ВЕРХОВНИЙ СУД
КАСАЦІЙНИЙ КРИМІНАЛЬНИЙ СУД
справа № 187/655/15-к
провадження № 51-983км18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2018 року м. Київ
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за частиною 1 статті 309 та частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК).
Оскаржені судові рішення
1. За вироком місцевого суду ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за частиною 2 статті 121 КК на строк 8 років; за частиною 1 статті 309 КК на строк 1 рік. На підставі статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим засудженому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
2. ОСОБА_6 визнано винуватим в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілої, а також у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту за обставин, детально викладених у вироку.
3. Судом установлено, що 06 листопада 2013 року протягом дня приблизно до 18:30 за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних стосунків завдав своїй матері ОСОБА_7 близько 20 ударів руками по голові та обличчю, чим заподіяв останній численних травм, що у своїй сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями. Внаслідок закритої черепно-мозкової травми ОСОБА_7 померла в лікарні.
4. Крім того, приблизно у вересні 2013 року на звалищі поблизу смт Магдалинівки Дніпропетровської області ОСОБА_6 зірвав листя коноплі, які переніс за місцем свого проживання, де висушив та подрібнив рослинну сировину, виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. У подальшому 30 листопада 2013 року в ході обшуку у квартирі, де мешкав ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено два пакети з канабісом вагою 8,864 г та 24,61 г (у перерахунку на суху речовину), які останній зберігав без мети збуту.
5. Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 23 серпня 2016 року залишив без змін вирок щодо ОСОБА_6 .
Вимоги і доводи касаційної скарги

6. У касаційній скарзі з доповненнями засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення і закрити кримінальне провадження за відсутності події злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК.
7. Законність свого засудження за частиною 1 статті 309 КК ОСОБА_6 не оспорює.
8. Засуджений вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки зібраним доказам, унаслідок чого дійшов хибного висновку про доведеність його винуватості в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій та безпідставно ухвалив обвинувальний вирок у цій частині.
9. Суть доводів скарги зводиться до того, що через неповноту досудового слідства та судового розгляду судами не спростовано його версії про те, що травми, які призвели до смерті потерпілої, утворилися внаслідок неодноразового її падіння з ліжка.
10. На обґрунтування своєї позиції засуджений вказує на те, що суд допитав лише п`ятьох свідків із 24-х заявлених стороною захисту, а також безпідставно відмовив у призначенні комісійної судово-медичної експертизи. Звертає увагу на суперечливість показань свідків щодо факту його перебування у квартирі під час приїзду швидкої допомоги до потерпілої, а також кількості наявних у неї тілесних ушкоджень.
11. Також ОСОБА_6 скаржиться на порушення його права на захист, оскільки слідчий увів його в оману щодо відсутності в нього права на захисника впродовж досудового розслідування, а також відмовив в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження. Вважає, що суд першої інстанції при новому розгляді справи не врахував висновків апеляційного суду, викладених в ухвалі від 29 квітня 2015 року.
12. Крім того, засуджений стверджує, що апеляційний суд не розглянув належним чином його апеляційної скарги і ухвалив рішення, яке не відповідає положенням ст. 419 Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК).
Позиції сторін

13. Учасникам провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
14. Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги та просив залишити судові рішення без зміни, вважаючи їх законними і обґрунтованими.
Оцінка Суду

15. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
16. Відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема неповноти судового розгляду, суд касаційної інстанції не вправі приймати рішення про скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень.
17 Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений посилається на неповноту судового розгляду і просить доказам у справі дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, тоді як перевірку цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесено.
18 Разом із тим, у результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК, зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК.
19. Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу: показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які увечері 06 листопада 2013 року бачили на голові та обличчі потерпілої ОСОБА_7 рани та гематоми; показань свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила, що при огляді в лікарні у потерпілої було встановлено ознаки черепно-мозкової травми та перелому основи черепа, а також повідомила, що, зі слів хворої, тілесні ушкодження їй завдав ОСОБА_6 ; висновку судово-медичних експертизи трупа № 2008/311-Е від 27 листопада 2013 року, відповідно до якого виявлені в потерпілої тілесні ушкодження було заподіяно тупими твердими предметами, можливо, кулаками. Крім того, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд взяв до уваги показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які повідомили про факти прояву агресії та застосування до потерпілої фізичної сили з боку засудженого. Також суд оцінив у сукупності з іншими наявні у справі письмові докази, зміст яких детально відображено у вироку.
20. Усупереч посиланням у касаційній скарзі, судовими інстанціями було ретельно перевірено версію засудженого щодо можливості утворення тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок її падіння з ліжка, і цю версію обґрунтовано визнано такою, що спростовується матеріалами справи. Зокрема, свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 заперечили факти падіння потерпілої з ліжка під час її лікування в Магдалинівській ЦРЛ та наявності в останньої тілесних ушкоджень. Крім того, судовий експерт ОСОБА_18 підтвердив висновок судово-медичної експертизи та детально роз`яснив, чому виявлені в ОСОБА_7 численні прижиттєві травми не могли утворитися від падіння на підлогу, а були заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею.
21. Суд визнав недоцільним розшук та допит свідків, які, на думку засудженого, могли би підтвердити факт падіння потерпілої з ліжка під час перебування її в медичному закладі, адже їхні показання не могли вплинути на встановлені судом фактичні дані щодо обставин отримання потерпілою тілесних ушкоджень. Крім того, сторона захисту не вказала, яких саме свідків потрібно допитати, і не надала жодної інформації про них.
22. Таким чином, доводи засуджено про те, що суди безпідставно відмовили стороні захисту в допиті певних свідків, мають бути відхилені.
23. Отже, суд упродовж розгляду справи з`ясував усі передбачені статтею 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано визнав отримані докази достатніми для встановлення висновку про подію злочину та доведеність винуватості ОСОБА_6 у його вчиненні.
24. Установлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого засудженим, отримали правильну правову кваліфікацію за частиною другою статті 121 КК.
25. Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи засудженого про порушення районним судом вимог частини 3 статті 415 КПК, оскільки, як убачається зі змісту вироку, висновки та мотиви апеляційного суду, викладені в ухвалі від 29 квітня 2015 року, було належним чином враховано при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.
26. Призначене засудженому покарання за кожен злочин окремо та за їх сукупністю відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів. Правильність застосування статті 71 КК при визначенні засудженому остаточного покарання в касаційній скарзі не оспорюється.
27. Таким чином, вирок суду першої інстанції відповідає положенням статей 370, 373, 374 КПК, а доводи скаржника про протилежне є безпідставними.
28. Крім того, доводи засудженого, аналогічні викладеним в його касаційній скарзі, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх необґрунтованими, навівши докладні мотиви у своєму висновку. Апеляційний суд при перегляді вироку не порушив вимог статей 404, 405 КПК й ухвалив рішення з урахуванням приписів ст. 419 цього Кодексу.
29. З огляду на викладене доводи засудженого щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку та про суворість призначеного покарання слід відхилити, а його касаційну скаргу залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд,
ухвалив:
Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3