Справа № 509/5225/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с. Овідіополь, кримінальне провадження з обвинувальним актом, яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, українець за національністю, не одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України, визнається таким що не має судимості,

обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кишинів республіки Молдова, громадянин України, українець за національністю, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не має місця реєстрації на території України, раніше неодноразово судимий, остання судимість - Київським районним судом м.Одеси 11.06.2012 р. за ч.2 ст..186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, судимість не знята і не погашена,

обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 р., о 12 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , в ході прогулянки на стоянці автомобілів ТЦ «Епіцентр-К», який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вул. Небесної Сотні, 99, де підійшовши до автомобілю марки «ВАЗ» моделі 2107 д/з НОМЕР_1 , який був припаркований на вказаній стоянці, ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_4 , незаконно заволодіти зазначеним транспортним засобом, на що ОСОБА_4 погодився. Далі, ОСОБА_3 , отримавши згоду від ОСОБА_4 на незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою, згідно розподілених ролей, відповідно до яких ОСОБА_4 зобов`язувався стояти осторонь з метою запобігання можливості бути поміченими з боку будь яких осіб, а тим паче власників майна під час заволодіння транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі 2107 д/з НОМЕР_1 , приблизно о 12 годині 50 хвилин 12.12.2017 р., ОСОБА_3 , впевнившись, що їх дії залишаються непоміченими для оточуючих та власника автомобіля, розуміючи протиправний характер своїх дій, не маючи права на керування вказаним транспортним засобом, який на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приступили до реалізації свого злочинного наміру, та на підставі раніше укладених домовленостей, ОСОБА_4 , діючи згідно розподілених ролей, відійшов від автомобілю марки «ВАЗ» моделі 2107 д/з НОМЕР_1 , приблизно на один метр та пильнував щоб їх дії залишились непомічені, а в цей момент ОСОБА_3 безперешкодно відкрив двері автомобілю зі сторони сидіння водія, проникнувши в такий спосіб до салону, після чого взяв ключ від замку запалювання автомобіля, який знаходився на панелі приборів та вставив його в замок запалювання та шляхом повороту ключа привів в дію двигун автомобілю, а ОСОБА_4 в цей час сів на переднє пасажирське місце. Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на автомобілі марки «ВАЗ» моделі 2107 д/з НОМЕР_1 , покинули місце вчинення злочину, а автомобілем розпорядились на свій власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, 12.12.2017 р., приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на автомобілі марки «ВАЗ» моделі 2107 д/з НОМЕР_1 , яким раніше незаконно заволоділи, прибули за адресою: АДРЕСА_3 , та зупинилися біля будинку № 49. Після чого, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), викрали з вказаного автомобілю навісний багажник, вартістю 2000 гривень та сумку з гайковими ключами вартістю 3000 гривень, ланцюжком золотого кольору вартістю 5000 гривень, набір головок з тріскачкою марки «Bosch» вартістю 1300 гривень, та дроти для прикурювання автомобілів вартістю 500 гривень, для подальшого збуту та отримання на свою користь виручених від продажу зазначеного майна грошових коштів, чим спричинили матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 11800 гривень. Після викрадення вищевказаного майна з автомобіля марки «ВАЗ» моделі 2107 д/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на свій власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Після чого, 12.12.2017 приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , прибувши за адресою: м.Одеса, проспект Свободи, та зупинившись біля будинку № 59, на автомобілі марки «ВАЗ» моделі 2107 д/з НОМЕР_1 , яким раніше ОСОБА_3 незаконно заволодів разом з ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужих документів, викрав з вказаного автомобіля довіреність серії НМІ № 325861 від 15.08.2017, на право користування транспортним засобом (причепом), моделі 81024, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_7 , та технічний талон транспортного засобу (причеп), моделі 81024, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , виданого ОРЕВ ДАІ УВС Одеського облвиконкому 19.11.1991 року, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному заволодінні, особистим важливим документом, ОСОБА_3 , вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України.

