Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 вересня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0001056 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою загальною освітою, неодруженого, непрацюючого, засудженого вироком Сарненського районного суду від 21 червня 2018 року за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Своє рішення суд мотивував тим, що оскільки на момент подання до суду обвинуваченим заяви про застосування амністії минуло більше трьох місяців з дня опублікування Закону заяву подано безпідставно по закінченню дії Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому застосування до ОСОБА_6 амністії є неможливим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необгрунтованою у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що Закон України «Про амністію у 2016 році» не містить положень щодо строку його дії, а тому його дія в часі по відношенню до діянь, що вчинені до набуття ним чинності, необмежена в часі. Зміст вказаного закону не містить заборони застосування амністії у відношенні осіб, які подали відповідні заяви по закінченню вказаного 3-місячного терміну.

Просить ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року скасувати, та застосувати щодо нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» і звільнити його від відбування призначеного основного та додаткового покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Оскільки відповідно до ст.18 Закону України «Про амністію у 2016 році» цей закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і підлягає виконанню протягом трьох місяців. Оскільки на момент подання до суду обвинуваченим заяви про застосування амністії минуло більше трьох місяців з дня опублікування Закону заяву подано безпідставно по закінченню дії Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому застосування до ОСОБА_6 амністії є неможливим. Просить ухвалу Сарненського районного суду від 21 червня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», думку потерпілої ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_9 щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін, думку прокурора ОСОБА_5 , який не заперечував щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відмовляючи у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції послався на ст.18 Закону України «Про амністію у 2016 році». А тому, на думку суду, оскільки заяву про застосування до обвинуваченого вказаного Закону до суду подано лише 04 липня 2018 року, тобто закінчилася дія вказаного Закону, тому застосування до ОСОБА_6 амністії відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» є неможливим.

Колегія суддів вважає, що твердження суду про неможливість застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з закінченням дії вказаного Закону є необґрунтованими та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Питання про застосування амністії суд вирішує відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Згідно п.«в» ч.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:

в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, з необережності, має на утриманні одну малолітню дитину, якій не виповнилось 18 років та не позбавлений батьківських прав - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, а тому підпадає під дію п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 . Закону України «Про амністію у 2016 році» та вважає прийняте ним рішення незаконним та необґрунтованим.

На підставі цього, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає до задоволення та відповідно до вимог п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року він підлягає звільненню від відбування призначеного судом основного та додаткового покарання.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного та додаткового покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали.

Головуючий суддя: _________________ ОСОБА_1

Судді:______________С. ОСОБА_11 _________________Т.І.Збитковська