Провадження № 1-кп/127/649/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2018 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 03 квітня 2018 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000014 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , проходячи військову службу в Збройних Силах України, маючи досвід поводження із боєприпасами, у порушення п. 1 Додатку 1 Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», пунктів 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, весною 2017 року, перебуваючи у зоні проведення антитерористичної операції, безоплатно придбав ручну осколкову гранату РГД-5.
В порушення вказаних вимог законодавства, маючи на меті подальше незаконне зберігання бойових припасів, ОСОБА_4 , весною 2017 року, вибув із зони проведення антитерористичної операції, при цьому умисно заховав у рюкзаку серед особистих речей ручну осколкову гранату РГД-5 з маркуванням «?-182-82 Т», яку в подальшому, без передбаченого законом дозволу, привіз за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , та заховав її у своїй кімнаті.
17.10.2017 року, при проведенні співробітниками УСБУ у Вінницькій області санкціонованого обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено ручну осколкову гранату РГД-5 з маркуванням «?-182-82 Т», яка відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України № 47 від 05.06.2018 року являється бойовим припасом та яку ОСОБА_4 незаконно зберігав без дозволу за означеною адресою.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що проходячи військову службу в Збройних Силах України, весною 2017 року, перебуваючи у зоні проведення антитерористичної операції, у зв`язку із зміною дислокації його частини, тобто при переїзді, він взяв у бліндажі ручну осколкову гранату «РГД-5», яку в подальшому незаконно зберігав. Після чого, тієї ж весни 2017 року, вибув із зони проведення антитерористичної операції, при цьому умисно заховав у рюкзаку серед особистих речей вищезгадану ручну гранату, яку привіз за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , та заховав її у своїй кімнаті. Перебуваючи за місцем проживання він мав намір її позбутись здавши її компетентним органам, однак злякався можливого покарання за несанкціоноване її придбання, перевезення та зберігання. У зв`язку з чим, він вирішив знешкодити гранату, що в подальшому і зробив, викрутив з гранати запал, а важіль зафіксував ізолентою, після чого заховав гранату в шафі серед одягу. Проте під час проведення обшуку співробітниками УСБУ в його квартирі було виявлено та вилучено вищезгадану гранату.
Обвинувачений ОСОБА_4 додатково суду повідомив, що він являється учаником АТО та учасником бойових дій, так як безпосередньо приймав участь у бойових діях під час проведення в складі ЗСУ антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР, що підтверджується відповідним витягом від 03.04.2018 року та повідомленням УСБУ у Вінницькій області про вчинене кримінальне правопорушення.
Згідно висновку експерта №47 від 05.06.2018 року надані на експертизу предмети, а саме: - об`єкт дослідження 1 - предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з маркуванням на боковій поверхні «?-182-82 Т» являється корпусом осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення; - об`єкт дослідження 2 - предмет зигзагоподібної форми з маркувальним позначенням на важелі «287-74 УЗРГМ 583» являється підривачем «Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення.
Металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з маркуванням на боковій поверхні «?-182-82 Т» (об`єкт дослідження 1) та металевий предмет зигзагоподібної форми з маркувальним позначенням на важелі «287-74 УЗРГМ 583» (об`єкт дослідження 2) в зібраному стані (в конструктивному поєднані) являються ручною осколковою гранатою РГД-5 промислового виготовлення військового призначення, яка відноситься до бойового припасу.
Згідно висновку експерта №2548 від 13.12.2017 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, міститься психотропна речовина амфетамін. Амфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. В порошкоподібній речовині масою 0,2801 г., маса амфетаміну становить 0,1378 г.
Згідно висновку експерта №69 від 19.12.2017 року наданий на дослідження предмет, схожий на запалювальну трубку «ЗТП-150» без ударного механізму, є засобом підриву запалювальною трубкою ЗТП -150 без механізму приведення в дію (ударно - спускового механізму), який не відноситься до бойових припасів. Наданий на дослідження предмет, схожий на частину підривника типу «МУВ», є підривачем типу МУВ без запалу МД-2, який не відноситься до бойових припасів.
Згідно висновку експерта №596 від 21.12.2017 року пістолет, вилучений 17.10.2017 року в ході обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , не являється вогнепальною зброєю, а є пневматичним, газобалонним пістолетом моделі «ПМ49», № НОМЕР_1 , заводського виготовлення, виробництва Тайвані, призначеним для тренувальної стендової стрільби металевими кульками, діаметром до 4,5 мм, з використанням 8 і 12 грамових балонів СО2. Відповісти на питання: «Чи придатний вказаний предмет для стрільби?» не представляється можливим у зв`язку відсутністю в балоні газу СО2.
Відповідно до протоколу про повернення вилученого майна від 15.01.2018 року вбачається, що в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000092 від 27.09.2017 року, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено майно, зокрема: - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-I9105», ІМЕІ НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 із карткою мобільного оператора «lifecell», серійний номер НОМЕР_4 , абонентським номером: НОМЕР_5 ; - запалювальну трубку ЗТП-150 без механізму приведення в дію; - підривач типу МУВ без запалу МД-2; - пневматичний, газобалонний пістолет «ПМ 49», № НОМЕР_1 . Оскільки, вказані предмети не мають доказового значення у даному кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_4 вилучене майно повернуто у первісному вигляді, що підтверджується відповідним написом ОСОБА_4 .
Згідно постанови про визнання речовим доказом від 07.06.2018 року корпус осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 та підривач «Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000014 від 03.04.2018 року та передано на зберігання до складу СГЗ УСБУ у Вінницькій області, що підтверджується актом приймання-передачі речових доказів від 07.06.2018 року.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочину, повідомив, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті ним не оспорюються, надав показання та повідомив про обставини вчинення ним злочину.
Аналіз показань обвинуваченого, досліджених доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 в незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний, допустимий та достатній доказ вини обвинуваченого його показання, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини злочину, а саме умисні дії ОСОБА_4 в незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу. ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини вчинення ним злочину, які узгоджуються з письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Вказані докази в сукупності доводять винуватість обвинуваченого, є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
По місцю проживання скарг на поведінку ОСОБА_4 в МКП «ЖЕК №26» не надходило.
Відповідно до довідки Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. Ющенка, вих. №20/1648 від 05.04.2018 року, ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки КП Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія», вих. №949 від 30.03.2018 року, ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 , вих. 1077 від 02.04.2018 року, ОСОБА_4 проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом з 23.07.2014 року по 23.07.2017 року. Приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, в період з 01.04.2016 року по 30.10.2016 року та з 28.03.2017 року по 22.04.2017 року, що також підтверджується відповідним посвідченням, а також почесними відзнаками «Учасника бойових дій» та «Учасника АТО».
З вимоги про судимість від 27.03.2018 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав, розкаявся, за місцем проживання зауважень не надходило, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, являється учасником АТО та учасником бойових дій.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання в якому просив суд застосувати до його підзахисного ОСОБА_4 ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити ОСОБА_4 від відбудування призначеного покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав в повному обсязі та просив суд звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, який не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України. ОСОБА_4 являється особою, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримала статус учасника бойових дій.
Таким чином, ОСОБА_4 є суб`єктом вказаного Закону, оскільки вчинив умисний тяжкий злочин до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», брав безпосередню участь в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових, обставин, що перешкоджають застосуванню до обвинуваченого вказаного закону, визначених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд не вбачає.
Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідками про витрати на проведення судових експертиз в кримінальному провадженні становлять 5652,90 грн.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 65-67, 263 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 5652,90 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні №0000014, а саме, корпус осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 та підривач «Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ», які передано на зберігання до складу СГЗ УСБУ у Вінницькій області, знищити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: