Справа № 755/6589/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001307 від 02 лютого 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грейгове, Жовтневого району, Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 02.02.2018 року в першій половині дня, перебуваючи на Центральному залізничному вокзалі м. Києва зустрівся з невстановленою досудовим розслідуванням особою, що займалася незаконним збутом наркотичного засобу метадону. У цей момент в останнього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на незаконне придбання наркотичного засобу, ОСОБА_5 діючи умисно, передав грошові кошти у розмірі 350 грн. невстановленій особі, отримавши за це поліетиленовий пакет із наркотичним засобом метадоном від невстановленої досудовим розслідуванням особи. Після чого поклав даний згорток до кишені власної куртки, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , діючи умисно, утримуючи вище вказаний згорток з наркотичним засобом метадоном, у кишені власної куртки, почав його незаконно зберігати при собі, для власного вживання без мети збуту.

В подальшому ОСОБА_5 направився до станції метро «Вокзальна», звідки поїхав на станцію метро «Чернігівська», тим самим незаконно перевіз наркотичний засіб - метадон.

Того ж дня, тобто 02.02.2018 року приблизно о 13 годині 00 хвилин працівниками Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві біля будинку №33/10 по вул. Червоноткацькій в м. Києві був виявлений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає у своїй кишені поліетиленовий згорток із наркотичним засобом метадоном. В подальшому 02.02.2018 року в період часу з 13 години 35 хвилин до 13 години 45 хвилин, під час проведення огляду місця події, що проводився на ділянці місцевості за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 33/10, ОСОБА_5 в присутності двох понятих, на вимогу працівників поліції добровільно дістав зі своєї кишені поліетиленовий згорток із наркотичним засобом метадоном. Після чого, слідчий в присутності двох понятих, вилучив виявлений у ОСОБА_5 поліетиленовий згорток із наркотичним засобом метадоном, який ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав та перевозив для подальшого власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта №11-2/1507 від 26.03.2018 року:

1.Надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон) та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол).

Маса метадону (фенадону) у речовині становить 0,154 г.

Метадон (фенадон), згідно постанови Кабінету міністрів №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, даних висновку експертизи, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту, а тому ці його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України.

Разом з тим, суд враховує положення ст. 497 КПК України про те, що, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Суд згідно з вимогами ст.ст. 485 та ст. 487 КПК України враховує дані про особу обвинуваченого, який має нормальний стан загального розвитку, після вчинення злочину не допускав інших правопорушень, належно себе поводить у побуті, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є дитиною з багатодітної сім`ї, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Окрім цього системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (частини 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК), «звільнення від відбування покарання» (статті 75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу, слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Тобто, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК, суд постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, обставин справи, наведених позитивних даних про особу неповнолітнього ОСОБА_5 який вчинив злочин середньої тяжкості, відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, позицію прокурора у судових дебатах, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітніх та покарання неповнолітніх, суд приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, та про можливість звільнення неповнолітнього ОСОБА_5 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених позитивних даних про особу ОСОБА_5 вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 1 ч. 2 ст.105 КК України у вигляді застереження, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1 144 грн. 00 коп. віднести на рахунок держави.

Цивільний позов відсутній.

На підставі викладеного, керуючись 368, 373-376, ч. 3 ст. 497 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та звільнити неповнолітнього ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 105 КК України від покарання, застосувавши до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 1 ч. 2 ст.105 КК України у вигляді застереження.

Речові докази по справі: білий поліетиленовий пакет, що надійшов із висновком експерта №11-2/1507х від 26.03.2018 року, який переданий до камери схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві знищити.

Процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1 144 грн. 00 коп. віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: