АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 11-кп/791/371/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченої: ОСОБА_7
адвокатыв: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілої: ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , прокурора зі змінами на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2018 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 грн.
ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_7 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України та виправдано.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 не обирався.
З ОСОБА_7 стягнено на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн., витрати на правову допомогу 3000 грн., а всього 5000 грн.
Вирішено питання про судові витрати.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона 15.05.2011 близько 20 год., знаходячись в загальному дворі по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому ґрунті, нанесла той декілька ударів в область обличчя та рук, в результаті чого, спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та лівої верхньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченої судом кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона 15.05.2011 року близько 20 год. 05 хв., знаходячись в загальному дворі по вул. Поштова,1 в с. Степанівка в м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, в ході раптово виниклого умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, відкрито, шляхом ривку, зірвала з правого вуха ОСОБА_10 золоту сережку, 585 проби, вагою 1,87 г, вартість якої згідно з офіційним курсом НБУ станом на 15.05.2011 становить 596 грн., заподіявши при цьому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді рваної рани правої вушної раковини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, спричинивши потерпілій матеріальних збитків на зазначену суму.
Дії обвинуваченої ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.
Суд першої інстанії визнав недоведеним органом досудового розслідування того, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення , передбаченого ч 2 ст. 186 КК і виправдав ОСОБА_7 за вказаним епізодом.
В апеляційній скарзі представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 , просить вирок в частині визнання ОСОБА_7 невинуватою та виправдання за ч.2 ст. 186 КК України скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою за ч.2 ст. 186 КК України. Задовольнити позов потерпілої про стягнення вартості золотих сережок в сумі 7087 грн.
Вважає, що вина ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України підтверджується показами потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , проте суд не надав належної оцінки цим доказам та безпідставно виправдав ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України.
В апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить вирок скасувати через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону,постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою за ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 грн., на підставі ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за ч.2 ст. 186 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків , передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України. Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати.
На думку прокурора, вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК, оскільки суд не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_14 яка повідомила, що вона баичла в руках ОСОБА_7 золоту сережку. Крім того свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , повідомили суду , що у потерпілої було розірвано вухо, що узгоджується із висновком експертизи висновкам експерта №5/575 від 19.01.2012 року та №247/5/575 від 30.09.2014 року.
Вважає, що така травма характерна при умисному зриві прикраси шляхом ривку, а тому висновок суду про недоведенсть умислу в діях ОСОБА_7 на заволодіння майном потерпілої вважає невірним.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги зі змінами прокурпора та апеляційну скаргу предствника потерпілої, пояснення потерпілої ОСОБА_10 та її представника , які наполягали на задоволенні поданих апеляційних скарг , доводи обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційній скарги залишити без задоовлення, а вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Як видно із вироку, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України , кваліфікацію її дій за ч 1 ст. 125 КК України, висновок суду першої інстанції, що на час ухвалення оскаржуваного вироку закінчився визначений ст. 49 КК України строк притягнення до кримінальної відповідальності за злочин передбачений ч 1 ст. 125 КК УКраїни в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому вирок суду в цій частині відповідно до положень ч 1 ст. 404 КПК колегією суддів не переглядається в апеляційному порядку.
Перевіряючи вирок суду в частині, що оскаржується апелянтами , судова колегія враховує, що згідно положень ст. 62 Конституції України, частин 2, 4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.
Частинами 1, 6 ст. 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження забезпечено принцип змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів.
Докази, надані сторонами кримінального провадження суд першої інстанції безпосередньо і неупереджено дослідив у повному обсязі , обставин, які б завадили сторонам скористатися своїми процесуальними правами у наданні інших доказів не встановлено.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, технічного запису судового засідання кожен із доказів на які посилалася сторона обвинувачення та сторона захисту перевірені судом та згідно зі ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.
У мотивувальній частині вироку відповідно до вимог ст. 374 КПК суд зазначив підстави для виправдання обвинуваченого та докладні мотиви, з яких він відкинув кожен із доказів обвинувачення.
Як видно із обвинувального акту , ОСОБА_7 обвинувачувалася у тому, що вона відкрито умисно з корисливого мотиву шляхом ривку, зірвала із вуха потерпілої золоту сережку.
Суб`єктивна сторона грабежу характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.
Суд безпосередньо дослідив та ретельно перевірив показання самої потерпілої щодо обставин події, а також показання свідків і дійшов висновку про недоведеність того, що ОСОБА_7 діяла відкрито з прямим умислом на заволодіння сережкою потерпілої з корисливим мотивом.
Обвинувачена в суді заперечила, що скоїла заволодіння майном потерпілої, вказавши, що фактично між ними відбувся конфлікт, під час якого вони завдали одна одній удари та тілесні ушкодження, та в ході якого вона не виключає, що могла зачепити сережку, внаслідок чого було пошкоджене вухо.
Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , як видно з їх пояснень не були присутніми з самого початку і до кінця конфлікту, описують конфлікт між обвинуваченою та потерпілою з різних стадій його розвитку і достовірно підтверджують лише сам факт конфлікту , те, що у ОСОБА_10 було розірвано вухо і вони допомагали їй у пошуку сережки.
Показання самої потерпілої про те, що обвинувачена у різні проміжки часу під час конфлікту зірвала у неї з вух обвидві сережки , суперечать викладеним в обвинувальному акті обставинам та показанням свідків про послідовність дій учасників конфлікту.
Показання свідка ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_7 намагалася через неї передати потерпілій сережку самі по собі не доводять того, що обвинуваченою було вчинено умисне заволодіння сережкою внаслідок ривку з вуха потерпілої з корисливого мотиву.
Натомість суд з достатньою повнотою встановив всі фактичні обставини події, що сталася 15.05.2011 року, та визнав встановленим, що між обвинуваченою та потерпілою того дня на побутовому грунті стався конфлікт , сварка, в ході якої обвинувачена наносила удари потерпілій в область обличчя, маючи умисел саме на завдання легких тілесних ушкоджень, а не заволодіння майном потерпілої.
Твердження сторони обвинувачення про те, що саме ОСОБА_7 зірвала з вуха потерпілої сережку маючи корисливй умисел на заволодіння нею, носять характер припущення та не підтверджені обєктивними та достатніми доказами, на чому вірно наголосив суд першої інстанції.
Як видно із матеріалів провадження прокурором 21.04.2016 року було закрито кримінальне провадження внесене в ЄРД за ознаками злочину , передбаченого ч 1 ст.122 КК за фактом завдання тілесних ушкоджень у виді пошкодження вуха , було закрито через відсутнітсь складу кримінального правопорушення. ( а.п. 124)
Тверження апеляційних скарг про те, що суд не в повній мірі оцінив показання потерпілої та свідків є безпідставним.
Суд виклав свої судження щодо оцінки доказів у точних судженнях, проаналізував кожен доказ з точки зору його достовірності, допустимості та навів переконливі мотиви, чому він не враховує докази сторони обвинувачення .
Колегією суддів залишено без задоволення висловлене в апеляційній скарзі прокурора клопотання про повторне дослідження судом апеляційної інстанції показань потерпілої та свідків, оскільки апелянтом не було доведено , що судом допущено порушення при їх дослідженні. Сама по собі незгода апелянта із оцінкою доказів, які були судом досліджені із дотриманням вимог КПК , не є підставою для повторно їх дослідження під час апеляційного розгляду.
Необгрунтованими судова колегія визнає посилання адвоката ОСОБА_9 на неправильне вирішення судом цивільного позову.
Стягнутий судом розмір компенсації моральних страждань , завданих обвинуваченою неправомірною поведінкою, наслідком якої стало завдання потерпілій легких тілесних ушкоджень , відповідає засадам справедливості та достатності, ступеню вини обвинуваченої, тривалості моральних страждань потерпілої. Вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди обрахованої потерпілою вартості золотих виробів, через недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 186 КК підставно залишені судом без задоволення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування вироку в оскаржуваній його частині не встановлено.
Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст. 376 ч 2, ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , прокурора у проваджені зі змінами залишити без задоволення .
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом трьох місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 14.06.2018 року

Суддя: ОСОБА_2