"26" вересня 2018 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі адвоката - ОСОБА_3 ,
Так, зазначила, що з мотивувальної частини ухвали слідчого судді про арешт майна стало відомо, що підставою для його накладення стало нібито існування розумних підозр вважати, що грошові кошти є доказом злочину та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а метою відповідно - збереження таких речових доказів.
Адвокат вказала, що арештовані грошові кошти у будь-якому випадку не можуть вважатися доказом у кримінальному провадженні, оскільки вони на законних підставах належать дружині підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , яка не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження.
Грошові кошти у сумі 200 000 (двісті тисяч) доларів США та 52 800 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот) гривень до моменту їх вилучення 24.06.2018 року в ході огляду автомобіля VOLVO CX90, реєстраційний номер НОМЕР_2 , постійно зберігалися у сейфі, що знаходиться в дачному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .
У вказаному вище сейфі постійно знаходилися на зберіганні грошові кошти у сумі 29 000 (двадцять дев`ять тисяч) доларів США, отримані ОСОБА_4 від батька її чоловіка - ОСОБА_7 , внаслідок продажу останнім трикімнатної квартири АДРЕСА_2 .
Крім вище вказаних грошових коштів, у сейфі знаходилися також і частина власних заощаджень ОСОБА_4 , а саме грошові кошти у сумі 1 000 (одна тисяча) доларів США та 52 800 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот) гривень.
Адвокат також вказала, що право власності ОСОБА_4 на грошові кошти, вилучені в ході огляду автомобіля в момент його користування ОСОБА_6 , підтверджені останнім.
Всі грошові кошти, які на законних підставах належать ОСОБА_4 , у жодному випадку не можуть бути доказом у кримінальному провадженні, що здійснюється відносно ОСОБА_6 , оскільки вони не були набуті протиправним шляхом, не є знаряддям злочину, об`єктом кримінально протиправних дій та не містять на собі жодних слідів кримінального правопорушення, а тому і мета їх збереження відсутня.
Виявлення грошових коштів у розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США та 52 800 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот) гривень в ході огляду автомобіля пов`язане з тим, що 24 червня 2018 року ОСОБА_6 забрав усі вище вказані грошові кошти з сейфу, поклав їх у автомобіль та поїхав на ньому у невідомому напрямку.
Мета арешту грошових коштів - збереження речових доказів відсутня, а подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не виправдовує потреб досудового розслідування, не може забезпечити виконання жодного завдання слідчого у кримінальному провадженні.
Заявниця також вказала, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів ОСОБА_4 не відповідає вимогам розумності та співрозмірності, а також не враховує наслідки такого арешту для його законного власника - ОСОБА_9 .
Однак, наразі виконати свої зобов`язання перед ОСОБА_8 за Договором завдатку, ОСОБА_4 позбавлена можливості внаслідок накладеного арешту на грошові кошти.
У судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 доводи клопотання підтримала у повному обсязі.
Прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилась. 25.09.2018 подала до суду заяву, у якій просила відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що органом досудового розслідування перевіряється версія щодо вчинення ОСОБА_6 злочинів з корисних мотивів та грошові кошти мають доказове значення у справі (а.с.37-38).
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_11 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилася. 24.09.2018 подала до суду заяву, якою просила розглядати клопотання без участі слідчого. Проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не має жодного документального підтвердження, що власником вилучених грошей є саме вона. У зв`язку з тим що досудове розслідування триває, перевіряється версія щодо вчинення ОСОБА_6 вказаних злочинів з корисних мотивів, а також не отримані висновки призначених по справі експертиз, вирішення питання щодо долі автомобіля та грошових коштів є передчасним на даному етапі. Грошові кошти та автомобіль визнані речовими доказами (а.с.26, 27-38).
Слідчий суддя, вислухавши пояснення адвоката, дослідивши надані докази, приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , виходячи з наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2018 накладено арешт на вилучені 24.06.2018 в ході огляду автомобіля VOLVO CX90, реєстраційний номер НОМЕР_2 , грошові кошти в кількості: 20 пачок по 100 штук (кожна) номіналом 100 доларів США загальною сумою 200 000 (двісті тисяч) доларів США; купюри номіналом 500 гривень у кількості 96 штук загальною сумою 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень; купюри номіналом 200 гривень у кількості 24 штук загальною сумою 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень, які упаковані у полімерний пакет експертної служби №4331511 (а.с.7-10).
Згідно мотивувальної частини зазначеної ухвали, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що вилучене відповідно до протоколів огляду місць подій від 24.06.2018 року та протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.06.2018, майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
В мотивувальній частині ухвали також вказано, що 24.06.2018 року в період часу з 11-50 год. до 22-30 год. проведено огляд автомобіля VOLVO CX90 реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ході огляду якого було вилучено, крім іншого, грошові кошти в сумі 200 000,00 доларів США та 52 800 грн.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Стороною обвинувачення доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного нерухомого майна.
Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Вищевказаний захід забезпечення має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом.
Доказів, які б підтверджували правомірність походження вищевказаних грошових коштів та їх належність саме дружині підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_4 , на час розгляду клопотання суду не надано.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, слідчі дії в обсязі, необхідному для встановлення об`єктивної істини по справі тривають. Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2018, відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано.
Навпаки, як зазначають слідчий та процесуальний керівник у кримінальному провадженні на даний час слідчі дії у кримінальному провадженні тривають та не перевірена версія щодо вчинення ОСОБА_6 вказаних злочинів з корисних мотивів.
Отже, застосований арешт майна не втратив своєї потреби до теперішнього часу, оскільки у разі скасування арешту майно може бути відчужено невизначеному колу осіб.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Крім того слідчий суддя критично ставиться до наданого Договору завдатку від 20.03.2018р., оскільки при його укладенні не були дотримані вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а тому неможливо достовірно встановити наміри сторін щодо виконання умов договору.
Враховуючи викладене, на теперішній час клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 є передчасним та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1