Справа № 541/196/19
Провадження № 1-кп/525/32/2019

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2019 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

потерпілих ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в режимі відеоконферензв`язку угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілими у кримінальному провадженні №0000997 від 19.12.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очамчира, Абхазія, за національністю грузина, не зареєстрованого та не має постійного місця проживання, фактично проживав в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, утриманців не має, раніше судимого:

1)19.06.2003 року Шевченківським районним судом м. Києва, за ст.186 ч.3 КК України, засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений умовно-достроково 24.05.2005 року;

2)21.07.2006 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, за ст.185 ч.2, ст.71 КК України, засуджений до 1 року 5 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання, 16.04.2008 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, за ст.310 ч.1, ст.307 ч.2, ст.315 ч.2, 70 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, із конфіскацією майна, звільнений по відбуттю покарання 15.02.2013 року;

3)13.04.2014 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, за ст.185 ч.1 КК України, засуджений до 100 годин громадських робіт, знятий з обліку 19.01.2015 року в зв`язку із вироком Миргородського міськрайонного суду від 16.12.2014 року;

4)16.12.2014 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, за ст.389 ч.2, ст.71 КК України, засуджений до 1 місяця 12 днів арешту, 03.04.2015 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, за ст.185 ч.2 КК України до 3 місяців арешту, звільнений по відбуттю строку покарання 25.08.2015 року;

5)10.06.2016 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.69 ч.1, ст.70 ч.1 КК України, засуджений до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнений по відбуттю строку покарання;

6)13.04.2018 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України засуджений до позбавлення волі на строк 3 роки, згідно ст.75 КК України іспитовий строк 1 рік; ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19.12.2018 року скасовано звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням і вирішено ОСОБА_8 направити для відбування покарання за вищевказаним вироком суду (як встановлено в підготовчому судовому засіданні)

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

На початку липня 2018 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_8 , правомірно перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , вживав алкогольні напої разом із потерпілим ОСОБА_4 та на підвіконнику кухні побачив автомобільний телевізор марки «Прем`єр». Під дією умислу, що виник раптово, направленого на таємне викрадення автомобільного телевізора, з корисливих мотивів, переконавшись, що власник майна за його діями не спостерігає, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав автомобільний телевізор марки «Прем`єр»,що належить потерпілому ОСОБА_4 , вартістю 450 грн. Продовжуючи свої злочинні дії, виходячи з вищевказаної квартири, ОСОБА_8 виявив мобільний телефон марки Samsung модель E2252 Duos, що належить потерпілому ОСОБА_4 , вартістю 280 грн. Під дією умислу, що виник раптово, направленого на таємне викрадення майна, таємно, повторно шляхом вільного доступу заволодів вищевказаним телефоном. Після чого, місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденим майном розпоряджався на власний розсуд, а саме мобільний телефон марки Samsung модель E2252 Duos загубив, а автомобільний телевізор марки «Прем`єр» продав невідомому чоловіку, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. В результаті злочинних та протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди на суму 730 грн.

19.12.2018 року близько 15 години, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу магазину «Міні-маркет оптові ціни», який розташований за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Данила Апостола, 48-а, де на стоянці для велосипедів, виявив велосипед марки «Салют» з рамою чорного кольору, що стояв окремо. Тут, під дією умислу, що виник раптово, направленого на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що власник майна та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, реалізовуючи свої злочинні наміри, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Салют» з рамою чорного кольору,що належить потерпілому ОСОБА_3 . Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №20 від 08.01.2019 року ринкова вартість велосипеда марки «Rometa Wigri» станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 19.12.2018 року, могла становити 894,16 грн. (вісімсот дев`яносто чотири грн. 16 коп.). Після чого, з викраденим майном, місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викрадений велосипед зберігав за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого його використання у власних цілях, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. В результаті злочинних та протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди на суму 894,16 грн.

