Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/434/2018 Справа №641/1685/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2018 року Комінтернівський районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

секретаря ОСОБА_9 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229 від 22.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229 від 22.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

На розв`язання судом в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вид тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 .

Прокурор в судовому засіданні вважала необхідним продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , при цьому зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при застосуванні даного запобіжного заходу, не змінились. Прокурор вказала, що ОСОБА_8 скоїла особливо тяжкі умисні кримінальні правопорушення (злочини), за які законом передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім того, прокурор посилалась на спосіб життя обвинуваченої, її соціальні зв`язки, спосіб вчинення правопорушення, тому вважала, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може переховуватися від суду, може чинити тиск на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Таким чином, прокурор вважала, що з метою запобігання зазначеним ризикам, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, даних, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_8 , її майновий стан, відсутність реєстрації та постійного місця проживання в м. Харкові та з метою розгляду кримінального провадження в розумні строки, прокурор вважала необхідним продовжити строк запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесено до ЄРДР за № 0000229 від 22.01.2018 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - на 60 днів.
Потерпіла та її законний представник підтримали думку прокурора.
Захисник обвинуваченої та обвинувачена заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали можливим застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, вказали щодо відсутності доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що до обвинуваченої ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.01.2018 р. застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та, в подальшому цей строк було продовжено, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 , суд враховує, що згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч.1 даної статті.
З правового аналізу вказаних положень кримінально-процесуального законодавства, вбачається, що закон не вимагає доказування того, що особа, якщо їй не буде обрано запобіжний захід, ухилятиметься від суду чи від виконання процесуальних рішень. В законі йдеться про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ця особа може порушити процесуальні обов`язки чи проявити неправильну процесуальну поведінку, тобто йдеться про обґрунтовану підозру в цьому.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Таким чином, враховуючи, що обвинувачена до застосування запобіжного заходу не мала тісних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, джерела заробітку, а також постійного місця мешкання в м. Харкові, на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачена може переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, продовжити злочинну діяльність, тому, суд вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій строком на 60 днів.
Заперечення обвинуваченої та її захисника проти клопотання прокурора, суд оцінює критично, оскільки фактичні обставини, на які посилається захисник та обвинувачена, не спростовують обставини, які дають підстави вважати щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177,197, 199, 314- 316, 376, 383,384, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Строк дії ухвали до 10 серпня 2018 року.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3