Справа № 308/8621/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/8621/17, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002000 від 01.08.2017 р. про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ромської народності, уродженця с. Фесюри, Білоцерківського району, Київської області, тимчасово не працюючого, не одруженого, з незакінченою середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.04.2017 р. Ужгородським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, ромської народності, уродженця м. Виноградів, Закарпатської області, тимчасово не працюючого, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:
вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільненого від відбування покарання, призначеного за цим вироком, на підставі п. «б» ст. 4 Закону України «Про амністію у 2014 році»

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_6
сторона захисту:
обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4
захисника обвинувачених ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
01 серпня 2017 р. близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_3 діючи за попередньою змовою та у групі з ОСОБА_4 , перебуваючи на тротуарній доріжці неподалік від приміщення кафе «Ясне сонечко», що по вул. Минайська в м. Ужгороді, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, із застосуванням фізичного насильства до неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке не є небезпечним для життя чи здоровя, та з погрозою застосування такого насильства, відкрито викрали майно потерпілої, що виразилось в тому, що ОСОБА_3 підійшов ззаду до потерпілої, схопивши її за область грудної клітки, повалив її на землю та продовжував її тримати при цьому в цей момент ОСОБА_4 погрожуючи неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 фізичною розправою та зґвалтуванням, шляхом ривка, зірвав із рук потерпілої два золоті кільця, вартість яких згідно висновку експерта № 11/457 від 19.08.2017 р. становить 3599 грн. при цьому допомагаючи собі зубами, після чого продовжуючи свій злочинний умисел, руками шляхом ривка зірвав із вух ОСОБА_6 пару золотих сережок, вартість яких, згідно висновку експерта № 11/457від 19.08.2017 р. становить 1121,00 грн. та розстібнувши блискавку замка на жіночій сумочці, чорного кольору, яка знаходилась на плечі у ОСОБА_6 , витягнув жіночий гаманець і мобільний телефон, марки «Huawei», Y330-U11, Ascend, чорно-білого кольору ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2 НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта № 11/457 від 19.08.2017 р. становить 1100 грн. після чого заволодівши викраденим майном, відпустили потерпілу та зникли з місця скоєння правопорушення у невідомому напрямку, чим спричинили неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 5820,00 грн.
Таким чином, своїми умисними діями , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, а також з погрозою застосування такого насильства, вчинене повторне, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав.Заперечив свою причетність до кримінального правопорушення , в якому він обвинувачується. По суті фактичних обставин справи пояснив, що влітку 2017 р. біля 11 12 години він разом з дружиною , ОСОБА_8 і його дружиною гуляли в місті Ужгород і знаходячись на мості в м. Ужгороді до них підійшли незнайомі їм хлопці, які запропонували придбати у них мобільний телефон білого кольору. Він придбав у них мобільний телефон за 400,00 або 500,00 гривень, точно не пам`ятає. Гроші надав йому ОСОБА_8 . Користувався мобільним телефоном одну годину, так як того ж дня він продав телефон своєму сусіду на імя ОСОБА_9 за 500,00 грн. Йому хлопці не пропонували придбати у них золоті вироби. Також додав, що 01 серпня 2017 р. вночі він був вдома, потерпілу ОСОБА_6 бачить вперше. Окрім того вказав, що бачив як хлопці продавали його сусіду на ім`я ОСОБА_9 сережки та каблучку.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав. Заперечив свою причетність до кримінального правопорушення , в якому він обвинувачується. По суті фактичних обставин справи пояснив, що влітку 2017 р. точної дати не пам`ятає , він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 гуляли в місті Ужгород , приблизно біля 12 години до них підійшли особи циганської народності у яких він придбав мобільний телефон за 200, 00 гривень. Вони зарядили мобільний телефон і продали його ОСОБА_13 за 500,00 гривень. 31.07.2017 року ввечері був з дружиною, а 01.08.2017 року прийшла в табір де вони проживають поліція. У період з 01.08.2017 року по 02.08.2017 року він з ОСОБА_10 поїхали у м. Львів, де і затримали ОСОБА_10 . Золоті вироби у них не були вилучені, потерпілу ОСОБА_6 побачив вперше в суді.
Не зважаючи на процесуальну позицію обвинувачених в судовому засіданні, вина ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченими раніше не знайома.Вона працювала в ОСОБА_14 хаті прибиральницею. Закінчила роботу і біля 01-20 год. 01.08.2017 року йшла додому по вул. Минайська в м. Ужгород, пройшовши двадцять метрів від приміщення кафе «Ясне сонечко», почула звуки, як біжать, після чого її схватили і повалили на землю. Їй сказали : будь тихо, а то знасилую, будь тихо, а то заріжу. Коли вказані особи бігли і повалили її на землю, вона бачила їх обличчя і запам`ятала їх. Балог схопив її за спину і повалив на землю боком, а потім вона лежала на спині. Балог закривав їй рот рукою. Їй вивернули руку і ОСОБА_8 зубами зняв дві каблучки. Лукач знімав з неї цінності і лазив по сумці. Лукач розстібнув сумку, з якої витягнув гаманець , в якому були документи і гроші в сумі 11,00 гривень та вийняв з сумки мобільний телефон марки «Huawei». Вказала, що ОСОБА_8 зняв з неї сережки і погрожував їй застосуванням насильства. Гаманець, телефон і золоті вироби забрали і втекли в сторону озера. В подальшому працівники поліції повернули їй золоті вироби і мобільний телефон, а документи віддав їй директор навчального закладу. Після повернення їй мобільного телефона, за допомогою спеціально встановленої на ньому програми , вона побачила облікову сторінку ОСОБА_15 і бачила його перепіску, яка збереглась на телефоні.
Як доказ вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення прокурор в судовому засіданні зазначає показання свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Так, в судовому засіданні був допитаний свідок зі сторони обвинувачення ОСОБА_18 , який суду надав показання про те, що обвинувачені є його сусідами. В серпні 2017 року ОСОБА_10 запропонував йому придбати у нього телефон. Він придбав у ОСОБА_10 мобільний телефон назву якого не пам`ятає за 500,00 гривень. Телефон був у нього в користуванні пів години, так як працівники поліції його вилучили у нього.

