Справа № 640/9377/18
н/п 1-кп/640/741/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі суду:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000270 від 04.07.2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе, Білопільського району Сумської області, громадянина України, раніше не судимого, з повною вищою освітою, одруженого, полковника, начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий: АДРЕСА_2

з кваліфікацією кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 368, ч.4 ст. 191, ч.3 ст. 382 КК України, -

встановив:
До суду надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №0000270 від 04.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що відсутні підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п.1-4 ч.2 ст. 314 КПК України, перешкод для призначення судового розгляду немає, підсудність розгляду справи визначена правильно, просив призначити справу до судового розгляду.

Також, подав до суду клопотання про відсторонення від посади обвинуваченого ОСОБА_4 від займаної посади начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкові.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що обвинувачений є службовою особою, яка займає відповідальне становище і є начальником для службових осіб КЕВ, які є свідками та надали свідчення проти обвинуваченого на стадії досудового розслідування. Також, вказує, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, будучи службовою особою і перебуваючи на посаді може сховати, знищити або спотворити будь-які речі або документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню чи перешкодити кримінальному провадженню.

Захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на порушення вимог КПК України при його складанні.

Так, вказували, що складання та підписання обвинувального акту прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 відбулося без відповідних правових підстав та у супереч вимогам, встановленим ч. 1 ст. 291 КПК України.

Також, під час ознайомлення із примірником обвинувального акту, який міститься в матеріалах, що були направлені прокурором ОСОБА_7 до Київського районного суду м. Харкова, захисником ОСОБА_5 була виявлена суттєва розбіжність в тексті вказаного примірника із текстом копії обвинувального акту, який був вручений підозрюваному ОСОБА_4 та стороні захисту. Вказана розбіжність в примірниках обвинувального акту вказує на умисне порушення стороною обвинувачення свого обов`язку щодо виконання вимог ст. 293 КПК України. Складання прокурором ОСОБА_7 обвинувального акту щодо підозрюваного ОСОБА_4 та не скріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням.
Крім того, в абзацах 2, 3 сторінки 2 обвинувального акту йдеться про підозри, які були вручені підозрюваному ОСОБА_4 14 травня 2017 р. по ч. З ст. 386 КК України та 15 травня 2017р. по ч. 2 ст. 191, ч. З ст. 382 КК України, однак вказана інформація не відповідає дійсності, так як відомості про кримінальне провадження № 0000270 були внесені в ЄРДР 13.07.2017 року. Вказані підозри не могли бути вручені ОСОБА_4 у зазначений час і в зв`язку з його відсутністю на території України на той час. Зазначають також, в порушення ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування містить протиріччя та неповний перелік процесуальних дій і процесуальних рішень, і всі ці повідомлені ним порушенням перешкоджають призначенню справи в судовий розгляд, оскільки це буде порушенням права обвинуваченого на захист та належний розгляд відповідно до вимог КПК України та Європейської практики.
В судовому засіданні захисники повідомили суд, крім іншого, про виконання слідчим та прокурором вимог ст. 290 КПК України не в повному обсязі, оскільки не були надані речові докази для огляду стороні захисту в повному обсязі.
З приводу клопотання прокурора про відсторонення від посади захисники заперечували, вказуючи про те, що дане клопотання є безпідставним та необґрунтованим, оскільки не вказані обґрунтовані підстави для його застосування станом на теперішній час, і клопотання повинно подаватись завчасно. Просили врахувати при вирішенні даного питання, що з 14.05.2018 року по теперішній час ОСОБА_4 не був відсторонений від посади, виконував свої службові обов*язки і обґрунтованих доводів про необхідність застосування даних заходів забезпечення з врахуванням цих обставин суду прокурором не надано.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання своїх захисників та просив повернути обвинувальний акт прокурору у зв*язку з виявленими недоліками, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду та порушеннями його права на захист.

Заперечував щодо клопотання прокурора про відсторонення його від посади, вказуючи про те, що з 14.05.2018 року він виконує свої обов*язки начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків і говорити про те, що він впливає або впливав на свідків, які є у його підпорядкуванні немає підстав, всі докази були зібрані і доводи, що він може будь - яким чином сховати, знищити або спотворити будь-які речі або документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню чи перешкодити кримінальному провадженню є голослівними.

Також, обвинувачений зазначив, що йому також не були надані всі речові докази для огляду та звернув увагу на те, що в обвинувальному акті вказані неправдиві відомості стосовно обставин справи.

