Справа № 636/1462/17
Провадження № 1-кс/636/1119/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2018 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні винесене в кримінальному провадженні за № 0000632 від 25 червня 2015 року прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, сержанта, командира відділення снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , з серпня 2014 року призваного на військову службу до лав Збройних Сил України за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
26.10.2018 року в провадження слідчого судді Чугуївського міського суду надійшло клопотання сторони кримінального провадження - прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В клопотанні прокурора зазначено, що з 03 серпня 2014 року громадянин України ОСОБА_4 призваний на військову службу до Збройних Сил України за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у військовому званні «сержант».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) з серпня 2014 року сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду командира відділення снайперів роти снайперів вище вказаної військової частини.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 3 Закону України «Про службу безпеки України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, сержант ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм законодавства України вирішив стати на злочинний шлях за наступних обставин.

У порушення вище вказаних вимог законодавства України, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_2 , у достеменно не встановлений досудовим розслідуванням час 22 березня 2015 року діючи з прямим умислом, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командирів та начальників, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , та перебуває за її межами до теперішнього часу. Увесь цей час сержант ОСОБА_4 проводить на власний розсуд за межами військової частини, при цьому обов`язків військової служби не несе.

Таким чином, сержант ОСОБА_4 22 березня 2015 року, будучи військовослужбовцем - командиром відділення снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вищевказаних вимог, без поважних на те причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та до теперішнього часу до місця служби не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Своїми діями, сержант ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, складено 31 жовтня 2016 року та цього ж дня у відповідності до вимог ст. 278 КПК України вручено останньому у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено командиру військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , що відповідає вимогам передбаченим КПК України, а саме ч. 2 ст. 135 КПК України, яка передбачає, що у разі відсутності особи за місцем проживання повістка (повідомлення) вручається під розписку адміністрації за місцем її роботи, оскільки ОСОБА_4 повинен проходити службу у Збройних Силах України, то адміністрацією для нього є командування військової частини, де останній повинен проходити службу.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно ст. 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Положеннями ст. 131 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу, розміщуються в казармах. При цьому, територія військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , на якій сержант ОСОБА_4 повинен проходити службу є його місцем проживання, у зв`язку з тим, що він на ній повинен займатися професійною діяльністю.

Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та враховуючи, що у справах «Бук проти Німеччини» від 28 квітня 2005 року, «Компанія «Кола Ест» та інші проти Франції» від 16 квітня 2002 року, «Функе проти Франції» від 25 лютого 1993 року, «Чаппел проти Сполученого Королівства» від 30 березня 1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що слово «житло» може поширюватися на приміщення, у якому особа займається професійною діяльністю, тому територія військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 являється житлом для військовослужбовців, які проходять службу у вказаній частині, у тому числі для сержанта ОСОБА_4 .

Враховуючи, що під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 невідоме, 31 жовтня 2016 року слідчим оголошено останнього у розшук.

Крім цього, кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 407 КК України за своєю правовою конструкцією є таким, що триває і кінцем вказаного кримінального правопорушення є час повернення правопорушника у військову частину або затримання.

На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурор й звернувся до суду з клопотанням, в якому ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Прокурор підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив слідчого суддю проводити розгляд клопотання без його участі, про що надав відповідне письмове клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку:

25 червня 2015 року до ЄРДР були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження за № 0000632 від 25 червня 2015 року.

31 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні винесено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, але не вручено особисто у зв`язку із тим, що він за місцем проживання та реєстрації не проживає, переховується від органів досудового розслідування, на даний момент його місце проживання і знаходження не відомо.

31 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 26.10.2018 року в задоволенні клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000632 від 25 червня 2015 року про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КК України слідчий суддя відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що:
1) підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду;
2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у ст. 177 цього кодексу.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000632 від 25 червня 2015 року про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до висновку, що надані стороною кримінального провадження докази не містять обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також не містять доказів переховування особи від органів досудового розслідування чи суду, у зв`язку із чим підстав для задоволення клопотання не вбачається.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Статтею 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути розглянуто за відсутності підозрюваного, крім випадку оголошення його у міжнародний розшук.

Враховуючи, що в задоволенні клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000632 від 25 червня 2015 року про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 відмовлено, ОСОБА_4 у міжнародний розшук не оголошений, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволені клопотання.

Фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень статті 107 КПК України не здійснювалось.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 183, 188, 193 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1