Так, в судовому засіданні був допитаний свідок зі сторони обвинувачення ОСОБА_17 , яка суду надала показання про те, що обвинувачені є її сусідами. Вона придбала від обох обвинувачених каблучки і сережки . У вечірній час доби, влітку 2017 року обвинувачені їй запропонували придбати у них дві каблучки і сережки , це були золоті вироби. Вона їх придбала, приблизно через тиждень вона здала частину виробів в ломбард, а іншу частину виробів здав в ломбард Парус її зять, так як їм нужні були гроші.

Свідок зі сторони обвинувачення ОСОБА_16 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_4 в судовому засіданні відмовилась від дачі показів у відповідності до ст. 63 Конституції України.
Оцінюючи покази свідків , суд вважає їх логічними, такими, що узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, та враховує, що свідки попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а свідчення надані під присягою, а відтак аналізуючи зміст показань свідків в частині обставин, які вони сприймали особисто, суд визнає їх належними , оскільки вони підтверджують обставини , що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставини, які мають значення для кримінального провадження, та допустимими доказами вини обвинувачених в пред`явленому обвинуваченні.

З аналізу показів свідків у їх сукупності та нерозривному взаємозв`язку із показаннями потерпілої, які є процесуальними джерелами доказів , у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується вина ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України щодо свідків в ході судового розгляду встановлено не було.

Даних передбачених ч.2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань надано не було.

Сторона обвинувачення та сторона захисту не заявляла клопотань про допит інших осіб в якості свідків у кримінальному провадженні.
Так, у судовому засіданні прокурором було заявлено про відмову від допиту інших свідків обвинувачення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , з тих мотивів, що їх покази не є істотними для вирішення справи і така заява прокурора з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 КПК України, якою встановлено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом , судом задоволена.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає

На підтвердження події вчинення кримінального правопорушення та вини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у його вчиненні стороною обвинувачення надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні наступні докази :
- протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 08.08.2017 р. проведений у присутності понятих, відповідно до якого ОСОБА_3 показав місце та за яких обставин він за попередньою змовою із ОСОБА_4 відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_6 .Вказаний протокол підписаний підозрюваним ОСОБА_3 , захисником , понятими, а також у ньому відсутні заяви та зауваження.

- протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 09.08.2017 р. , проведений у присутності понятих, відповідно до якого ОСОБА_4 показав місце та за яких обставин він за попередньою змовою із ОСОБА_3 відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_6 .Вказаний протокол підписаний підозрюваним ОСОБА_4 , захисником , понятими, а також у ньому відсутні заяви та зауваження.

- протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.08.2017 р. відповідно до якого ОСОБА_21 звернулася до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення відносно неї 01.08.2017 р. злочину;
- протокол огляду місця події від 01.08.2017 р. із фотознімками, згідно якого у присутності понятих , за участю потерпілої було оглянуто місце події за адресою м. Ужгород вул. Минайська, на тротуарі навпроти будинку № 12та вказано про вилучення недопалок цигарки марки Strong;
- протокол проведення слідчого експерименту від 04.08.2017 р. із фотознімками за участю неповнолітньої потерпілої та законного представника , у присутності понятих , відповідно до кого потерпіла ОСОБА_6 вказала де, коли, та при яких обставинах у неї було відкрито викрадено належний їй гаманець, мобільний телефон та ювелірні вироби;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.08.2017 р. відповідно до якого у присутності понятих свідок ОСОБА_18 з осіб зображених на фотознімках впізнав особу, яка розташована на фотокартці під № 1 ( ОСОБА_3 ), як таку, що 02.08.2017 р. перебував поряд з його будинком по АДРЕСА_3 та продав йому мобільний телефон марки «Huawei» Y330-U11, Ascend за 500,00 грн.;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2017 р. відповідно до якого у присутності понятих потерпіла ОСОБА_6 в присутності законного представника з осіб зображених на фотознімках впізнала особу, яка розташована на фотокартці під № 2 ОСОБА_3 , як таку , що 01.08.2017 р. близько 01-30 год. діючи спільно ще з однією особою чоловічої статі, ромської народності підійшов до неї та обхвативши ззаді за грудну клітину повалив на землю та не відпускав її деякий час при цьому погрожував їй фізичною розправою. В цей момент інша особа зривала з неї ювелірні вироби та викрала мобільний телефон;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2017 р. відповідно до якого у присутності понятих потерпіла ОСОБА_6 в присутності законного представника з осіб зображених на фотознімках впізнала особу, яка розташована на фотокартці під № 4 ( ОСОБА_4 ), який 01.08.2017 р. близько 01-30 год. перебуваючи неподалік від приміщення кафе «Ясне сонечко», діючи спільно ще з однією особою чоловічої статі, ромської народності підійшов до неї спереду та поваливши на землю обома руками почав знімати ювелірні вироби, викрав гаманець із мобільним телефоном, погрожуючи при цьому фізичною розправою;
- протоколом огляду речей від 07.08.2017 р. із фотознімками , відповідно до якого у присутності понятих було оглянуто мобільний телефон марки «Huawei» Y330-U11, Ascend, який добровільно видав ОСОБА_18 ;
- протокол пред`явлення неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 в присутності законного представника та у присутності понятих речей для впізнання від 08.08.2017 р. відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 серед пред`явлених їй для впізнання мобільних телефлнів марки «Huawei» впізнала мобільний телефон марки «Huawei» Y330-U11, Ascend, який належить саме їй;
- протокол тимчасового доступу до речей і їх тимчасового вилучення від 11.08.2017 р. у відповідно до якого з філії ПТ «Ломбард Парус» у присутності понятих було вилучено дві золоті каблучки та пару золотих сережок;
-висновок експерта Закарпатського науково дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України № 11/457 від 19.08.2017 р. згідно якого проведено товарознавчу експертизу та встановлено , що залишкова вартість мобільного телефону марки «Huawei» Y330 становить 1100,00 грн. Загальна залишкова вартість ювеліоних виробів становить 4720,00 грн.;
- протокол предявлення потерпілій речей для впізнання від 22 серпня 2017 року із фотознімками , відповідно до якого неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 в присутності законного представника та у присутності понятих впізнала пару золотих сережок, невеликого розміру круглої форми, які були викрадені у неї 01.08.2017 р.;
- протокол предявлення потерпілій речей для впізнання від 22 серпня 2017 рокуіз фотознімками відповідно до якого неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 в присутності законного представника та у присутності понятих впізнала золоту каблучку, яку було викрадено у неї 01.08.2017 р.;
- протокол предявлення потерпілій речей для впізнання від 22 серпня 2017 року із фотознімками відповідно до якого неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 в присутності законного представника та у присутності понятих впізнала золоту каблучку, із наявним на ній камінцем, та сплаву білого золота у формі ромбу, яку було викрадено у неї 01.08.2017 р.
Аналізуючи вищезазначені письмові докази, досліджені в ході судового розгляду , зокрема протоколи слідчих дій, суд визнає їх належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорюються сторонами кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

