Справа № 405/48/18
Провадження №1-кп/405/5/18
У Х В А Л А
м. Кропивницький 20 червня 2018 року

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої особи ОСОБА_4 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2016 № 0013604 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта не повна середня, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не має судимості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

судом у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Прокурором вказано на доцільність продовження строку обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з огляду на те, що ризики переховування від суду не зменшився, оскільки під час досудового розслідування обвинувачений порушив умови запобіжного заходу у виді домашнього арешту, виїхав до м. Києва, ухилявся від слідства, перебував у розшуку. Потерпіла особа та її представник підтримали позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 заперечили щодо продовження строку дії запобіжного заходу, просили обрати інший, більш м`який запобіжний захід. Вказали на те, що заявлені прокурор ризики не доведені, обвинувачений зробив для себе належні висновки те не має наміру переховуватися від суду. Надали на адресу суду довідку про стан здоров`я обвинуваченого, посилаючись на яку вказали, що ОСОБА_6 потребує обстеження та лікування у медичному закладі, тому просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд зазначає:

Обвинуваченому ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18.12.2017. Застосування такого запобіжного заходу обвинуваченому мотивовано тим, що останній систематично порушував законні вимоги слідчого про обов`язок явок на проведення слідчих дій з участю підозрюваного, у зв`язку з чим двічі оголошений у державний розшук. Підозрюваний умисно порушив умови домашнього арешту та тривалий час переховувався від органу досудового розслідування. Йому застосований запобіжний захід у виді тримання під домашнім арештом, але такий захід забезпечення позитивно не вплинув на дії підозрюваного та не зміг запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний ОСОБА_6 знову порушив умови застосованого запобіжного заходу у виді тримання під домашнім арештом, почав переховуватись, на телефонні дзвінки слідчого не відповідав, постійно змінював місця тимчасового проживання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд вважає доведеним стороною обвинувачення існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду.

Такого висновку суд дійшов зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Під час досудового розслідування обвинуваченому застосовувався більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, який ОСОБА_6 порушив та переховувався від слідства. Наведене свідчить про те, що інші запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не здатні забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність або зменшення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стороною захисту суду не надані належні та допустимі докази неможливості надання обвинуваченому медичної допомоги в умовах перебування в Кропивницькій УВП № 14, зокрема шляхом переведення для обстеження та лікування до інших закладів, як і докази того, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись під вартою.

З огляду на викладене та те, що на даний час, судовий розгляд кримінального провадження не закінчений, суд вважає, за доцільне продовжити ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України не зможуть запобігти доведеному ризику та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

продовжити строк застосованого відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 14 год. 00 хв. 20 червня 2018 року до 14 год. 00 хв. 19 серпня 2018 року.

Копію ухвалу направити до ДУ Кропивницька УВП (№14).

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9