Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/596/18
Провадження № 1-кс/499/191/18
У Х В А Л А

Іменем України

"16" липня 2018 р. смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 адвоката підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уварове, Тамбовської області, Російська Федерація, фактичне місце проживання та місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; громадянина України, раніше судимого, не одруженого, на утримані малолітніх дітей не має, не працевлаштований, освіта середня, інваліда ІІІ групи на підставі документів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 14.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Іванівського районного суду Одеської області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 14 липня 2018 року, біля 10:00 години ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в смт Радісне, Іванівського району Одеської області, вирішив сходити до магазину «Престиж», що розташований в смт Радісне, з метою придбати та випити в подальшому алкогольні напої. Придбавши в магазині «Престиж», пляшку горілки об`ємом 0,5 літри та пляшку пива об`ємом 1 літр, ОСОБА_5 , присів за столик поряд з самим магазином та самостійно почав вживати дані алкогольні напої.
В подальшому біля 10:30 години ОСОБА_5 вирішив прогулятись по селищу, де проходячи біля будинку АДРЕСА_2 , зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому запропонував розпити алкогольні напої, які в нього залишились, на що ОСОБА_7 погодився та запропонував пройти до нього в гості, а саме в квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в якій ОСОБА_7 мешкає. Зайшовши до квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , зайшли до кухні, де присіли за стіл та почали вживати алкогольні напої у вигляді горілки. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_5 в ході бесіди з ОСОБА_7 , згадав, що начебто останній місяць тому назад, вкрав в нього мобільний телефон, на підґрунті чого у вищевказаних осіб виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 кулаком лівої руки наніс удар по обличчю ОСОБА_7 , на що останній відповів також ударом по обличчю ОСОБА_5 , надалі ОСОБА_5 наніс удар лобовою частиною голови по обличчю ОСОБА_7 , від якого останній впав на підлогу в дверному проході між коридором та спальною кімнатою.
В цей ж час у ОСОБА_5 виник злочинний намір на умисне протиправне заподіянні смерті своєму знайомому ОСОБА_7 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіянні смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , забіг до кухні, схопив металевий столовий ніж, діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки, небезпечні для життя та здоров`я ОСОБА_7 , тримаючи ніж в лівій руці, зігнувши її при цьому в ліктьовому суглобі, наніс 3-4 удари в область шиї навідмаш, від чого ОСОБА_7 помер на місці події.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 78 від 14.07.2018 виданого завідуючим Іванівського бюро СМЕ ОСОБА_8 причина смерті ОСОБА_7 є напад з використанням гострого предмету з метою вбивства, гостра кровотеча, травма сонної артерії.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.
Стаття 115 частина 1 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати якщо підозрюваному не буде обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою так як наявні ризики передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; знищення речових доказів; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вину свою визнав, з клопотанням погоджується. Адвокат підозрюваного зазначив розглянути клопотання на розсуд суду.

Заслухавши доводи прокурора про необхідність задоволення клопотання, пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, додані до клопотання та кримінальне провадження, суд приходить до висновку, про його задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

15 липня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яку суд вважає обґрунтованою.

Матеріалами клопотання підтверджується вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України, вина підозрюваним у вчинені злочинів визнається в повному обсязі та не оспорюється та наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний, вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років; у підозрюваного ОСОБА_5 відсутнє постійне місце роботи, відсутні стійкі соціальні зв`язки, так як ОСОБА_5 , офіційно не перебуває в шлюбі та на утриманні малолітніх дітей не має, що дає можливість ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та /або суду; перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на потерпілого, застосовуючи будь які при цьому методи, в тому числі застосовуючи методи залякування . Також ОСОБА_5 перебуваючи на волі, та знаходячись за місцем свого мешкання, може здійснювати постійний психологічний тиск на свідків даного кримінального правопорушення; в зв`язку з тим, що ОСОБА_5 (зі слів самого ОСОБА_5 ) вчинив дане особливо тяжке кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, тому може вчинити і інше кримінальне правопорушення; також враховуючи те, що ОСОБА_5 (зі слів самого ОСОБА_5 ) є неодноразово раніше судимою особою, що говорить про те, що і на даний час ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, тому є соціально небезпечною особою для мешканців смт Радісне.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З врахуванням викладеного вище, рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права й свободи підозрюваного, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зав`язків, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, раніше судимий ( зі слів) , враховуючи також існування вищезазначених ризиків та наявність обґрунтованої підозри, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

У зв`язку з цим клопотання слідчого підлягає задоволенню, а відносно підозрюваного ОСОБА_5 належить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючисьст.ст.177,183,193-194,196-199 КПК України, слідчий суддя ПОСТАНОВИВ :
Клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 на підставі документів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 14.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уварове, Тамбовської області, Російська Федерація, фактичне місце проживання та місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; громадянина України, раніше судимого, не одруженого, на утримані малолітніх дітей не має, не працевлаштований, освіта середня - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту фактичного затримання (14 липня 2018 року о 16.30) та в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні - до 12 вересня 2018 року включно.

Дійсна ухвала про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу діє 60 (шістдесят) днів, а саме: до 16 години 30 хвилин 12 вересня 2018 року включно, та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання під вартою підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню Одеського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з моменту проголошення.

СуддяОСОБА_1