Прокурор заперечував щодо заявленого клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, вказуючи, що обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами ст. 291 КПК України і підстав для його повернення немає. Також, зазначив в судовому засіданні, що речові докази (гроші, деревина) не були надані стороні захисту, оскільки були опечатані в пакеті, а прокурор Цабека з початку розслідування був слідчим, а потім був призначений прокурором, а тому і затвердив обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 самостійно.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Вимогами ч.3 ст. 314 КПК України передбачено, що суд у підготовчому судовому засіданні має право, крім іншого, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, або призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України повинен містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

В порушення цих вимог закону обвинувальний акт від 12.05.2018 року відносно ОСОБА_4 не містить всіх необхідних вимог, які передбачені в ст. 291 КПК України.

Так, вказано, що обвинувальний акт складений та підписаний прокурором Військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 , однак суд звертає увагу, що він складений та підписаний з порушенням вимог ч.1 ст. 291 КПК України. Також, суд звертає увагу на те, що акт, який вручений обвинуваченому та захисникам не містить печатки прокуратури Харківського гарнізону.
В судовому засідання, прокурор, присутній в суді повідомив, що ОСОБА_7 з початку досудового розслідування перебував на посаді слідчого, а потім був призначений прокурором і тому склав і підписав обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 . Дані обставини є порушенням ст. 291 КПК України та вважаються судом суттєвими при вирішенні питання відповідності обвинувального акту вимогам чинного законодавства, а доводи прокурора з посиланням на ч.3 ст. 291 КПК України в даному питанні не є обґрунтованими.
Крім того, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що між обвинувальним актом, який наданий до суду та обвинувальним актом, який вручений обвинуваченому та захисникам містяться розбіжності (не вказано розмір шкоди, відсутня печатка в екземплярі захисту).
Судом враховані і зауваження щодо даних в обвинувальному акті про повідомлення підозри ОСОБА_4 в травні 2017 року, а згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про злочин первісно 12.07.2017 року, що спростовує дані про можливість повідомлення підозри ОСОБА_4 14 травня 2017 р. по ч. З ст. 386 КК України та 15 травня 2017р. по ч. 2 ст. 191, ч. З ст. 382 КК України.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов*язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом*якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Аналіз змісту указаних вимог закону у сукупності свідчить про те, що формулювання в обвинувальному акті обвинувачення, яке за визначенням у п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, є твердженням про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 цього ж Кодексу, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

В порушення вищезазначених вимог закону в обвинувальному акті необхідні дані, які повинні бути зазначені та вручені обвинуваченому відсутні, що свідчить про неконкретність пред*явленого обвинувачення та порушує право обвинуваченого на захист та в подальшому позбавить суд можливості належним чином роз*яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст. 348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах, враховуючи і різні тексти обвинуваченого акту на руках у обвинуваченого та суду.

Згідно ч.1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз*яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання. Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.

Згідно вимог ст. 374 КПК України, якщо суд ухвалює обвинувальний вирок, в ньому також зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України , під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об*єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов*язків.

Згідно ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Підозрюваний, обвинувачений має право на захист, яке полягає у надані йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, що передбачено ст.20 КПК України.

Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною.

З даного приводу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» зазначив, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.».

При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав «…межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження.» (рішення: від 9 березня 2011 року у справі «Жупнік проти України», від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч. 1 ст. 337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта.

Також, із обвинувального акту вбачається, що прокурор, зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що обвинувачений вчинив інкримінований йому злочини, що є безпідставним і недопустимим. При складанні обвинувального акту, з урахуванням принципу, визначеного ст. 17 КПК України, можливо вказувати тільки на те, що особа обвинувачується у вчиненні певного кримінального правопорушення.

Вказівка ж в обвинувальному акті на те, що обвинувачений вчинив злочини є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст. 6, 129 Конституції України, п. 2 ст. 311 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, наданий до суду обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не відповідає положенням закону, і вручений обвинувальний акт ОСОБА_4 не відповідає обвинувальному акту, наданому суду. Тобто, обвинувачений у даному випадку був позбавлений можливості належним чином підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції, в судовому засіданні.

