пр. № 1-кп/759/76/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № №0007044 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Борислав, Львівської області, громадянки України, освіта вища, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачена - ОСОБА_4 ,

потерпіла - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

08.08.2017, приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 знаходилась за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 . Приблизно о 12 год. 35 хв. ОСОБА_7 почула сильний стук у двері загального коридору свого поверху, після чого, вийшовши зі своєї квартири у коридор, ОСОБА_7 побачила там свою сусідку з квартири АДРЕСА_3 , а саме ОСОБА_8 , а по іншій бік дверей раніше відому їй ОСОБА_4 . ОСОБА_4 , побачивши ОСОБА_7 , сказала останній, щоб та покликала свого співмешканця ОСОБА_9 , на що остання відмовила їй та, з метою уникнення конфліктної ситуації, закрила вище вказані двері загального коридору, повернулась до свого місця проживання та викликала працівників поліції, оскільки ОСОБА_4 продовжувала гучно стукати в вхідні двері загального коридору та безперестанку дзвонити у дзвінок вказаних дверей, при цьому виражаючись нецензурною лайкою.

Потім, приблизно через 20 хвилин, ОСОБА_7 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_10 вийшли з вказаної квартири на вулицю для того щоб зустріти працівників поліції та повідомити їм про хуліганські дії ОСОБА_4 .

Вийшовши з 2-го під`їзду вказаного будинку на вулицю, ОСОБА_7 відразу побачила ОСОБА_4 , яка була зі своїм малолітнім сином, після чого ОСОБА_7 запитала ОСОБА_4 що їй потрібно від неї та її співмешканця та повідомила останній що вона викликала працівників поліції, що дуже обурило ОСОБА_4 .

Будучи обуреною, ОСОБА_4 відчуваючи до ОСОБА_7 раптово виниклу неприязнь, схопила рукою ОСОБА_7 за волосся та нанесла один удар ногою в область паху останньої, після чого поваливши ОСОБА_7 на землю, почала наносити удари в область тулуба та ніг останньої, після чого в дану ситуацію втрутився ОСОБА_10 разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_11 та відтягнули ОСОБА_4 від ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_4 продовжуючи далі свої злочинні дії, підійшла до ОСОБА_7 та маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, в присутності свого малолітнього сина, зняла свій туфель, який попередньо знаходився у неї на нозі, та розуміючи, що голова є життєво важливим органом, нанесла ним ОСОБА_7 один удар каблуком в область голови, чим заподіяла їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнала частково та суду показала, що 08.08.2017р. вона разом із дитиною знаходилась в під`їзді будинку по АДРЕСА_4 , де проживає її колишня свекруха. Потерпіла спустилась разом із своїм співмешканцем і почали виштовхувати її з дитиною на вулицю, а потім били її, повалили на землю, після чого їх розняли. Вона з дитиною сіли на лавку біля під`їзду, підійшла потерпіла і замахнулась на дитину, після чого, з метою захисту, вона зняла з ноги туфлю і вдарила потерпілу по голові. У потерпілої бачила рану і кров, у неї, обвинуваченої також були подряпини. Вона викликала медичну допомогу для себе, однак лікарі не приїхали і вони з дитиною пішли. Також вона зверталась з приводу цих подій до правоохоронних органів, результати її звернень їй не відомі. Підтверджує, що дійсно дзвонила в двері до сусідів, з якого приводу не пам`ятає, але молоток не просила. Висновки експертизи не заперечує, підтверджує, що її діями потерпілій спричинені тілесні ушкодження, однак наполягає, що захищала себе і дитину, до даних подій ставиться негативно.

Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченою своєї вини, її вина підтверджується також і показами допитаних в суді потерпілої та свідків.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що особисто обвинувачену не знала, але за деякий час до подій, приблизно за два тижня, вона бачила ОСОБА_4 біля під`їзду, а також протягом цього часу бачила та чула, що остання влаштовує сварки зі своєю свекрухою, яка проживає з потерпілою в одному під`їзді. 08.08.2017р. в її квартиру хтось почав наполегливо дзвонити, виявилось, що це ОСОБА_4 , яка чітко не пояснила, що їй потрібно, тому вона зачинила двері. Проте ОСОБА_4 продовжила дзвонити у двері та грюкати, а також погрожувати. Злякавшись, вона викликала поліцію та вийшла разом із ОСОБА_9 , з яким вони проживають в одній квартирі, на вулицю, де вона побачила ОСОБА_4 , яка на запитання, що їй було потрібно, напала на неї та почала її бити. Після цього ОСОБА_9 та інший чоловік відтягнули обвинувачену від неї, однак ОСОБА_4 у відповідь на запитання про причини нанесення ударів, почала знову їй погрожувати, зняла туфель та вдарила її по голові. Після цього ОСОБА_4 забрала свого сина та поїхала з місця події.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що проживає разом з потерпілою ОСОБА_7 , раніше обвинувачену не знав. 08.08.2017р. ОСОБА_4 у двері голосно стукала та дзвонила. ОСОБА_7 виглянула та побачила, що вона просить у сусідки молоток. Після цього ОСОБА_4 почала дзвонити їм у двері. Тому ОСОБА_7 викликала поліцію. Разом вони вийшли на вулицю, де побачили ОСОБА_4 . ОСОБА_7 запитала у неї, що їй було потрібно. Після чого ОСОБА_4 накинулась на ОСОБА_7 та почала її бити. За допомогою знайомого хлопця вдалось забрати обвинувачену. Потім ОСОБА_4 присіла біля під`їзду, а ОСОБА_7 запитала її за що вона її била, а обвинувачена зняла туфель та вдарила потерпілу по голові. Дитину ОСОБА_4 ніхто не чіпав, ОСОБА_4 також ніхто не бив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засідання показала, що ОСОБА_4 раніше не знала. Влітку 2017р. вийшла на двір з під`їзду та побачила свою сусідку ОСОБА_7 , яка була вся подряпана, плакала. На запитання хто з нею таке зробив, ОСОБА_13 вказала на ОСОБА_4 , яка сиділа біля під`їзду разом зі своїм сином. ОСОБА_13 підійшла до неї та запитала за що вона її так побила. У відповідь ОСОБА_4 взяла туфель та вдарила потерпілу по голові, встала та пішла. Причина сварки між обвинуваченою та потерпілою їй не відома. Але ОСОБА_4 в під`їзді вже всі бояться, оскільки вона часто свариться зі своєю свекрухою, яка проживає в їх під`їзді, часто влаштовує сварки з ними, викликає поліцію. Будь-яких пошкоджень на тілі ОСОБА_4 не бачила.

Також судом безпосередньо досліджені наступні письмові докази:

- висновок експерта №2135 від 11.08.2017р., відповідно до якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 виявлено: забійну рану в тім`яній ділянці зліва; синці на лівій боковій стінці живота, в верхньо-зовнішньому квадранті правої молочної залози, передній поверхні лівого стегна в верхній третині та лівої гомілки в середній третині; садна на лівій боковій поверхні шиї в верхній та середній третинах. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 08.08.2017р., внаслідок не менш 7-ми травматичних дій та відносяться: забійна рана до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); синці та садна до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (а.с.29-31);

- консультаційний висновок спеціаліста №1721614, згідно якого ОСОБА_7 встановлений діагноз забійна рана голови в задньолобній області зліва, садна шиї (а.с.32);

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Так, в судовому засіданні не оспорювалось те, що дійсно 08.08.2017 обвинувачена нанесла потерпілій удари. Показання потерпілої ОСОБА_7 не суперечать висновку судово-медичної експертизи №2135 від 11.08.2017р., є послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та письмовими доказами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_4 причетною до заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

До показань обвинуваченої в частині того, що вона нанесла удари потерпілій, захищаючись від неї, суд відноситься критично, оскільки жодним належним та допустимим доказом вони не підтверджені, як і не встановлені в судовому засіданні.

Отже, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікація її дій за ч.2 ст.125 КК України вірна, оскільки вона умисно заподіяла ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії невеликої тяжкості, відношення до скоєного, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, думку потерпілої, щодо призначення покарання. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій покарання у виді штрафу, оскільки приходить до висновку, що саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, з обвинуваченої на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 651 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 651 (шістсот п`ятдесят одну) грн. 80 коп. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1