печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_3 , про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
26 квітня 2018 року до провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання слідчого, погоджене зі прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, вилучене 24 квітня 2018 року під час затримання ОСОБА_5 на вулиці неподалік адреси: АДРЕСА_1 , зокрема, мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору з написом на зворотній стороні «model A1778FCC ID:E 3091A IC:579C-E3091A» кольором з сім карткою; службове посвідчення на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , КОП НОМЕР_2 , видане 28 вересня 2016 року.

Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надавши заяву, про розгляд клопотання у його відсутність підтримавши вимоги викладені у клопотанні та з викладених у ньому підстав просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, що у відповідності ст. 170 КПК України не створює процесуальних перешкод у формі

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне.

24 квітня 2018 року ОСОБА_5 затримано в порядку ч. 3 та ч. 5 ст. 208 КПК України та оголошено про підозру, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Частиною 10 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яка передбачає такий додатковий вид покарання як конфіскація майна, а відтак є необхідність відповідно до ст. 170 КПК України у такому заході забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Незастосування арешту майна підозрюваного, може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, самим підозрюваним, чи уповноваженими ним особами.

Враховуючи викладене виникла необхідність у накладенні арешту на майно, вилучене 24 квітня 2018 року під час затримання ОСОБА_5 на вулиці неподалік адреси: АДРЕСА_1 , зокрема, мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору з написом на зворотній стороні «model A1778FCC ID:E 3091A IC:579C-E3091A» кольором з сім карткою; службове посвідчення на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , КОП НОМЕР_2 , видане 28 вересня 2016 року з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовано, дійшов до висновку про те, що зазначене в клопотанні слідчого майно, на яке він просить накласти арешт, з метою подальшої конфіскації майна підозрюваного є доцільним та співмірним заходом забезпечення кримінального провадження, відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 130, 132, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 24 квітня 2018 року під час затримання ОСОБА_5 на вулиці неподалік адреси: АДРЕСА_1 , зокрема, мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору з написом на зворотній стороні «model A1778FCC ID:E 3091A IC:579C-E3091A» кольором з сім карткою; службове посвідчення на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , КОП НОМЕР_2 , видане 28 вересня 2016 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду міста Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1