Справа № 359/3586/18
Провадження № 1-кс/359/973/2018
У Х В А Л А
Іменем України
10 травня 2018 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , затриманої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Російської Федерації, уродженки м. Владивосток Російська Федерація, заміжньої, працюючої, паспорт громадянки Російської Федерації серії НОМЕР_1 , про застосування тимчасового арешту, -
в с т а н о в и в :
Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся 10.05.2018 року до суду з даним клопотанням відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманої представниками ОКПП «Київ» ДПС України 08.05.2018 року о 17 год. 30 хв.

Так, згідно клопотання, 08.05.2018 об 17 год. 30 хв. в пункті пропуску для повітряного сполучення «Бориспіль» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України під час оформлення пасажирів рейсу сполученням № 392 «Делі-Київ» виявлено та затримано громадянку Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у відповідності до спрацювання бази даних Інтерпол з індексом «Арешт» значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених статтями КК РФ.
Відповідно постанови про притягнення в якості обвинуваченого від 06.02.2018 року ухваленої слідчим по особливо важливим справам відділу по розслідуванню особливо важливих справ слідчого управління Слідчого комітету РФ по Приморському краю, громадянку Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто в якості обвинуваченого та пред`явлено їй обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК РФ.
Згідно постанови від 02.03.2018 року ухваленої суддею Ленінського районного суду м. Владівосток, Російська Федерація, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.
Також, постановою про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук від 14.02.2018 року, винесеної старшим оперуповноваженим ОУР ОП № 2 УМВС Росії по місту Владівосток, громадянку Російської Федерації ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук в цілях її видачі. Розшук оголошено на території усіх країн учасників Інтерполу.
Відповідно інформації компетентних органів Російської Федерації ОСОБА_6 , розшукується за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК РФ (залучення до заняття проституцією вчинені організованою групою або стосовно неповнолітнього), який в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч. 3 ст. 303 КК України (сутенерство або втягнення особи в заняття проституцією вчинені щодо неповнолітнього або організованою групою) та є тяжким злочином, максимальний строк покарання за який передбачено у вигляді до 7 років позбавлення волі, а тому є екстрадиційними.
Строк давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинення нею злочинних діянь, відповідно ст. 49 КК України, не закінчився.
Документом, що підтверджує особу затриманої є її паспорт громадянки Російської Федерації серії НОМЕР_1 , який вилучено у останньої в момент затримання 08 травня 2018 року.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити його. Додатково пояснив, що під час оформлення протоколу затримання ОСОБА_6 їй було на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1727 забезпечено захисника ОСОБА_7 , залучено перекладача з української на російську мову, роз`яснено причини і підстави затримання, вручено пам`ятку про права та обов`язки, складені російською мовою. Безоплатний захисник був присутнім під час всієї процедури оформлення протоколу затримання, проте в присутності двох понятих відмовився підписувати відповідні графи, оскільки ОСОБА_6 усно повідомила про намір відмовитись від нього та залучити власного захисника, проте такої заяви до закінчення слідчих дій по складанню протоколу письмово не вчиняла. В присутності ОСОБА_7 інші захисники до ОСОБА_6 не прибули, тому безоплатних захисник залишився та супроводжував слідчу дію від самого початку і до самого кінця. Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_4 прибули для надання правової допомоги затриманій одразу до поліції. До ОКПП вони не прибували і перешкод у їх доступі до ОСОБА_6 зі сторони працівників аеропорту Бориспіль не вчинялось.
Затримана ОСОБА_6 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та пояснила, що з жовтня 2017 року виїхала з території Російської Федерації і під час перетину кордону до неї зі сторони працівників прикордонної служби запитань не було. Про те, що її визнано обвинуваченою у кримінальній справі та оголошено в розшук, не знала. Під час затримання перебувала в стресовому стані, плакала. Достеменно хід подій, які відбувались і їх послідовність, пояснити не може. Надала суперечливі покази. В судовому засіданні показала, що отримувала в ОКПП пам`ятку про права і обов`язки складені російською мовою і навіть показала їх, але потім зазначила, що прав ніхто ій не роз`яснював і пам`ятку відповідну не вручав. Підтвердила факт наявності та присутності під час складання протоколу затримання безоплатного захисника ОСОБА_7 , але потім почала плутатись в показах зазначаючи, що він : був спочатку, але потім пішов до закінчення оформлення протоколу; що він взагалі не приймав участі у оформленні протоколу; що ОСОБА_7 був присутнім при оформленні протоколу, надавав роз`яснення, говорив як діяти, зазначав, що описують і вилучають. Крім того, після наданої можливості здійснити телефонний дзвінок родичам, усно повідомила, що в неї буде власний захисник ОСОБА_4 і тому бажає відмовитись від наданого безоплатного захисника, проте таку заяву напише лише в його присутності. Зазначила, що підписувати протокол її затримання відмовилась в присутності ОСОБА_7 , оскільки бажала, щоб його було складено лише в присутності її захисника. Зазначила, що на її запрошення до ОКПП прибув захисник ОСОБА_4 , проте його не допустили до неї. Письмову заяву щодо відмови від безоплатного захисника та залучення її захисника ОСОБА_4 все-таки потім написала.

Захисник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив відмовити в його задоволенні з підстав грубого порушення процедури затримання ОСОБА_6 в частині незабезпечення можливості скористатись правом на захист, незабезпечення належного захисника про якого вона клопотала та повідомляла слідчим ОКПП, ненадання перекладача з української на російську мову, не забезпечено затриманій роз`яснення її прав та обов`язків. Разом з тим повідомив, що як тільки дізнався про затримання ОСОБА_6 прибув до поліції. При оформленні протоколу затримання участі не приймав, в ОКПП при аеропорту Бориспіль не прибував.

Заслухавши пояснення прокурора, затриманої та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, суддя приходить до висновку, що вказане клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Слідчий суддя при винесенні ухвали враховує положення ч. 2 ст. 29 Конституції України, згідно з якою, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленим законом.
Згідно із ст. 583 КПК України, тимчасовий арешт може бути застосовано до особи, затриманої за вчинення злочину за межами України, на підставі відповідного клопотання прокурора, яке має відповідати вимогам ч.4 ст.583 КПК України, в тому числі і в частині долучення документів на підтвердження обставин, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання.
У відповідності до ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
При цьому відповідно до ч. 4 ст. 583 КПК України, прокурор в своєму клопотанні до слідчого судді про застосування тимчасового арешту зобов`язаний надати протокол затримання особи, документи, що містять данні про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, а також документи, що посвідчують особу затриманого.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК України, тимчасовий арешт - це взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).
Крім того, тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників.
При вирішенні питання про застосування тимчасового арешту до затриманої особи суд не вивчає питання її винуватості, наявності відповідних доказів та тим паче не вирішує питання про звільнення особи від покарання призначеного вироком суду іноземної держави, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджую-ть факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.
Згідно ст.16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 р. (далі по тексту - Конвенція), у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2а статті 12 (оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони), і намір надіслати запит про видачу правопорушника. В ньому також зазначається, за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення вчинено, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи.

Запит про тимчасовий арешт надсилається компетентним органам запитуваної Сторони або дипломатичними каналами, або безпосередньо поштою, або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визнається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його запиту.

Дана Конвенція ратифікована Верховною радою України Законом України від 16 січня 1998 року за № 43/98 - вр. Уряди держави Україна та Російської Федерації підписали дану Конвенцію, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність між даними країнами зобов`язань щодо міжнародного співробітництва.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови про притягнення в якості обвинуваченого від 06.02.2018 року винесеної слідчим по особливо важливим справам відділу по розслідуванні особливо важливих справ слідчого управління Слідчого комітету РФ по Приморському краю, громадянку Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто в якості обвинуваченої та пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК РФ (а.с. 16-17).
Постановою Ленінського районного суду м. Владівосток Російької Федерації від 02.03.2018 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці (а.с. 18-22).
Також, постановою старшого оперуповноваженого ОУР ОП № 2 УМВС Росії по місту Владівосток від 14.02.2018 року обвинувачену ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук в цілях її видачі. Такий розшук оголошено на території усіх країн учасників Інтерполу (а.с. 23-24).
Відповідно до інформації компетентних органів Російської Федерації ОСОБА_6 , розшукується за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК РФ (залучення до заняття проституцією вчинені організованою групою або стосовно неповнолітнього), який в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч. 3 ст. 303 КК України (сутенерство або втягнення особи в заняття проституцією вчинені щодо неповнолітнього або організованою групою) та є тяжким злочином. Максимальний строк покарання передбачено у вигляді до 7 років позбавлення волі, а тому є екстрадиційними.
Особу затриманої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено за паспортом громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 (а.с.25) та вилучено його під час затримання.

