Справа № 675/1751/18
Провадження № 1-кп/675/110/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2018 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі матеріали кримінального провадження № 0000209, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2018 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодків Богорочанського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, освіта неповна вища, не працюючого, розведеного на утриманні 1 неповнолітня дитина, не військовозобов`язаного, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
25 травня 2018 року близько 21 години у ОСОБА_5 , котрий перебував за місцем свого проживання, достовірно знав, що в домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , ніхто не проживає, в огорожі наявні металеві опори у вигляді металевих стовпців, а в нижній частині металеві борти від вантажного автомобіля, виник умисел на вчинення їх крадіжки з метою подальшої реалізації.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки чужого майна, з метою власного збагачення, ОСОБА_5 підійшов до вказаної огорожі, керуючись корисливим мотивом, з метою вчинення крадіжки чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно у свою користь шляхом вільного доступу, із застосуванням власної фізичної сили демонтував та таємно викрав три металеві опори та три борти від вантажного автомобіля марки «ЗІЛ» загальною вагою 140 кг, вартістю 5 грн. за 1 кг брухту чорного металу, загальною вартістю 700 грн., які належали ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_5 розпорядився викраденим металобрухтом на власний розсуд: переніс до власної присадибної ділянки, яка знаходиться на відстані близько 100-150 метрів від вказаної території, де заховав з метою подальшої реалізації. В подальшому, через два дні після цього, викрадений металобрухт із застосуванням власної фізичної сили завантажив на віз, запряжений конем, який належить ОСОБА_6 , та відвіз до м. Ізяслава, де продав ОСОБА_7 за 700 грн. за ціною металобрухту. Отримані від реалізації викраденого майна кошти витратив на власні потреби.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна.

20 червня 2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про примирення на таких умовах:

- обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззаперечно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення відносно потерпілої, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за встановлених обставин;

- потерпіла ОСОБА_4 підтверджує факт примирення з обвинуваченим, здійснює акт його прощення в результаті вільного добровільного остаточного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив шляхом обіцянок, насильства, погроз, фізичного або психічного примусу;

- сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України;

- сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яке має понести підозрюваний за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в сумі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та просить затвердити угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди, судом не встановлено.

Узгоджена потерпілою і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, не суперечить інтересам суспільства, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, що пом`якшує його покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, котрий злочин скоїв вперше, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, суд дійшов висновку, що укладену між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення слід затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в сумі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_5 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Суд приймає до уваги, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_5 покладені на нього процесуальні обов`язки виконував, спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню не робив, інше кримінальне правопорушення не вчинив, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, прокурор з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до суду не звертався, а тому суд вважає, що доцільно не обирати ОСОБА_5 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази підлягають поверненню власникам.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 474, 475 КПК України,

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 20 червня 2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази:

- металевий борт від автомобіля марки «ЗІЛ» розміром 230 х 52 см та металеву трубу довжиною 207 см, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_4 , залишити у власності ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_2 ;
-чотирьохколісний гужовий дерев`яний віз світло-сірого кольору та кобилу гнідої масті, які знаходяться на зберіганні ОСОБА_6 , - залишити у власності ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_1 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, не роз`яснення їй наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором, виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1