ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2018 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.05.2018 року за № 0002143 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, вдови, працює неофіційно, раніше судимої, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
12.05.2018 року, приблизно о 18-10 годині, ОСОБА_4 , знаходячись у торгівельній залі приміщення магазину «Gropp Town», розташованого в ТРК «Караван» за адресою: м. Харків, Героїв Праці, 7, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиці магазину належне ДП «ЛПП Україна» AT «ЛПП» майно, а саме, босоніжки жіночі артикул «ТН072», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2310 від 30.05.2018 - 849 грн., теніску жіночу артикул SR769, вартістю - 199 грн., футболку жіночу артикул ГА059, вартістю - 319 грн., а всього на загальну суму 1367 грн., які в подальшому сховала до своєї сумки чорного кольору, яка висіла у неї на плечі. Після чого, ОСОБА_4 , не маючи наміру сплачувати кошти за вказаний товар, залишила приміщення магазину «Сгорр Town», пройшовши через касову зону та антикрадіжні рамки, не розрахувавшись за вищевказані речі та намагалась залишити ТРК «Караван». Однак, довести свій злочинний умисел до кінця не змогла з причин, не залежних від її волі, так як після виходу з магазину «Сгорр Town» з неоплаченим товаром, була зупинена співробітниками магазину. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 могла спричинити ДП «ЛПП Україна» AT «ЛПП» матеріальну шкоду на загальну суму 1367 грн.

Допитана у судовому засіданні у якості обвинуваченої ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому їй злочину визнала повністю, розкаялася та дала суду свідчення про обставини скоєння злочину, як про це викладено в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаюється, майно потерпілому було повернуто, просить строго її не наказувати та врахувати всі особисті її обставини.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їй положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачена вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 доказана повністю та її дії за ч 2.ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, розмір заподіяної шкоди, повернення майна потерпілому, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченої та її життя.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судима: 18.11.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч.4 КК України до З років 6 місяців позбавлення волі (перегляд вироку 27.01.2015 Жовтневим р/с м. Харкова на підставі ст.6 Закону України «Про амністію» від 08.04,2014 не відбута частина покарання скорочена на 1/2; повторно переглянуто вирок 08.12.2015 Жовтневий р/с м. Харкова на підставі ч. 4 ст.70 УК України, ч. 1 п.1 ст.537, ч.2 ст.539 КПК України, ч. 4 ст.70 КК України к призначеному покаранню за вироком Ленінського р/с м. Харкова від 18.11.2014 частково приєднано не відбуте покарання за вироком Московського р/с м. Харкова від 23.10.2013, Орджонікідзевського р/с м. Харкова від 29.01.2014, Дзержинського р/с м. Харкова від 11.02.2014 і призначено остаточне покарання 3 роки 9 місяців позбавлення волі; повторний перегляд вироку 22.01.2016 Жовтневим р/с м. Харкова на підставі ч.5 ст.72 КК України (зарахований строк попереднього ув`язнення з 11.02.2014 по 27.02.2014, з 15.04.2014 по 22.12.2014 із розрахунку 1/2), звільнена 19.02.2016 з Харківської установи виконання покарань №27, на підставі рішення Жовтневого р/с м. Харкова від 11.02.2016 згідно ст.ст. 6, 11 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014; притягнута до кримінальної відповідальності 21.10.2016 Харківською місцевою прокуратурою №1 за ч.2 ст. 185 КК України; 27.09.2017 притягнута до кримінальної відповідальності Слобідським ВП ГУ НП в Харківській області за ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, згідно представлених до суду даних відносно ОСОБА_4 винесено вирок Дзержинського районного суду м. Харкова в 2018 році, однак матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою направлені до апеляційного суду Харківської області і станом на час розгляду даної справи апеляційна скарга на вирок відносно ОСОБА_4 не розглянута, а вирок 2018 року, який і не був наданий ані органу досудового розслідування, ані суду, не набрав законної сили.

Конституцією України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст. 62).

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно з вимогами ст. 88 ч. 1 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Таким чином, до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою. Це, зокрема, означає, що суди не мають права призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України при наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини у рішенні в справі «Аллене де Рібемон проти Франції».

Враховуючи вищезазанчене, суд приходить до висновку про розгляд кримінальної справи відносно ОСОБА_4 в даному судовому засіданні на підставі даних, які містяться в матеріалах справи.

При цьому суд зазначає, що наявність відносно ОСОБА_4 іншого вироку, що не набрав законної сили, не є перешкодою для винесення вироку по справі, що розглядається, враховуючи п.11 ч.1 ст. 537 КПК України, якою передбачена можливість суду під час виконання вироків вирішувати питання про застосування покарання за наявністю кількох вироків.

Вивченням особи ОСОБА_4 також встановлено, що вона є вдовою, проживає разом з сім*єю (братом, сином, який закінчив вищий навчальний заклад, батьком, цивільним чоловіком) в м. Харкові, де і зареєстрована, на обліку у психіатра не перебуває, в наркологічному диспансері перебуває на обліку з 2009 року з діагнозом «синдром залежності від психостимуляторів», з її слів працює неофіційно реалізатором, хронічних захворювань не має.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій в межах пред*явленого обвинувачення, суд враховуючі всі обставини, встановлені судом, вважає за необхідне обрати їй покарання в межах санкцій статті, інкримінованої їй, а саме у вигляді позбавлення волі, не застосовуючи максимального покарання, визначеного санкцією даної статті.

Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї в силу п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлено.

Суд також вважає за необхідне керуючись ст.ст. 118, 122, 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 572 грн.

Визначений відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2018 року суд вважає за необхідне залишити без зміни та продовжити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

Ухвалив :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.2 ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази по справі, передані потерпілому на зберігання залишити у його користуванні.

Речові докази (диск з відеозаписом), який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 з забороною ОСОБА_4 залишати житло у період часу з 22-00 год. до 06-00 год. залишити без зміни та продовжити до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили скасувати.

Під час строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на ОСОБА_4 наступні обов*язки: прибувати до суду за першою вимогою, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22-00 год. до 06-00 год.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 572 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1