Справа № 314/1097/18
Провадження № 1-в/314/574/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

представника колонії ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

По даній справі засуджений: 28.04.2015 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ст. 186 ч.3, 345 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.2 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.04.2016 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.09.2014 року по 11.08.2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 12.09.2014 року Кінець строку: 12.04.2020 року

Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

В С Т А Н О В И В :

До Вільнянського районного суду від засудженого державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_4 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 просив суд задовольнити своє клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.

Представник адміністрації установи при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_4 з 04.09.2015 року відбуває покарання у державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)» за вирокомМихайлівського районного суду Запорізької області від 28.04.2015 року, яким його було засуджено за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст. 186 КК України, яке кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням у житло та ч.1 ст.345 КК України, яке кваліфікується як погроза вбивством, щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

За час відбування покарання характеризується посередньо, мав 4 стягнення до вступу вироку в законну силу, має 8 заохочень, на підприємстві установи не працевлаштований, відповідно до ст.118 КВК України працевикористовується вантажником в їдальні для засуджених, до праці ставиться задовільно. Поставлені перед ним завдання виконує під контролем адміністрації установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться з розумною ініціативою.Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізична культура і спорт».

Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.
Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Не входить до складу ради колективу засуджених.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)» засуджений ОСОБА_4 протягом часу відбування покарання 2017-2018 роки працевлаштований не був.

Рішенням комісії установи від 28.02.2018 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокового звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскарженна до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

28.08.2018