29.12.2018 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Миргороді по вул. Гоголя, біля будинку 109, виявив велосипед марки «Україна». Під дією умислу, що виник раптово, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду, з корисливих мотивів, переконавшись, що власник майна та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, реалізовуючи свої злочинні наміри, повторно таємно викрав велосипед марки «Україна»,що належить потерпілому ОСОБА_5 . Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №71 від 15.01.2019 року ринкова вартість велосипеда «Україна», станом на момент вчинення кримінального правопорушення могла складати 1116 грн. 67 коп. Після чого, з викраденим майном, місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденим розпоряджався на власний розсуд, а саме продавав на міському ринку, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. В результаті злочинних та протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на суму 1116,67 грн.

03.01.2019 року, близько 12 години, ОСОБА_8 , правомірно перебуваючи в помешканні, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де під час вживання алкогольних напоїв разом із ОСОБА_11 , в приміщенні зали, на тумбочці, виявив мобільний телефон марки Samsung модель SGN-E250, та мобільний телефон марки Samsung модель GT-E2121B, які належать потерпілій ОСОБА_6 . Тут, під дією умислу, що виник раптово, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільних телефонів, переконавшись, що власник майна за його діями не спостерігає, реалізовуючи свої злочинні наміри, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки Samsung модель SGN-E250 та мобільний телефон марки Samsung модель GT-E2121B, що належать потерпілій ОСОБА_6 . Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №116 від 21.01.2019 року ринкова вартість мобільного телефону марки Samsung модель GT-E2121В, станом на момент вчинення злочину може становити 173 грн. 33 коп. та мобільного телефону марки Samsung модель SGN-E250 - 247 грн.67 коп. Після чого, місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденим майном розпоряджався на власний розсуд, а саме мобільні телефони марки Samsung модель SGN-E250 та марки Samsung модель GT-E2121B, зберігав при собі, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. В результаті злочинних та протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 було завдано матеріальної шкоди на суму 421 грн.

03.01.2019 року, близько 17 години, ОСОБА_8 , правомірно перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , де під час вживання алкогольних напоїв разом із потерпілим ОСОБА_7 , в приміщенні кухні на столі, виявив мобільний телефон марки «Prestigio». Тут, під дією умислу, що виник раптово, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, переконавшись, що власник майна за його діями не спостерігає, реалізовуючи свої злочинні наміри, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон «Prestigio». Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №77 від 15.01.2019 року ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону марки «Prestigio», могла становити 666,67 грн. Після чого, місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденим майном розпоряджався на власний розсуд, а саме мобільний телефон марки «Prestigio», зберігав при собі, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. В результаті злочинних та протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди на суму 666 грн. 67 коп.

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_8 по епізодах, починаючи з липня 2018 року і закінчуючи останнім епізодом від 03.01.2019 року кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

05 березня 2019 року (тобто до проведення підготовчого судового засідання у справі) між потерпілими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 , з участю захисника адвоката ОСОБА_9 укладено угоду про примирення обвинуваченого з потерпілими, згідно даної угоди, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, те, що матеріальна шкода потерпілим заподіяна в сумі 3828 грн.50 коп., з яких відшкодовано шляхом повернення викраденого в сумі 3098 грн. 50 коп. та сторони угоди дійшли згоди на призначення ОСОБА_8 покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі. В підготовчому судовому засіданні прокурор Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури (член групи прокурорів по даному кримінальному провадженню згідно постанови першого заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури про зміну групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у кримінальному провадженні від 05.03.2019 року) ОСОБА_12 просив затвердити угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим ОСОБА_8 та призначити остаточне покарання за правилами ст.71 КК України, враховуючи вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.04.2018 року. Даний прокурор також надав суду для приєднання та дослідження характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_8 .

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 просив угоду про примирення від 05.03.2019 року, укладену між ним та потерпілими затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, щиро розкаявся у вчинених злочинах; вказав, що наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі, підтвердив, що угода укладалася ним добровільно і тиску на нього не здійснювалося.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просила угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілими від 05.03.2019 року затвердити, остаточне покарання за правилами ст.71 КК України просила призначити у мінімальному розмірі, врахувавши наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні просили угоду про примирення, що укладена між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілими затвердити. Також дані потерпілі на запитання суду підтвердили, що вони добровільно без будь-якого тиску чи примусу надали 05.03.2019 року згоду на укладення угоди про примирення визнання винуватості по даному кримінальному провадженню з обвинуваченим ОСОБА_8 .

