АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11кп/796/1206/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНИ» на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2018 затверджено угоду від 20 березня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання винуватості.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот ) гривень.
03 травня2018року на вказаний вирок надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНИ», в якій вона просила скасувати вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2018 року та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку, посилаючись на те, що встановлення щодо ТОВ «Вайлет Рейн» обставин і фактів здійснення фіктивного підприємства з боку ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА», без можливості їх спростування, матимуть для прав та обов`язків ТОВ «Вайлер Рейн» негативні наслідки, які потягнуть за собою перевірку фіскальних органів, за наслідками яких можлива втрата права на податковий кредит з податку на додану вартість, визначення до сплати грошових зобов`язань, що в подальшому створить загрозу діловій репутації ТОВ «Вайлет Рейн».
Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНИ» підлягає поверненню, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Згідно частини 2статті 24 КПК України гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно ч. 4 статті 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

За правилами ч. 4ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеннясудом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконанням судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно ч. 1 ст. 458 КПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеного у його постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15, право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Наведене переконує суд у тому, що відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому статтею 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною другою статті 24 цього Кодексу.

Відповідно до цієї норми закону кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Стосовно розглядуваної справи, виходячи із зазначених положень, ключовим є з`ясування, чи насправді вирок щодо особи стосується інтересів іншої особи тією мірою, що надає останньому, згідно із частиною другою статті 24 КПК, право оскаржити його до вищих судових інстанцій.

Особа, яка, хоча і не була визнана учасником кримінального провадження щодо іншої особи, вправі захищати свої права, свободи та інтереси, яких стосується вирок у даному провадженні, шляхом звернення до апеляційної інстанції з його оскарженням.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_4 визнаний винуватим у пособництві фіктивному підприємництву, тобто сприянні з придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) шляхом надання засобів з метою прикриття незаконної діяльності, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України.

Викладені у вироку щодо ОСОБА_4 фактичні обставини кримінального провадження не містять вказівки на Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНИ», та не містять даних, які дають можливість його ідентифікувати як особу, інтересів якої стосується вирок тією мірою, що надає останньому згідно із частиною 2 ст. 24, ч. 4 ст. 394 та ч. 4 ст. 475 КПК України право оскаржити його в апеляційному порядку.
Згідно положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 394, п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНИ» на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 повернути.
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги з доповненнями разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвалу може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя
Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2