Провадження №1-кс/369/5240/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000420 від 20.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 275 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000420 від 20.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 275 КК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що 02 грудня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 належить автомобіль ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 16.06.2016 року.

Прокурор у клопотанні зазначив, що на вказаний автомобіль необхідно накласти арешт для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Враховуючи викладене, прокурор просив накласти арешт на належить автомобіль ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 16.06.2016 року, який належить ОСОБА_4 ; заборонити розпоряджатися (без заборони використання) вказаним автомобілем.

Суд, дослідивши письмові матеріали клопотання дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Звертаючись до суду з даним клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000420 від 20.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 275 КК України прокурор посилався на те, що на вищевказаний автомобіль, який належить підозрюваному ОСОБА_4 необхідно накласти арешт для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Вивчивши клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки прокурором не наведено належного обґрунтування необхідності накладення арешту на транспортний засіб ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, який належить ОСОБА_4 , а тому суд, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000420 від 20.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 275 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1