У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009975 від 28.10.2018 року, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотання, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0009975 від 28.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, про арешт майна.
Клопотанням обґрунтоване тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , 27.10.2018 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. А. Навої, зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_5 та запросив останню до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 27.10.2018 приблизно о 19 год. 30 хв. зайшли до місяця проживання останнього, а саме до кв. АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 зачинив вхідні двері квартири на ключ. Через декілька хвилин ОСОБА_5 попросила ОСОБА_4 відчинити двері та відпустити додому, на що останній відмовив та вдарив ОСОБА_5 в область обличчя. В цей час у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні вищезазначеної квартири, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_5 . Реалізуючи злочинні наміри, спрямовані на незаконне позбавлення волі, що полягало утримання ОСОБА_5 в приміщенні вищевказаної квартири, де вона більше не бажала перебувати, ОСОБА_4 почав наносити удари руками в область обличчя та тулубу ОСОБА_5 , тим самим подавляючи її волю і здатність до опору. На прохання ОСОБА_5 припинити нанесення їй ударів та випустити її з вищевказаної квартири не реагував та продовжував свої злочинні дії. Під час утримання ОСОБА_5 в приміщенні квартири, ОСОБА_4 використовував металевий ланцюг від велосипеда з метою залякування та пригнічення волі ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_4 змінив металевий велосипедний ланцюг на дерев`яну палицю та наніс декілька ударів в область ніг ОСОБА_5 , чим завдав останній фізичного болю. Продовжуючи утримувати ОСОБА_5 в приміщенні вищезазначеної квартири проти її волі, ОСОБА_4 почув, що за вхідними дверима зі сторони сходинкової клітини працівники поліції просили відчинити двері, почав барикадувати вхідні двері квартири меблями, чим продовжив незаконне позбавлення волі ОСОБА_5 , що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.
Згідно довідки МКЛШМД від 28.10.2018 у ОСОБА_5 виявлено: забійні рани м`яких тканин обличчя, перелом кісток носу, забій грудної клітини справа, забій передньої черевної стінки, забій лівого колінного суглобу.
Також вказано, що під час проведення огляду місця події 28.10.2018 в період часу з 02 год. 25 хв. до 03 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 (двокімнатна) виявлено та вилучено: простирадло жовтого кольору з плямами речовини бурого кольору; палку з плямами речовини бурого кольору; футболку зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору; металевий ланцюг (велосипедний). Вищевказані речі, мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого від 28.10.2018 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Прокурор у судове засідання не з`явився, клопотав про задоволення у його відсутність, та накласти арешт на майно.
Власники майна у судове засідання не з`явилися, що, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, не перешкоджає слідчому судді розглянути клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на майно вилучене 28.10.2018 в період часу з 02 год. 25 хв. до 03 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
-простирадло жовтого кольору з плямами речовини бурого кольору; палку з плямами речовини бурого кольору; футболку зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору; металевий ланцюг (велосипедний), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя