Справа № 761/7343/17
Провадження №1-кп/761/533/2018
В И Р О К
Іменем України
24 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 171 001 000 010 13 від 27.01.2017, у якому

гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Котовськ Одеської області, громадянин України, українець, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, непрацездатних осіб на утриманні не має, з вищою освітою, працює приймальником ТОВ «Нова пошта», зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 КК України не судимий;

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

у с т а н о в и в :
ОСОБА_10 вчинив кримінально каране самоправство за нижчевикладених обставин.

Обвинувачений 18.01.2017, приблизно о 01.00 год., перебуваючи за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_9 , з якою він підтримував близькі стосунки, у квартирі АДРЕСА_3 , звернув увагу на мобільний телефон марки «Lenovo A 6020», на який надійшов вхідний дзвінок. У зв`язку з цим ОСОБА_10 вирішив відповісти на дзвінок, у результаті почув у слухавці голос чоловіка, який просив покликати до телефону ОСОБА_9 .

Пізній час для телефонного дзвінку викликав у ОСОБА_10 почуття ревнощів, внаслідок чого у обвинуваченого виник умисел на самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій відносно майна, що належить ОСОБА_9 .

Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що його дії носять самовільний характер, взяв зі столу мобільний телефон марки «Lenovo A 6020», вартістю 4444, 90 грн., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 20 грн., з 40 грн. на рахунку, в якому зберігалась важлива для ОСОБА_9 інформація, а саме номери мобільних телефонів, фотографії, смс-повідомлення тощо.

Потерпіла намагалася відібрати у ОСОБА_10 вищевказаний мобільний телефон, однак телефон впав на підлогу, через що був пошкоджений.

ОСОБА_10 , взявши зазначений телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши своїми діями значної шкоди потерпілій.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений свою вину за пред`явленим обвинуваченням беззаперечно визнав, дав показання по суті висунутого обвинувачення, які як в цілому, так і в окремих деталях відповідають обставинам, викладеним у цьому вироку. Крім того додав, що, вчиняючи вищезазначені дії, корисливих мотивів не мав. Свій вчинок пояснив ревнощами, оскільки ОСОБА_9 на той час підтримувала з ним сімейні стосунки і він припускав, що телефоном потерпіла користується для спілкування з іншим чоловіком. У подальшому телефон він відремонтував та згодом здав до ломбарду, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі.

Потерпіла ОСОБА_9 підтвердила показання обвинуваченого щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення, зазначивши, що телефон їй повернутий, претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.01.2017 потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що 18.01.2017, приблизно о 01.00 год. після уходу її знайомого виявила відсутність свого мобільного телефону.

Згідно з протоколами від 30.01.2017 та 02.02.2017 здійснені огляди мобільного телефону «Lenovo A 6020».

Постановою від 30.01.2017 вказаний телефон визнаний речовим доказом та повернутий потерпілій для подальшого зберігання.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши письмові докази, вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого за ст. 356 КК України прокурором кваліфіковані правильно, як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій, правомірність яких оспорюються окремим громадянином та які заподіяли значної шкоди.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_10 характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України не судимий.

Обставини, які відповідно до ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст. 65 КК України враховує обставини та мотив скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, особу обвинуваченого.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, його ступеню тяжкості, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що покарання у виді штрафу здатне вплинути на обвинуваченого та виправити поведінку останнього. Тому суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у виді штрафу у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Під час досудового розслідування процесуальні витрати не понесені, речовий доказ повернутий потерпілій.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 53, 65 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Lenovo A 6020», переданий потерплій ОСОБА_9 , залишити останній як власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1