виходить з наступних мотивів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ст.1166 вищезазначеного Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З врахуванням таких положень закону суд приходить до висновку, що позов потерпілого про стягнення 140 000 гривень матеріальної шкоди є обґрунтованим і він підлягає задоволенню.
При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 11 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Отже зазначеною нормою Закону передбачене розмежування можливості суду визначити долю застави у випадку її звернення на виконання вироку суду в частині майнових стягнень. Якщо застава була внесена самим підозрюваним чи обвинуваченим, то таке право залишається за судом, а якщо заставодавцем була інша особа-тільки за згодою цієї особи.
Заставодавець ОСОБА_10 звернулась до суду з письмовою заявою і також в судовому засіданні просила суд внесену нею заставу в сумі 140 960 гривень звернути на виконання вироку в частині майнових стягнень, а саме в частині задоволення цивільного позову потерпілого.
Аналіз наведених положень закону та обставин справи дозволяє суду зробити висновок про можливість звернення суми застави, внесеної ОСОБА_10 на виконання вироку в частині цивільного позову ОСОБА_4 , а решту суми застави повернути заставодацю.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, враховуючи його позицію з цього питання, слід залишити без розгляду.
Відповідно до вимог до ч. 4 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
В ході судового розгляду кримінального провадження на підставі ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року було накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_3 .
Оскільки підстави для арешту квартири відпали, а тому такий арешт слід скасувати.
У межах кримінального провадження органами досудового розслідування заявлено судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні для проведення судових експертиз на загальну суму 5 577 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України витрати на проведення таких експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності із вимогами ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Захід забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжний захід у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання в вигляді п`яти років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід у вигляді застави щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_4 140 000 (сто сорок) тисяч гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.
Позов потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення з засудженого ОСОБА_6 моральної немайнової) шкоди залишити без розгляду.
Речові докази: автомобіль марки «Mерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , та плазмовий телевізор марки «LG 42 LB650V» повернути власникам, фрагмент листкового металу залишити зберігати в камері речових доказів Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області.
Стягнути з ОСОБА_6 в доход держави 5 577 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят сім) гривень понесених процесуальних витрат на проведення криміналістичних експертиз.
Скасувати арешт на частину квартири АДРЕСА_3 , який було накладено ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1