справа № 631/229/16-к
провадження № 51-8308ск18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у судовому засіданні в м. Києві 28 серпня 2018 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Обставини справи
1. Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22 березня 2018 року
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радькового Вовчанського району Харківської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 15 червня 2010 року за частинами 2 та 3 статті 185, статті 395, на підставі статей 70, 71 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,
засуджено за вчинення злочинів, передбачених частиною першою статті 122, частиною третьою статті 357, частиною другою та третьою статті 185, частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185, статтею 395 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
2. За обставин, детально викладених у вироку, суд визнав ОСОБА_4 винуватим у вчиненні на території Харківської області ряду кримінальних правопорушень, а саме:
- 01 січня 2016 року приблизно о 13:00 в будинку на АДРЕСА_2 засуджений заподіяв ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості;
- цього ж дня в тому ж місці засуджений незаконно заволодів паспортом громадянина України на імя ОСОБА_5 ;
- 09 березня 2017 року вдень засуджений викрав із сараю на АДРЕСА_3 майно ОСОБА_6 загальною вартістю 943,33 грн;
-17 березня 2017 року об11:00 засуджений викрав із сараю на АДРЕСА_4 майно ОСОБА_7 загальною вартістю 495 грн;
- в період з 24 серпня 2015 року по 11 січня 2016 року ОСОБА_4 не з`являвся на відмітку до Старосалтівського ВМ Вовчанського РВ ГУМВС, чим ухилився від адміністративного нагляду, встановленого рішенням суду.
- 13 січня 2016 року о 09:00 засуджений спільно з іншою особою викрав з подвір`я на АДРЕСА_5 майно ОСОБА_8 загальною вартістю 152 грн;
- 13 січня 2016 року о 13:00 засуджений у стані алкогольного сп`яніння, проникнувши до будинку на АДРЕСА_5 , вчинив замах на крадіжку майна ОСОБА_9 загальною вартістю 1646 грн;
- 15 січня 2017 року о 09:00 засуджений, проникнувши до будинку на АДРЕСА_5 викрав майно ОСОБА_10 загальною вартістю 365 грн;
- 17 січня 2017 року о 15:00 засуджений у будинку на АДРЕСА_6 викрав майно ОСОБА_11 загальною вартістю 620 грн;
3. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Доводи скарги
4. В касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочинів та їх правову кваліфікацію, вважає, що засудженому призначене покарання, яке через свою м`якість не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого. В обґрунтування своєї позиції він посилається на вчинення засудженим дев`яти епізодів кримінальних правопорушень та їхній характер, а також на попередні судимості засудженого, відсутність в нього родини та роботи.
5. Також прокурор вважає, що апеляційний суд, на порушення статті 419 КПК, не надав ґрунтовні відповіді на аргументи прокурора в апеляційній скарзі.
Оцінка суду
6. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
7. В касаційній скарзі прокурор посилається на загальні засади призначення покарання та наводить обставини, які, на його думку, свідчать про необхідність призначення більш суворого покарання, ніж призначене судом першої інстанції.
8. Суд зазначає, що суд першої інстанції, призначивши покарання, діяв в межах дискреційний повноважень, наданих йому законом, що прокурором в касаційній скарзі не оскаржується. Прокурор фактично скаржиться на те, що суд не врахував ступеня тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тобто чинники, які передбачені пунктом 3 частини першої статті 65 КК, який має тлумачитися у сукупності з частиною другої тієї ж статті.
9. Як свідчать додані до скарги копії оскаржених судових рішень, суди врахували низку обставин, які мають значення для призначення покарання, у тому числі й ті, на які посилається прокурор в касаційній скарзі, і надали їм свою оцінку.
10. Ухвалюючи рішення й констатуючи відсутність порушень статей 50, 65 КК, суд апеляційної інстанції, поряд із ступенем тяжкості вчинених ОСОБА_4 діянь, урахував особу винного, який раніше судимий, характеризується задовільно,. а також суд на обставину, яка обтяжує покарання вчинення окремих злочинів в стані алкогольного сп`яніння. Разом із тим суд визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Зваживши всі наведені обставини, районний суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкції статей КК за яким його засуджено у виді позбавлення волі на строк 3 років 1 місяць, мотивовано визнавши його необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів. Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів.

11. Суд відзначає, що суди першої та апеляційної інстанцій знаходяться у кращому становищі ніж касаційний суд для оцінки характеру злочинної поведінки, особи засудженого і інших вагомих для призначення покарання чинників, маючи можливість безпосереднього дослідження доказів і сприйняття всіх обставин, важливих для винесення рішення в межах наданих суду дискреційних повноважень.
12. Доводи прокурора в касаційній скарзі зводяться до незгоди з оцінкою судами фактичних обставин справи і їх значення для визначення виду та розміру призначеного засудженому покарання. Однак лише незгода прокурора з такою оцінкою не доводить явної несправедливості покарання, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 438 у сукупності зі статтею 414 КПК може стати підставою для скасування або зміни судових рішень. Крім того, для того, щоб замінити оцінку фактичних обставин справи, надану судами першої і апеляційної інстанції, своєю власною оцінкою, Суд виходячи з принципу безпосередності мав би самостійно дослідити ці обставини в їх сукупності, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції.
13. Доводів, які свідчили б про явну несправедливість покарання, які касаційний суд може перевірити, не вдаючись до дослідження доказів та оцінки фактичних обставин справи, прокурор у своїй скарзі не навів.
14. Суд також не вважає обґрунтованою скаргу прокурора на те, що апеляційний суд не надав відповідей на доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення.
15. Доводи апеляційної скарги зводилися до незгоди прокурора з оцінкою судом першої інстанції значення дослідженої сукупності фактичних обставин для призначення покарання, апеляційний суд в своїй ухвалі надав інтегровану відповідь і чітко висловився, що ці доводи не дають підстав ставити під сумнів висновки суду першої інстанції обставин, врахованих при призначенні покарання. Ухвала апеляційного суду не дає підстав вважати, що доводи прокурора залишилися поза увагою, і відповідає вимогам статті 419 КПК.
16. Враховуючи викладене, Суд вважає, що касаційна скарга і додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.
Керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12