Згідно зі ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
В той же час, в порушення вимог ст.ст. 109, 291 КПК України, в обвинувальному акті та долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, вбачаються неточності та помилки, що і підтверджується наданими доказами стороною захисту.
Згідно вимог ч.12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має право допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Між тим, в підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисники повідомили суд, що з речовими доказами по справі (грошовими коштами, деревиною) вони ознайомлені не були під час відкриття матеріалів досудового розслідування і їм така можливість не була надана, про що свідчать також і акти, складені захисником.
Враховуючи повідомлені захистом дані про те, що обвинувачений та захисники не змогли в повній мірі реалізувати свої права на ознайомлення з матеріалами справи, суд вважає ці обставини порушеннями вимог ст. 290 КПК України та права обвинуваченого на належний захист та безумовною підставою для повернення акту для дооформлення та виконання вимог КПК України з дотриманням права підозрюваного на захист. Доводи прокурора на те, що пакети запечатані не спростовує зобов*язань слідчого та прокурора щодо надання обвинуваченому та захисникам матеріалів справи для відкриття та ознайомлення в повному обсязі.
Таким чином, дослідивши всі представлені до суду дані можливості призначення справи до судового розгляду на підставі обвинувального акту від 12.05.2018 року та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ст. 291 КПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Реалізуючи це право, суд наголошує, що на стадії підготовчого провадження не розглядалися та не вирішувались питання щодо доведеності вини обвинуваченого та достатності зібраних для цього доказів, а також не вирішувалось та не з`ясовувалось наперед питання про кваліфікацію дій обвинуваченого. Суд лише констатував, що для вирішення цих питань в обвинувальному акті відсутні необхідні відомості, наявність яких вимагає КПК України, встановлені порушення права на захист обвинуваченого, а тому відповідно до ч.3 ст.314 КПК України повертає обвинувальний акт прокурору.

На огляду на зазначене, суд і не погоджується з доводами обвинуваченого щодо невідповідності викладених обставин вчиненого з фактичними обставинами, оскільки ці обставини є предметом доказування під час судового розгляду.

З приводу заявленого в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора щодо відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 від займаної посади начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкові, суд зазначає.

Відповідно до вимог ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 155 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування або суду під час судового провадження із клопотанням про відсторонення особи від посади.

У клопотанні зазначаються:короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини;посада, яку обіймає особа; виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення;виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

До клопотання також додаються: копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання;документи, які підтверджують надання підозрюваному, обвинуваченому копій клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

В підготовчому судовому засіданні до суду надане лише клопотання прокурора з наявними обґрунтуваннями необхідності його застосування з тих підстав, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, використовуючи своє службове становище, а тому, перебуваючи на посаді може впливати на свідків, які є під його підпорядкуванням, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню, чим перешкодити кримінальному провадженню.

Розглядаючи можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади, суд враховує, що відносно ОСОБА_4 згідно реєстру, наданого до обвинувального акту (а.с. 35) була винесена ухвала про продовження відсторонення від посади зі строком дії до 14.05.2018 року. Як повідомили учасники судового розгляду, дійсно 14.05.2018 року закінчився строк дії даної ухвали і ОСОБА_4 з 14.05.2018 року приступив до виконання обов*язків начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків і станом на теперішній час продовжує їх виконувати.

Досліджуючи обґрунтування застосування заходів забезпечення в підготовчому судовому засіданні суд приходить до висновку, що прокурором в клопотанні не наведено належних та достатніх обґрунтувань щодо необхідності застосування відсторонення від посади ОСОБА_4 , а саме: відсутні в клопотанні прокурора дані щодо яких саме свідків з їх переліком обвинувачений може на них впливати, не вказані які саме документи обвинувачений може знищити, сховати або спотворити, враховуючи закінчення досудового розслідування, не надані додатки до клопотання в обґрунтування, як це передбачено ч.2 ст. 155 КПК України, не вказані дані про наявність протиправних його дій з моменту виконання обов*язків з 14.05.2018 року, клопотання не надано завчасно всім учасникам.

На підставі викладеного, враховуючи, що прокурором в клопотанні не викладені обґрунтовані обставини стосовно того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді з 14.05.2018 року може впливати на якихось свідків, знищити, сховати або спотворити будь-які речі або документи, беручі до уваги, що обвинувальний акт станом на теперішній час повернутий прокурору для усунення виявлених судом недоліків, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора на підставі поданого клопотання від 12.06.2018 року.

Керуючись ст.ст. 155, 156, 157, 291, 314 КПК України, суд, -

ухвалив:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000270 від 04.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кваліфікацією кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 368, ч.4 ст. 191, ч.3 ст. 382 КК України - повернути прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.

В задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від займаної посади начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкові - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1