Справа № 638/9361/18
Провадження № 1-в/638/385/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженого про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого вироком Чертанівського районного суду м. Москви від 21.04.2014 за п. «в» ч. 2 ст. 229-1, ч. 3 ст. 30, ч. 1 ст. 228/1, ч. 1 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228-1 КК РФ до 9 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, ухвалою Жовтневого районного суму м. Харкова від 24.10.2016 зазначений вирок приведений у відповідність з законодавством України, ОСОБА_4 визначено вважати засудженим за ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі, -

встановив:

На розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році» в зв`язку з тим, що він відбував покарання в Російській Федерації.

Засуджений в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про проведення судового засідання без його участі і засобів фото- і відеофіксації.

Неприбуття засудженого в судове засідання, відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор не заперечував проти застосування до ОСОБА_4 ЗУ «Про амністію в 2014 році».

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

19.04.2014 набрав чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 (з урахуванням змін, які внесені ЗУ №1246-VII від 06.05.2014).

Вироком Чертанівського районного суду м. Москви Російської Федерації від 21.04.2014 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 229-1 ч. 2 п. «в», 30 ч. 3, 228-1 ч. 1, 30 ч. 1, 228-1 ч. 3 п. «б» КК РФ. На підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ остаточне покарання за сукупністю вчинених злочинів призначено шляхом часткового складання покарань і остаточно визначено ОСОБА_4 до відбуття покарання в вигляді позбавлення волі строком 9 років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання визначено рахувати з 22.05.2013.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.10.2016 вирок Чертанівського районного суду м. Москви від 21.04.2014, яким ОСОБА_4 визнаний винним за п. «в» ч. 2 ст. 229-1, ч. 3 ст. 30, ч. 1 ст. 228-1, ч. 1 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228-1 КК РФ і йому призначено покарання в виді позбавлення волі строком на 9 років приведено у відповідність з законодавством України. ОСОБА_4 визначено вважати засудженим за ч. 3 ст. 305 КК України, за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 9 років. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 визначено рахувати з 22.05.2013.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.03.2018 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_4 у строк відбування покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з 22.05.2013 (день фактичного затримання) до 09.06.2014 (день набрання вироком законної сили) включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що до ОСОБА_4 вимоги ЗУ «Про амністію» протягом останніх 10 років не застосовувались.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про амністію в 2014 році», слід скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону. (вказана норма розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, в тому числі й тяжких та особливо тяжких, за винятком обмежень, визначених в ст. 8 ЗУ «Про амністію у 2014 році» і в ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні»), належить
Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 поширується дія ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», і він є субєктом застосування цього закону. Обставин, які б виключали можливість застосувння амністії судом не встановлено. Таким чином чим клопотання засудженого є законним і обґрунтованим, тому воно підлягає задоволенню.

Невідбуту ОСОБА_4 станом на день набрання чинності вказаним законом 19.04.2014 р. частину покарання належить скоротити наполовину.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ЗУ «Про застосування амністії в Україні», положеннями ст.ст. 6, 9, 11, 12 ЗУ «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію у 2014 році» - задовольнити.
На підставі статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоротити наполовину невідбуту станом на 19.04.2014 р. частину строку покарання в виді позбавлення волі, що призначене йому за вироком Чертанівського районного суду м. Москви Російської Федерації від 21.04.2014, який згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.10.2016 приведено у відповідність до законодавства України і ОСОБА_4 вважається засудженим за ч. 3 ст. 305 КК України, за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова, а для засудженого - з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1