Згідно ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) середньої тяжкості (ч.2 ст.185 КК України), сторони добровільно та свідомо уклали угоду про примирення, зміст та форма угоди відповідає положенням ст.471 КПК України та закону.

Крім цього суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілі повністю розуміють наслідки затвердження даної угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що визнає себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та погоджується на призначення узгодженого покарання згідно умов угоди про примирення між ним та потерпілими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 05.03.2019 року. Також обвинувачений ОСОБА_8 погодився з позицією свого захисника про призначення остаточного покарання за правилами ст.71 КК України у мінімальному розмірі.

Виходячи з сукупності викладеного, думок та міркувань учасників процесу та того, що на стадії проведення підготовчого судового засідання до суду подано угоду про примирення від 05.03.2019 року, що укладена між потерпілими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 , відповідно, суд зобов`язаний в силу положень КПК України та роз`яснень, що викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» перейти до процедури розгляду вищевказаної угоди про примирення, відповідно, виконавши положення ст.ст.394,470,472,474 КПК України суд, з огляду на викладене, повинен дійти висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 05.03.2019 року між потерпілими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_8 останній раз був засуджений вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.04.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнений згідно ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, а дані злочини він вчинив в період часу з початку липня 2018 року і до 03.01.2019 року, тобто під час іспитового строку, остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за правилами ст.71 КК України.

При цьому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд також враховує і роз`яснення, що викладені в п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року (із змінами) про те, що у разі, коли особа засуджена до позбавлення волі та була звільнена від відбування покарання умовно-достроково, і в період умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, зокрема тоді, коли за останнім за часом вироком призначаються більш м`які міри покарання.

Враховуючи вказані роз`яснення, а також обставини вчинення злочинів, особу обвинуваченого та те, що вищевказані епізоди злочинної діяльності ОСОБА_8 вчинив під час іспитового строку, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого при призначенні покарання ст.ст.69,75 КК України.

Під час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_8 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 11.01.2019 року по 11.03.2019 року. При цьому, в ході підготовчого судового засідання встановлено, що на підставі ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19.12.2018 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України 11 січня 2019 року. Враховуючи вищевикладене та те, що суд прийшов до висновку при призначення ОСОБА_8 реального покарання у виді позбавлення волі, до набрання даним вироком законної сили необхідно обрати остатньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З обвинувального акту також вбачається, що процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судово товарознавчих експертиз складають 2288 гривень.

Цивільний позов у справі потерпілими не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні: велосипед марки «Салют» переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_3 ; велосипед марки «Україна» переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки Samsung модель GT-E2121B ІМЕІ: НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки Samsung модель SGN-Е250 ІМЕІ: НОМЕР_2 - переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки Prestigio модель PSP3503 ІМЕІ-1: НОМЕР_3 , ІМЕІ-2: НОМЕР_4 переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314,373,374,475 КПК України, роз`ясненнями, що викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду від 05 березня 2019 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_8 узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом ОСОБА_8 покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.04.2018 року і вважати ОСОБА_13 остаточно засудженим до 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання вироком законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу його фактичного затримання, з 11 січня 2019 року.
Речові докази у кримінальному провадженні: велосипед марки «Салют», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_3 залишити у власності даного потерпілого; велосипед марки «Україна», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у власності даного потерпілого; мобільний телефон марки Samsung модель GT-E2121B ІМЕІ: НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у власності даного потерпілого; мобільний телефон марки Samsung модель SGN-Е250 ІМЕІ: НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у власності даного потерпілого; мобільний телефон марки Prestigio модель PSP3503 ІМЕІ-1: НОМЕР_3 , ІМЕІ-2: НОМЕР_4 , що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити у власності даного потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2288 грн.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку суду вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1