Справа № 742/3245/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/25/18
Категорія - скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

його представника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2018 року про накладення арешту на майно,-

У С Т А Н О В И Л А:

До Прилуцького міськрайонного суду звернувся слідчий Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області про арешт майна у досудовому розслідуванні кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001591 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2018 року клопотання слідчого задоволено частково. Накладено арешт на майно, а саме: 9 колод деревини породи дуб, одна колода з яких знаходиться у транспортному засобі «Volkswagen» модель «LT 35» д.н.з. НОМЕР_1 , а 8 колод передано на відповідальне зберігання ДП ДГ «Івківці» в особі ОСОБА_9 , котрі були вилучені під час проведення огляду місця події 24.09.2018.

Накладено арешт на автомобіль «Volkswagen» модель «LT 35» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , котрий був вилучений під час проведення огляду місця події 24.09.2018, і який переданий на відповідальне зберігання власнику майна з правом особистого використання.

Задовольняючи клопотання слідчого частково, суд вказав, що тимчасово вилучене майно автомобіль «Volkswagen» модель «LT 35» д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 з метою уникнення порушення її права користування даним майном.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати в частині передачі майна транспортного засобу та накласти арешт на автомобіль «Volkswagen» модель «LT 35» д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказав, що необхідність звернення з клопотанням про накладення арешту на автомобіль зумовлена тим, що даний транспортний засіб використовувався для перевезення незаконно здобутої деревини, тобто є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та з метою запобігти цього приховуванню, знищенню та відчуженню. Крім того, для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, необхідно провести ряд криміналістичних експертиз із даним транспортним засобом. Не застосування арешту на вилучене майно може призвести до його приховування, підміни, що може перешкодити кримінальному провадженню. Зазначив, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, власника майна та його представника, які вказували на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, що слідчим СВ Прилуцького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_10 проводиться розслідування у кримінальному провадженні № 0001591 з початковою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.246 КК України.

Постановою слідчого від 24.09.2018 автомобіль «Volkswagen» модель «LT 35» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 24.09.2018 незаконно здобуту деревину, а саме 9 колод деревини породи «дуб», одна з яких знаходиться у вище вказаному транспортному засобі, визнано речовими доказами у відповідному кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Volkswagen» модель «LT 35» д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 реєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично транспортним засобом користується ОСОБА_11 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Проте, ані саме клопотання слідчого, ані додані до нього органом досудового розслідування документи, ані апеляційна скарга прокурора не містять таких відомостей.

Згідно статті 173 КПК України, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З урахуванням вказаних норм, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в повній мірі перевірені всі обставини справи, а як наслідок прийнято обґрунтоване рішення.

Крім того, викладені в апеляційній скарзі прокурора вимоги та їх обґрунтування не узгоджуються з її резолютивною частиною, в якій не визначено спосіб арешту майна, а лише є прохання про скасування ухвали слідчого судді та про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 170, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2018 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4