ВИРОК
Іменем України
04.07.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова,
в складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу № 0000079 від 16 травня 2018 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург Німеччина, українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації, на особливий період, стрілець-номер обслуги 3 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти 1 аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , солдата

про обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-

встановив:
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи військову службу на посаді стрільця номера обслуги 3 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти 1 аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, 30 жовтня 2015 року близько 08 год. 00 хв. без будь - яких поважних причин самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокована у АДРЕСА_2 .
7 березня 2017 року близько 10 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокована в АДРЕСА_2 та приступив до виконання обов`язків з військової служби, а вільний від військової служби час у період із 30 жовтня 2015 року 08 год. 00 хв. до 7 березня 2017 року 10 год. 00 хв. проводив на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише обвинуваченого ОСОБА_4 оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, 30 жовтня 2015 року близько 08 год. 00 хв. без будь - яких поважних причин самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, відсутність судимості, його участь в антитерористичній операції.
За таких обставин суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.
За змістом ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин, який не є особливо тяжким стосовно ст.12 КК України злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, а на день набрання чинності цим Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. в установленому порядку його визнано особою, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, є учасником бойових дій (копія посвідчення серії НОМЕР_3 Івано-Франківського облвійськомату) і він не заперечує проти застосування щодо нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., то він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.
До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.
Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити за ч.4 ст.407 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_1