Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5571/18
Провадження № 1-кс/711/2186/18
У Х В А Л А

23 липня 2018 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла скарга заявниці ОСОБА_3 на рішення (постанову) слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 від 26.06.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0009060 від 22.11.2016 р.

Скарга мотивована наступним.

Під час досудового розслідування слідчим зроблено передчасний висновок про відсутність в діях поліцейського ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Зокрема, згідно з висновками судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_3 заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тому в діях ОСОБА_8 є склад злочину, передбаченого не ч.1, а ч.2 ст. 125 КК України.

Крім того, слідчим проведено слідчий експеримент із потерпілою з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), тому що слідчий не запросив до цієї слідчої дії понятих і використовував не той транспортний засіб, який був на місці події.

Слідчим не проведено одночасний допит свідків очевидців події, в показаннях яких є розбіжності.

У зв`язку із цим в скарзі висунуто наступні вимоги слідчому судді:

-скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження;

-провести слідчий експеримент у відповідності з вимогами КПК;

-внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) заяву потерпілої за ч.2 ст. 125 КК України;

-оголосити ОСОБА_8 про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

При розгляді скарги потерпіла з її представником просили скаргу задовольнити.

Прокурор і слідчий просили відмовити в задоволенні скарги, мотивувавши тим, що слідчим прийнято законне рішення про закриття кримінального провадження, а слідчі дії проведено у відповідності з вимогами КПК.

Вислухавши пояснення і доводи потерпілої та її представника, слідчого і прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя встановив наступні обставини.

22.11.2016 р. до ЄРДР внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_3 вважає, що отримала тілесні ушкодження, вдарившись головою об кермо автомобіля, в той час коли керувала автомобілем, а поліцейський ОСОБА_8 , провокуючи її, умисно вистрибнув на капот її автомобіля.

Постановою слідчої слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 від 26.06.2018 р. закрито кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК за відсутністю в діянні ознак складу кримінального правопорушення.

У відповідності до положень ч.5 ст. 110 КПК повинно бути вмотивованим і обґрунтованим.

Слідчий суддя вважає, що рішення слідчого, яке оскаржується, не відповідає вказаним критеріям.

Так, слідчим наведено перелік отриманих доказів у вигляді допиту свідків і потерпілих, експертиз, але ним не мотивовано, чому одні докази беруться до уваги, а інші відкидаються.

Приходячи до висновку про те, що ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження з власної необережності внаслідок травмування об деталі автомобіля, слідчий цей висновок не обґрунтував, тобто не зазначив, за яких обставин, в результаті дій яких предметів потерпіла отримала виявлені у неї тілесні ушкодження. Тобто незрозуміло, якщо слідчий вважає доведеним, що потерпіла отримала тілесні ушкодження «внаслідок травмування об деталі автомобіля», як зазначено в постанові, то чи підтверджуються показання потерпілої висновками (висновком) судово-медичної експертизи. В постанові вказано, що за висновком експертизи № 02-01/649 від 31.05.2018 малоймовірно отримання потерпілою тілесних ушкоджень за обставин, на які вона вказала під час слідчого експерименту. Якщо слідчий вважає, що висновок цієї експертизи спростовує показання потерпілої про обставини одержання нею тілесних ушкоджень, то, тим більше, з постанови незрозуміло, чи встановлено органом досудового розслідування обставини одержання потерпілою виявлених у неї тілесних ушкоджень.

Слідчий послався на результати проведеного службового розслідування про правомірність дій поліцейських, в тому числі й ОСОБА_8 , але не проаналізував його дії і не навів висновку про те, чи правомірно діяв поліцейський, зокрема, чи відповідали його дії вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», іншим нормативним актам.

Виходячи з того, що суб`єктивна сторона передбаченого ст. 125 КК України злочину характеризується тільки умисною виною, слідчим в постанові не наведено висновку про мотиви вчинення поліцейським тих чи інших дій, тобто настання якого результату він намагався досягнути, а також про причинно-наслідковий зв`язок між його діями та наслідками, що наступили.

Поза увагою слідчим залишено інформацію, яка міститься в відеозаписі, який, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вівся за допомогою нагрудної відеокамери поліцейським ОСОБА_9 . З цього запису можна зробити висновок про розвиток подій, тому що свідки-поліцейські з одного боку і потерпіла зі своїми знайомими свідками з іншого по різному описують ці події.

Слідчий суддя не вправі давати оцінку діянню поліцейського і робити аналіз мети його дій, вжитих ним заходів, наслідків у виді тілесних ушкоджень, що виявлені у потерпілої ОСОБА_3 , та причинно-наслідкового зв`язку між діянням поліцейського і цими наслідками. Слідчий суддя може тільки перевірити мотивацію слідчого про необхідність закриття кримінального провадження і обґрунтування такого рішення, але вони в постанові, яка оскаржується, відсутні.

Слідчий суддя погоджується з доводами потерпілої про те, що у неї виявлено тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, за що можливе настання кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України, але слідчий не прийняв рішення про наявність/відсутність в діях поліцейського саме цього злочину.

З урахуванням викладеного приходжу до висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження і задоволення скарги потерпілої в цій частині.

Що стосується інших вимог, про які йдеться в скарзі потерпілої, то слідчий виходить з положень ч.2 ст. 307 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Тобто, слідчий суддя не вправі проводити слідчі дії, повідомляти комусь про підозру та вносити відомості до ЄРДР, про що ставиться вимога в скарзі потерпілої.

Також слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість доводів потерпілої і її представника про порушення законодавства при проведенні слідчого експерименту. Слідчий згідно з приписами ч.7 ст. 223 КПК мав всі підстави проводити вказану слідчу дію без понятих у зв`язку застосуванням безперервного відеозапису ходу проведення цієї слідчої дії.

Використання автомобіля іншої марки, ніж був у користуванні потерпілої, не вплинуло на результати проведеного слідчого експерименту. В матеріалах кримінального провадження є дані про те, що потерпіла ухилилась від надання свого автомобіля для проведення вказаної слідчої дії.

Слідчий суддя також не має повноважень примушувати слідчого проводити одночасний допит кількох осіб, тому що аналіз ч.9 ст. 224 КПК свідчить про те, що прийняття рішення про проведення такої слідчої дії віднесено виключно до компетенції слідчого чи прокурора. Крім того, як зазначено вище, в розпорядженні слідчого є доказ у виді запису нагрудної камери поліцейського, оцінку якому в постанові не надано. Усунути розбіжності в показаннях певних осіб слідчий в даному випадку може іншим шляхом, ніж проведенням одночасного допиту.

З урахуванням наведеного ці вимоги потерпілої і її представника не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу потерпілої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 від 26 червня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0009060 від 22.11.2016 р.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 08 год. 15 хв. 26 липня 2018 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1