Справа № 445/779/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю захисника ОСОБА_4
з участю обвинуваченої ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м.Золочів, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч.4ст.358, ч.1, ст.190 КК України,-
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 10 листопада 2015 року, точного часу не встановлено, знаходячись в Управлінні соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, що по вул. Пачовського 7, м. Золочів, Львівської області, з метою подальшого використання для призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, умисно, шляхом внесення неправдивих відомостей та завірення документа своїм особистим підписом, підробила офіційний документ декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії , в якому у розділі ІІІ Інформація про витрати на придбання майна, товарів або послуг на суму, що перевищує 50 тисяч гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії особисто, письмово зазначила завідомо неправдиву інформацію про те, що ніхто із зареєстрованих у житловому будинку АДРЕСА_1 осіб, не витрачав кошти на придбання майна в сумі, що перевищує 50 000 гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, хоча, 24.06.2015 року ОСОБА_6 зареєстрував за собою на праві приватної власності автомобіль SUBARU OUTBACK, який був ним придбаний за 200 000 гривень.
Крім цього, 10 листопада 2015 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись в Управлінні соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, що по вул. Пачовського 7, м. Золочів, Львівської області, умисно, шляхом подання в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області з метою отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, використала раніше завідомо підроблений нею документ - декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії в якому містилася завідомо неправдива інформація про те, що ніхто із зареєстрованих у житловому будинку АДРЕСА_1 осіб, не витрачав кошти на придбання майна в сумі, що перевищує 50 000 гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, хоча, 24.06.2015 року ОСОБА_6 зареєстрував за собою на праві приватної власності автомобіль SUBARU OUTBACK, який був ним придбаний за 200 000 гривень.
Також встановлено, що ОСОБА_5 , 10 листопада 2015 року, точного часу не встановлено, звернулася в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, що за адресою: м. Золочів, вул. Пачовського 7, Львівської області, із заявою про призначення їй житлової субсидії. В той же час, усвідомлюючи те, що у разі подання нею у повному обсязі або достовірних відомостей про себе та осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому будинку в якому вона проживає, що за адресою: АДРЕСА_1 , а також про їх доходи і витрати їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання, шляхом обману, умисно, з корисливих мотивів та корисливою метою, а саме з метою отримання субсидії, подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії в якому містилася завідомо неправдива інформація про те, що ніхто із зареєстрованих у житловому будинку АДРЕСА_1 осіб, не витрачав кошти на придбання майна в сумі, що перевищує 50 000 гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, хоча, 24.06.2015 року ОСОБА_6 зареєстрував за собою на праві приватної власності автомобіль SUBARU OUTBACK, який був ним придбаний за 200 000 гривень.
Внаслідок надання ОСОБА_5 недостовірних відомостей до Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області їй, в порушення вимог пп.5 п.5 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848, нараховано та виплачено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період 2015-2016 років на загальну суму 23 155 гривень 2 копійки, внаслідок чого завдано шкоду державі на вищевказану суму.
Такі дії ОСОБА_5 . органом досудового розлідування кваліфіковані за ст. 358ч.1 КК Украни, підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, за ст.358 ч.4 КК України, використання завідомо підробленого документа, за ч.1 ст.190 КК України, у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).
14.05.2018 року між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до укладеної угоди обвинувачена визнає свою вину у вчиненні злочинів, кається у вчиненому, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останньої за ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1ст.190 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести обвинувачена у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім цього, ОСОБА_5 в судовому засіданні подавла заяву про застосування до неї п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та вважю, про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За умовами ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого чч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1ст.190 КК України України, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачена визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання, на яку обвинувачена погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Судом встановлено, що обвинувачена зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Обвинуваченій роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме, можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України,обвинуваченому зрозумілі.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди визначених в ч.7 ст.474 КПК України.
За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставинами які пом"якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.
07.09.2017р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження, а саме: свідоцтв про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що обвинувачена доводиться їм матірю.
ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинила 10.11.2015р., тобто до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувались.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.
Керуючись ст. 314,373,374,472, 475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 травня 2018 року між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1ст.190 КК України України, та призначити їй покарання:
за ч.1 ст.190 КК України - штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
за ч.4 ст.358 КК України - штраф у розмірі 40 ( сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. (шістсот вісімдесять гривень 00 копійок).
за ч.1 ст.358 КК України - штраф у розмірі 100 ( сто ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. ( одну тисячу сімсот гривень 00 копійок).
На підставі ч.1 ст. 70 КК Ураїни, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 ( сто ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. ( одну тисячу сімсот гривень 00 копійок).
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від призначеного покарання.
Речові докази: Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії" від 10.11.2015р. повернути в Управління соціального захисту населення Золочівської РДА у Львівській області.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1