ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чорнобай кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2018 року за №0000010 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернівщина Лубенського району Потлавської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня Лящівського Навчально-виховного комплексу "Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи неповнолітнім, 29 грудня 2017 року близько 18-00 год. знаходячись в АДРЕСА_2 , на території домоволодіння ОСОБА_7 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу із приміщення житлового будинку вчинив крадіжку ноутбука марки " LenovoG575" із зарядним пристроєм до нього, який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , вартість згідно судово-товарознавчої експертизи № 8/16 від 10.01.2018 року становить 1860 грн, після чого з місця вчинення крадіжки зник, спричинивши шкоду останній на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю та підтвердив, що вчинив його за вищевикладених обставин. Пояснив, що 29 грудня 2017 року прийшов до ОСОБА_8 з метою спільного відпочинку. Будинок був відчиненим, вдома нікого не було. В одній з кімнат на столі побачив ноутбук, взяв його та зарядний пристрій. Першого чи другого січня 2018 року приїхали працівники поліції і ноутбук віддав. Взяв чужу річ без дозволу, оскільки раніше розмовляв з ОСОБА_9 , щоб дозволила взяти комп"ютер на кілька днів. На даний час щиро розкаюється у вчиненому, засуджує таку свою поведінку, оскільки дійсно взяв чужу річ без дозволу. В Ангеліни просив вибачення.

Захисник ОСОБА_5 просив звільнити його підзахисного від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері.

Прокурор проти заявленого захисником клопотання заперечував, враховуючи відсутність впливу батьків на сина.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, претензій не має.

На підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності потерпілого, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності останнього.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про можливість призначення неповнолітньому обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 та 103 КК України, ст. 487 КПК України враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.12 КК України скоєний ОСОБА_4 злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

ОСОБА_4 вину свою у вчиненому визнав повністю, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на спеціальних обліках не перебуває, навчається, має постійне місце проживання, за місцем навчання характеризується посередньо.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, його щире каяття та повернення викраденого майна.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При ухваленні даного вироку, крім наведених відомостей про особу неповнолітнього, суд враховує його ставлення до вчиненого злочину, умови його життя та виховання. Останній виховується рідною матір`ю та батьком.

Виходячи із змісту ч. 1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. 75, 79, 104 КК України ), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Враховуючи зазначене, позитивну характеристику матері за місцем проживання, поведінку законного представника під час розгляду кримінального провадження, суд доходить висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері - ОСОБА_6 строком на 1 рік.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Суд також вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 858 грн.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері - ОСОБА_6 строком на 1 рік.

Речові докази по справі: ноутбук марки LenovoG575" із зарядним пристроєм на нього, що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити останній.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 858 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1