ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/507/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/75/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 07 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нововоронцовка Херсонської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого на утримані трьох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимоговироком Білозерського районного суду Херсонської області від 19 вересня 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, затверджено угоду про примирення укладену 07.08.2018 року між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 . Крім того вказаним вироком, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 19.09.2017 року та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць. Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислено з моменту його затримання. Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що він 18.12.2017 року близько 20-00 год. умисно, з корисливих мотивів, шляхом відчинення вхідних дверей проник до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_9 електричний кабель марки ПВС 5*2,5 довжиною 5 метрів вартістю 39 грн. 24 коп. за 1 м загальною вартістю 196 грн. 20 коп. та пляшку коньяку об`ємом 0,5 літрів «Таврія» 7 зірок вартістю 217 грн. 73 коп., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 413 грн 93 коп.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Справу направити для нового судового розгляду в іншому складі суду. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що угода про примирення була виготовлена прокурором, який дав її на підпис обвинуваченому та потерпілому перед самим судовим засіданням в приміщенні суду. Вважає, що дії прокурора, який грубо порушив приписи ст. 474 КПК України призвели до порушення права на захист обвинуваченого, а також права на справедливий судовий розгляд. Дана обставина підтверджується змістом відповіді на адвокатський запит, з якої вбачається, що обвинувачений не звертався до будь-кого з проханням про виготовлення угоди про примирення, а вперше її побачив та підписав в приміщенні суду за 5 хвилин до судового засідання в якому її було затверджено. Крім того, викладені обставини підтверджуються самим змістом угоди (дата складення, виклад фактичних обставин справи, врахуванням попередньої судимості обвинуваченого, правильного визначення покарання з врахуванням положень ст.71 КК України тощо). Стверджує, що судом було залишено поза увагою, викладені вище обставини, а також проігноровано ту обставину, що сторонами в добровільному порядку узгоджено найсуворіше покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України, тобто позбавлення волі строком на 2 роки. Вважає, що зазначені факти ставлять під сумнів законність і обґрунтованість винесеного судом рішення.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Вислухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, заслухавши прокурора в судових дебатах, під час яких вона залишилась на попередніх позиціях, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником виключно з підстав:

-призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди;

-ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання;

-невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Оскаржуючи вирок на підставі угоди про примирення захисник зазначає, що згоди на призначення йому найсуворішого виду покарання за ч. 2 ст. 185 КК ОСОБА_8 не давав, угоду з потерпілим не укладав, суд належним чином не виконав вимоги ч. 6 ст. 474 КПК не пересвідчився в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним.

Оцінюючи вказані доводи, колегія суддів виходить з наступного.

Звукозаписом судового засідання від 07.08.2018 року, під час якого суд розглядав угоду про примирення, укладену 07.08.2018 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 підтверджено, що суд роз`яснив сторонам право на відвід, пересвідчився в отриманні ними пам`яток про їхні права та обов`язки, а також в тому, що ці права та обов`язки їм цілком зрозумілі, роз`яснив обвинуваченому право на захист і пересвідчився в тому, що позиція обвинуваченого захищати себе самостійно є добровільною, пересвідчився в тому, що він у повній мірі визнає себе винуватим у вчиненні злочину, що йому інкримінується при обставинах, вказаних в обвинувальному акті.

Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував в обвинуваченого та пересвідчився в тому, що він цілком розуміє свої права; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілого і пересвідчився в тому, що він теж цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, перевірив угоду на відповідність вимогам КПК та встановив, що вона цілком відповідає цим вимогам.

Отже суд в повній мірі виконав вимоги ст. 370, ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК та ухвалив у провадженні законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі про порушення судом вимог ст. 469, 474 КПК під час судового розгляду угоди про примирення, колегія суддів визнає безпідставними.

Твердження апелянта про укладення угоди під примусом та нібито за ініціативою прокурора, є голослівними та будь-якими доказами не підтверджуються, отже колегія суддів не приймає їх до уваги.

Відповідь ОСОБА_8 на адвокатський запит, в якій він викладає обставини укладення угоди, аналогічні тим, що зазначені в апеляційній скарзі (а.п.151) не є належним доказом застосування до нього насильства, примусу, погроз або обіцянок при укладенні угоди, оскільки ці твердження об`єктивно жодним доказом не підтверджені та спростовуються звукозаписом судового розгляду.

Вказану позицію обвинуваченого колегія суддів розцінює як прагнення у будь-який спосіб домогтись скасування судового рішення та уникнути кримінального покарання.

Істотних порушень вимог КПК, які б стали підставою для скасування або зміни вироку колегією суддів не встановлено.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 07 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2