Судом у ході судового розгляду порушень вимог КПК України при складанні протоколів слідчих дій не виявлено та стороною захисту не доведено їх існування.

Також суд звертає увагу на той факт, що дослідженими доказами в їх сукупності підтверджуються , як дата, час, місце, так і способи вчинення злочинів, тобто обставини визначені ст.91 КПК України. При цьому , надані у ході судового розгляду показання потерпілого, свідків кореспондуються з даними відображеними у протоколах та узгоджуються між собою цілком і повністю в повній мірі.

Досліджений висновок експертизи здобутий у спосіб передбачений КПК України, є належним та допустимим доказом, належним чином аргументований , не викликає сумнівів в його достовірності, правильності та повноти, підстав для визнання його неналежним та недопустимим доказом не вбачається.

Отже, суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Про визнання будь-яких доказів недопустимими в порядку, визначеному ч. 3 ст. 89 КПК України, учасниками судового провадження не заявлялось.

Окрім того, судом досліджені матеріали , які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :

-паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , який видано 13 лютого 2014 року Ужгородським МВ ГУДМС України в Закарпатській області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 24.01.1998 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 є громадянином України, досягнув віку кримінальної відповідальності за вчинення злочину, який передбачений ч.2 ст. 186 КК України, а відтак є суб`єктом злочину.
- Згідно довідки - характеристики виданої начальником відділу Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , по місцю проживання характеризується негативно.

-згідно довідки № 981/01-7, виданої 10.08.2017 року головним лікарем Ужгородської міської поліклініки ОСОБА_3 на диспансерному обліку психоневрологічного диспансерного відділення Ужгородської міської поліклініки не перебуває.

-згідно довідки про судимість № 9-04082017/21011, станом на 04.08.2017 року наявні відомості щодо обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до кримінальної відповідальності та судимості.

- згідно даних від 08.08.2017 року № 390/01-11 ОСОБА_3 на диспансерному обліку ОКТМО фтизіатрія не перебуває.

Також, судом досліджені матеріали , які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 :

- Згідно довідки - характеристики виданої начальником відділу Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , по місцю проживання характеризується негативно.

-згідно довідки № 979/01-7, виданої 10.08.2017 року головним лікарем Ужгородської міської поліклініки ОСОБА_4 на диспансерному обліку психоневрологічного диспансерного відділення Ужгородської міської поліклініки не перебуває.