Протокол затримання від 08.05.2018 року складений у відповідності до чинного законодавства, в присутності понятих, захисника ОСОБА_7 та перекладача. При цьому, в судовому засіданні суддя переконався, що ОСОБА_6 розуміла підстави затримання, їй роз`яснювались відповідні права та обов`язки.

Пояснення затриманої та її захисника в частині порушення права на захист, суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_6 в судовому засіданні надано суперечливі покази в частині присутності безоплатного захисника під час оформлення протоколу її затримання та обставин запрошення власного захисника.

Разом з тим, з її пояснень встановлено, що безоплатний захисник ОСОБА_7 був присутнім весь час з початку оформлення протоколу і до його завершення, оскільки ОСОБА_6 не хотіла письмово відмовитись від нього, але усно повідомляла про такий намір.

Суд вважає, що відмова від наданого безоплатного захисника була складена письмово ОСОБА_6 лише після закінчення оформлення протоколу її затримання. Доказів протилежного суду не надано.

Відтак, захисник ОСОБА_7 , знаючи про усні наміри ОСОБА_6 відмовитись від його послуг, але не маючи письмових підтверджень цьому, був присутнім під час оформлення протоколу затримання ОСОБА_6 та в присутності двох понятих відмовився від його підписання.

Суд зазначає, що в протоколі затримання ОСОБА_6 дійсно наявні підписи двох понятих, які підтвердили факт відмови безоплатного захисника ОСОБА_7 від підписання даного протоколу, проте відміток про те, що протокол складено за його відсутності, немає.

Доводи ОСОБА_6 про те, що запрошеного нею захисника не допустили до участі при оформленні протоколу її затримання нічим не підтверджено та спростовуються показами самих ОСОБА_6 та її захисника, оскільки сам адвокат ОСОБА_4 повідомив суду, що до ОКПП не прибував, а одразу приїхав до клієнтки в відділення поліції.

Наведене, на думку слідчого судді, також свідчить про те, що затримана ОСОБА_6 письмово відмовилась від безоплатного захисника ОСОБА_7 лише після завершення процедури оформлення протоколу її затримання.

З урахуванням наведеного, слідчим суддею не встановлено порушень при затриманні ОСОБА_6 та оформленні протоколу її затримання.

Суддя вважає, що права ОСОБА_6 при її затриманні були дотримані у відповідності до вимог КПК України. Сумніви щодо відповідності доданих до клопотання копій документів, їх оригіналам, у суду відсутні.
Строк давності притягнення затриманого до відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення відповідно ст.49 КК України, не закінчився.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 08.10.2004 року «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з екстрадицією» при вирішенні питання про тимчасовий арешт особи з метою її видачі іноземній державі суд повинен перевірити наявність запиту та відповідних документів, визначених договором, на підставі яких вирішується питання про екстрадицію, а також відсутність обставин, що перешкоджають видачі або передачі.
Також встановлено, що у встановленому законом порядку до Державної міграційної служби України із заявою про надання статусу біженця та надання додаткового захисту ОСОБА_6 за час перебування на території держави Україна, не зверталась. Доказів протилежного суду не надано.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для дотримання балансу інтересів фізичної особи (затриманого) та держави, на підставі ч.1 ст.583 КПК України застосувати тимчасовий арешт щодо ОСОБА_6 строком на 40 діб, тобто до 17 год. 30 хв. 16 червня 2018 року включно. Строк тимчасового арешту слід рахувати з моменту фактичного її затримання, тобто з 08 травня 2018 року з 17 год. 30 хв.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 582, 583 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:
Клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , - задовольнити.
Застосувати тимчасовий арешт до громадянки Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 40 (сорок) діб.
Строк тимчасового арешту слід рахувати з моменту затримання громадянки Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 17 год. 30 хв. 08 травня 2018 року.
Ухвала слідчого судді діє протягом 40 (сорока) діб до 17 год. 30 хв. 16 червня 2018 року включно.
Громадянку Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.
Копія ухвали слідчого судді підлягає перекладу та врученню затриманому на мові, якою останній володіє вільно.

Слідчий суддя ОСОБА_1