За сукупністю скоєного, ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

За сукупністю скоєного, ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України визнав повністю і у скоєних ним злочинах щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочини при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються. Заявлений до нього цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі, заявив, що в разі звільнення відшкодує збитки потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину, у вчиненні інкримінованих правопорушень за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочини при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються. Заявлений до нього цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі.

Судом з`ясовано, що обвинувачені правильно розуміють зміст обставин скоєння ними кримінальних правопорушень, які їм інкримінуються, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, в відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, потерпілого та дослідженням доказів, які характеризують особи обвинувачених. При цьому обвинуваченим роз`яснено, що надалі вони не матимуть права оспорювати фактичні обставини справи, які вони визнають, в апеляційному порядку.

Крім того, в судовому засіданні був допитаний потерпілий, який заявив, що викладені в обвинувальному акті обставини скоєння ОСОБА_3 та ОСОБА_8 злочинів повністю відповідає фактичним обставинам, а також підтримав в повному обсязі заявлений ним цивільний позов.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України. Провина обвинуваченого у скоєнні зазначених злочинів, повністю доведена.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України. Провина обвинуваченого у скоєнні зазначених злочинів, повністю доведена.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєних злочинів, особу обвинуваченого, наявність позитивної характеристики з місця проживання, знаходження на його утримані малолітніх дітей ОСОБА_9 , з якою він проживає однією сім`єю без укладення шлюбу, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , те, що він визнається таким, що не має судимості, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття,.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 має бути в межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_3 повинно бути призначено: за ч. 2 ст. 289 КК України - у вигляді позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі, за ч. 3 ст. 357 КК України - у вигляді обмеження волі.

З урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, призначаючи покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі, суд вважає за можливим застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, те, що він є неодноразово судимим за корисливі злочини, має не зняту та непогашену судимість ч.2 ст..186 КК України, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Обставинами, передбаченими ст.66 КК України, які пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, обвинувальним актом не зазначено, а тому судом не встановлюється.

Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 має бути в межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_4 повинно бути призначено: за ч. 2 ст. 289 КК України - у вигляді позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням вищенаведеного, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69 та 75 КК України.

Потерпілим ОСОБА_7 , в порядку ст. 128 КПК України, заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яким потерпілий просив стягнути з них солідарно 31.266,08 грн., в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої скоєними злочинами, та 15.000 грн. моральної шкоди. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги визнали в повному обсязі. При зазначених обставинах, суд вважає цивільний позов обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Витрати на проведення експертиз або залучення експерта відсутні.

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні, судом вирішується в порядку, передбаченому ст..100 КПК України:

-автомобіль «ВАЗ» моделі 2107 д/з НОМЕР_1 , набір гайкових ключів, ланцюжок золотий, довіреність на ім`я ОСОБА_7 на право користування транспортним засобом «причеп» знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого і підлягають поверненню йому за належністю;

-оптичний диск з камер відеоспостереження - зберігається при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 289 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

за ч. 3 ст. 357 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

В відповідності до ст. 70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, остаточно визначити засудженому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені, в відповідності до ст.76 КК України, на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 289 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

В відповідності до ст. 70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, остаточно визначити засудженому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 - тримання під вартою, залишити без змін до набуття вироком чинності.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_7 , солідарно, в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, 31.266,08 гривень (Тридцять одну тисячу двісті шістдесят шість гривень вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_7 , солідарно, в якості відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, 15.000 гривень (П`ятнадцять тисяч).

Речові докази у кримінальному провадженні:

-оптичний диск з камер відеоспостереження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

-автомобіль «ВАЗ» моделі 2107 д/з НОМЕР_1 , набір гайкових ключів, ланцюжок золотий, довіреність на ім`я ОСОБА_7 на право користування транспортним засобом «причеп», вважати повернутим потерпілому ОСОБА_7 , за належністю;

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1