- згідно даних від 08.08.2017 року № 388/01-11 ОСОБА_4 на диспансерному обліку ОКТМО фтизіатрія не перебуває.

-згідно довідки про судимість № 7-04082017/21011, станом на 07.08.2017 року наявні відомості щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до кримінальної відповідальності та судимості.

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту усіх свідків, зазначених стороною обвинувачення та захисту, а також досліджені всі докази надані учасниками кримінального провадження.
Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно ст. 84 КПК України:

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому ним Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягаютьдоказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.
Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів Суд як правило застосує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Заслухавши покази обвинувачених, які своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України не визнали, показання потерпілої, свідків, перевіривши надані стороною обвинувачення докази, оцінюючі кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів -з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України у відповідності до критерія доведеності вини поза розумним сумнівом.
Окрім того, у відповідності до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.
Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає повністю доведеним висунуте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України.
Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд кваліфікує, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечне для життя чи здоровя потерпілої, а також погрозою застосування такого насильства, вчинене повторне, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, який передбачено цим Кодексом.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вчинили злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності із законом.

При призначенні обвинуваченим виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання за ч.2 ст. 186 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином , вчинений умисно, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про відверте небажання стати на шлях виправлення, вчинив новий злочин , не працює та суспільно-корисною працею не займається, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання за ч.2 ст. 186 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином , вчинений умисно, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про відверте небажання стати на шлях виправлення, вчинив новий злочин, не працює та суспільно-корисною працею не займається, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій ч.2 ст. 186 КК України з врахуванням обставин і наслідків злочину, та не можливість виправлення обвинувачених за таких обставин без ізоляції від суспільства .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_22 вчинив злочини 01.08.2017 р. , тобто до ухвалення вироку Ужгородським міськрайонним судом від 21 грудня 2017 року, яким він засуджений за ч. 1 ст.187, ч.2 ст.186 КК України.

За таких обставин ОСОБА_22 необхідно призначити покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України призначивши покарання за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком, та за злочин, передбачений - ч. 1 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21 грудня 2017 року, застосувавши принцип часткового складання покарань .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив злочин 01.08.2017 р. , тобто до ухвалення вироку Ужгородським міськрайонним судом від 12 грудня 2017 року, яким він засуджений за ч. 2 ст.186 КК України.

За таких обставин ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України призначивши покарання за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком, та за злочин, передбачений -ч. 2 ст. 186 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2017 року, застосувавши принцип часткового складання покарань .

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимог ст.ст.69,75 КК України суд не вбачаєз огляду на особу обвинувачених, раніше неодноразово притягалися до кримінальної відповідальностіза вчинення злочинів проти власності , на шлях виправлення не стали, належних висновків для себе не зробили.
При прийнятті рішення про початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , а відповідно й зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбутого покарання, враховується те, що згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду 21 грудня 2017 року,строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховано з моменту його затримання, а саме з 04.08.2017 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , слід відраховувати з 09.08.2017 року та на підставі ст. 72 ч.5 КК України зарахувати в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 09.08.2017 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбввлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинувачених будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 ( чотири ) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочини, передбачені ч.1 ст. 187 та ч. 2 ст.186 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21 грудня 2017 року, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_3 остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 04.08.2017 року.
Зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення за період з 04.08.2017 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 ( чотири ) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений за ч. 2 ст.186 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2017 року, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді 4 років 6 місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 09.08.2017 рокудо вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 346,04 гривень за проведення судової експертизи .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 346,04 гривень за проведення судової експертизи .
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:
мобільний телефон марки «Huawei» Y330-U11, Ascend чорно-білого кольору ІМЕІ № 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2 НОМЕР_4 , дві золоті каблучки та пара золотих сережок, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити в розпорядженні власника ОСОБА_6 ;
один недопалок цигарки марки Strong, який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП- знищити.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1