ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/889/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Високопілля, Високопільського району, Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.02.2012 року Високопільським районним судом Херсонської області за ч.1,2 ст.309, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 28.10.2013 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки згідно вироку Високопільського районного суду Херсонської області від 22.02.2012 року;

- 24.12.2014 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково з Білозерської виправної колонії з не відбутим терміном покарання 8 місяців 16 днів, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В: ОСОБА_4 23.11.2017 року приблизно о 17 год. 14 хв., перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Григоренка, 23, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив таємно, умисно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Сільпо-Фуд», на загальну суму 1105 гривень 83 копійок (без ПДВ). Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 23.11.2017 приблизно о 17 год. 14 хв., продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу вказаного магазину, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає шляхом вільного доступу, взяв належні ТОВ «Сільпо-Фуд» товари, а саме: сир «Auricchio Грана Падано» 16 міс 50 % DOP», в кількості 4 упаковки, вагою 200 г кожна, загальною вартістю 466 грн. 33 коп. (без ПДВ) та сир «Valtaro Парміджано Реджано Меццано» 41 % кор/мол, кількістю 6 упаковок, вагою 150 грам кожна, загальною вартістю 639 грн. 50 коп. (без ПДВ), а всього майна на загальну суму 1105 грн. 83 коп. (без ПДВ). В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, 23.11.2017 приблизно о 17 год. 30 хв., із вищевказаним товаром, не маючи намірів розрахуватися за нього направився у напрямку виходу з приміщення ТОВ «Сільпо-Фуд», тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак розпорядитися майном на власний розсуд не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки поза межами касової зони, на виході з торгівельного залу був затриманий працівником охорони, з майном, яке він намагався викрасти. Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, та зазначив, що вчинив злочин передбачений, ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України при обставинах зазначених у обвинувальному акті. Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося, у вчиненому щиро кається. Обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів. Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене по карання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, форму вини вчиненого діяння, щире каяття обвинуваченого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення до скоєного, позицію прокурора, те що він давав правдиві та послідовні покази як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується, та маючи не зняту на не погашену у встановленому законом порядку судимість вчинив новий злочин, приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки його перевиховання та виправлення не можливе без ізоляції від суспільства та не знаходить підстав для застосування ст. 69 чи ст. 75 КК України.

З урахуванням наведених обставин, суспільної небезпечності вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах близького до мінімального розміру, передбаченого у санкціях злочинів, за які він засуджений за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.02. 2018 року.
Покарання за сукупністю злочинів, з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, шляхом застуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Саме таке покарання, на думку суду , буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили.
При ухваленні вироку, судом враховано обставин за кримінальними провадженнями, докази в їх сукупності, зо відповідає вимогам ст. 374 КПК України та передбаченому законом обов`язку щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, визначених ст. 62 Конституції України, які поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).
При зарахуванні обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбуття покарання часу попереднього ув"язнення, суд враховує положення ст.72 КК України відповідно зі змінами внесеними Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, та керується правилами дії закону в часі.
Процесуальні витрати відсутні.Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67, 70, 72 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України, суд

ЗАСУДИВ: ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 ( одного ) року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року визначити остаточну міру покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 72 КК України строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 16 січня 2018 року відповідно до Закону України від 18.05. 2017 року за № 2046-VIII, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою.
Речові докази залишити за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_5