Справа № 581/342/18
Провадження № 1-кп/581/43/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2018 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

в присутності прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000134 відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Лебедин Сумської області, місце мешкання: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше судимого вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 червня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 липня 2016 року звільненого від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

У середині грудня 2013 року, точна дата та час встановлені не були, ОСОБА_6 , перебуваючи в господарстві нині покійного сусіда ОСОБА_7 на прохання останнього та здійснюючи нагляд за його господарством за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу до будинку, діючи умисно, таємно, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, повторно, оскільки в травні 2013 року вчинив крадіжку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання наслідків, вчинив крадіжку алюмінієвої сковорідки, зарядного пристрою до мобільного телефону, металевого товкачика, ліхтаря, чохла до фотоапарату, всього на загальну суму 244 грн. 60 коп. Викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме приніс до себе до дому та залишив у господарстві.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями, що виразились в таємному, з корисливою метою, повторному викраденні побутових речей загальною вартістю 244 грн. 60 коп., ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто крадіжку, кваліфікуючою ознакою якої є повторність.

Під час досудового розслідування 21 травня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_7 , була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

22 травня 2018 року обвинувальний акт із зазначеною угодою про примирення надійшли до суду.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, попросив вибачення у потерпілої, відшкодував потерпілій матеріальну шкоду в узгодженому сторонами розмірі 2000 грн. та компенсував потерпілій вартість переїзду з м. Харків. Також сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди) із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та потерпіла підтримали угоду про примирення, просили її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що угода про примирення підлягає затвердженню.

Представник органу з питань пробації також вважав, що угода підлягає затвердженню.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 . Суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом також роз`яснено ОСОБА_6 те, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального і Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, добровільно відшкодував шкоду, а також відсутність обставин, що обтяжують його покарання. За місцем проживання обвинувачений характеризується як особа, щодо якої компрометуючих матеріалів не надходило, згідно ст. 89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, на даний час не працює.

ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженої міри і виду покарання. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

У ході досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 21 травня 2018 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

Речові докази: алюмінієва сковорідка з чорною пластиковою ручкою та кришкою, зарядний пристрій до мобільного телефону Флай, металевий товкачик, ліхтар чорного кольору Duracell, неробочий телевізор «Thomson», чохол сірого кольору до цифрового фотоапарату, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Липоводолинського ВП ГУНП України в Сумській області, повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 589 грн. 68 коп. судових витрат.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На виконання вимог ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1