Провадження №1-в/447/224/18
Справа №447/2642/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув в м. Миколаїв Львівської області у відкритому судовому засіданні заяву про застосування амністії щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чебсара, Шекснянського району Волгоградської області, РФ, громадянина України, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

прокурор ОСОБА_4 ,

представник установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 засуджений 29.03.2018 Немирівським районним судом Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ст.198 КК України на на підставі ч.4 ст.70 КК України йому визначили остаточну міру покарання за цим вироком та вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.02.2018 у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Засуджений звернувся в суд з заявою про застосування амністії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину. Відповідно до ст.5 цього закону, дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

Згідно з вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.02.2018 засуджений вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України 18.06.2011. Відповідно до вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 29.03.2018 засуджений вчинив злочин 01.12.2010.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про амністію у 2011 році» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту (стаття 309 КК України 2001 року; частини друга і третя статті 229-6 КК України 1960 року).

Згідно з Законом України "Про амністію у 2014 році" засуджений не є особою до якої не може бути застосовано амністію, однак, також і не передбачено можливості застосування амністії до засудженого, оскільки ОСОБА_3 на момент набрання чинності цим законом не був засуджений і не відбував покарання.

За Законом України "Про амністію у 2016 році" засуджений не є особою до якої не може бути застосовано амністію, однак, також і не передбачено можливості застосування амністії до засудженого, оскільки засуджений не є особою визначеною у ст.1 цього закону і на момент набрання чинності законом не відбув необхідної частини покарання.

Заслухавши думку прокурора та предстанивка установи виконання покарань, які просили відмовити у задоволенні заяви, засудженого, який підтримав свою заяву, дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки жоден з законів щодо амністії не передбачає можливості застосувати амністію до ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 74, 86 КК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1