справа № 216/2268/18
ВИРОК
01 серпня 2018 року Центрально-Міський районний суд
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, який має професійно-технічну освіту, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді механіка-водія 2 танкового взводу 2 танкової роти 1 танкового батальйону у військовому званні «солдат», учасника бойових дій, раніше не судимий, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , -
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
учасників кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31 серпня 2016 року ОСОБА_3 уклав контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №333 від 08.10.2016 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду механіка-водія З танкового взводу 3 танкової роти 2 танкового батальйону.
Відповідно до довідки, затвердженої начальником Центрального військового клінічного санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за вих. №3190 від 13.01.2018 року солдат ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у Центральному військовому клінічному санаторії « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за путівкою №935 терміном з 25.12.2017 по 14.01.2018.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №°2232-ХІІ від 25.03.1992 з 31.08.2016 року солдат ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІV від 24 березня 1999 року, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Крім того, Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VІІІ від 15.01.2015, відповідно до ст. 106 ч. 1 п. п. 1, 17, 20, ст.112 Конституції України та ст.ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Дніпропетровської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Разом з тим, солдат ОСОБА_3 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу, в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 15 січня 2018 року без поважних причин не прибув з лікувального закладу на ранкове шикування о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення нез`явлення вчасно до військової частини без поважних причин з лікувального закладу в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, солдат ОСОБА_3 , 15 січня 2018 року не прибув до військової частини НОМЕР_1 та незаконно перебував поза її межами до 07 лютого 2018 року, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
07 лютого 2018 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, самостійно та з власної ініціативи з`явився до військової частини НОМЕР_1 , чим припинив вчинення вказаного злочину.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем військової служби за контрактом.
Підозрюваний ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК є тяжким злочином, особу підозрюваного, який являється учасником бойових дій, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання: з`явлення з зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним винуватості, сторони дійшли згоди про призначення покарання ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Сторони, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його з`явлення із зізнаннями, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, сторони погоджуються, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування ним покарання. У зв`язку із цим, керуючись положенням ст. 75 КК України, сторони погоджуються звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, тобто повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підозрюваний розуміє, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є:
для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України.
підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими.
для підозрюваного чи обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п. 1 ч.4 ст.474 КПК України.
Підозрюваному. при укладенні угоди роз`яснені правила ст.ст.394,424,473,474,476 КПК України, а також він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.3891 КК України.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 407 КК України та підтвердив добровільність укладення угоди.
Судом роз`яснено ОСОБА_3 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, він має права передбачені ст. 474 ч. 5 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався поясненнями обвинуваченого, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Укладена угода повністю відповідає вимогам ст. 469 ч.ч. 2, 4 КПК України, та може бути затверджена судом, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
Керуючись ст. ст. 474, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним та призначити узгоджене сторонами покарання за ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три роки).
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу, протягом тридцяти днів з дня проголошення: обвинуваченою, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

СУДДЯ: