Ухвала
Іменем України
02 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 462/3545/16-к

провадження № 51-9019 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 лютого 2018 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК), і призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 5 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, 1 000 грн на правову допомогу. В решті позову відмовлено.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою у тому, що вона 31 березня 2016 року близько 12:30, перебуваючи на земельній ділянці на АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння умисного тілесного ушкодження, стоячи обличчям до потерпілого на відстані витягнутої руки, завдала останньому правою рукою стиснутою в кулак, удару по область в ділянку правої половини нижньої щелепи, нігтями руки подряпала праву половину шиї та дерев`яним держаком граблів ударила один раз по лівому передпліччю ОСОБА_4 , заподіявши останньому два садна на обличчі та садно на лівій руці, які відповідно до висновку судово-медичного експерта від 01 квітня 2016 року № 635 відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 09 липня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 скасував. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК її звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито.
У касаційній скарзі потерпілий, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, просить переглянути у касаційному порядку ухвалу апеляційного суду в частині цивільного позову. Своє прохання обґрунтовує тим, що апеляційний суд, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 не вирішив питання стосовно цивільного позову в порядку ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З урахуванням викладеного апеляційний суд обґрунтовано звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні вирішується у разі ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Однак, як убачається з ухвали апеляційного суду, вищезазначених рішень суд не приймав, а тому цивільний позов не може бути вирішений у цьому кримінальному провадженні.
У разі закриття кримінального провадження вимоги позивача про відшкодування заподіяної шкоди можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, що передбачено ч. 7 ст. 128 КПК.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для безумовного скасування чи зміни судового рішеня, у кримінальному провадженні не допущено.
Враховуючи зазначене, касаційна скарга не містить переконливих доводів, які потребують перевірки за матеріалами кримінального провадження. Із поданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3