Провадження № 1-кп/520/1068/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2018 року Київський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі кримінальне провадження №0001579 від 15.06.2018 року відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, з неповною середньою освітою, працює за наймом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.06.2013 року Київським районним судом за ст.ст.185 ч. 1, 185 ч.2, 15 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.3, 70 КК України на строк 3 років 1 місяця до позбавлення волі; 20.08.2018 року Київський районними судом м.Одеси за ст.185ч.3 до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, вирок набрав законної сили 20.09.2018 року, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Повторно, 05 червня 2018 року ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, шляхом вільного доступу зайшов до кімнати, в якій проживає потерпілий ОСОБА_4 , звідки таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_4 планшет ASUS, сірого кольору, серійний номер Н3ALG880309H93, imei НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 2500 гривень.

Своїми діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю, фактичні обставини не оспорює, згоден з кваліфікацією його дій та пояснив суду, що дійсно 05 червня 2018 року він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де зайшов відкритої до кімнати, в якій проживає потерпілий ОСОБА_4 , звідки таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_4 планшет, з яким з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд.

Він згоден, що спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 2500 гривень.
У скоєнні злочину щиро кається, просить суд суворо його не карати.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:

-Витягом з ЄРДР від 15.08.2018 року;

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 15.08.2018 року;

-Протоколом огляду місця події з фото таблицями від 15.06.2018 року;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.08.2018 року;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.09.2018 року;

-Звітом про незалежну оцінку майна.

Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєнні злочину, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а також з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють фактичні обставини, встановлені досудовим розслідуванням, тому на підставі ст.349 ч.3 КПК України суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким по справі не оспорюються.

На підставі досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що докази по справі є належними, допустимими, достовірними, достатніми які повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує, що обставини які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд вважає, щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно зі ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, характер умисного злочину, наслідки вчинення злочину, особу обвинуваченого, враховуючи принцип індивідуалізації призначення покарання, що обвинувачений повторно скоїв умисний злочин середньої тяжкості, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 статті 185 КК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисного злочину проти власності, суд не вбачає правових підстав для застосування ст.69 КК України та ст.75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 .

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 вироком Київського районного суду м.Одеси від 20.08.2018 року, який набрав законної сили 20.09.2018 року визнаний винуватим і засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Призначаючи вид та міру покарання ОСОБА_6 суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити згідно з правилами, встановленими ч.4 ст.70 КК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 скоїв злочин за ч.2 ст.185 КК України, тобто по даному кримінальному провадженню, ще до постановлення вироку 20.08.2018 року Київським районним судом м.Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд при призначенні покарання ОСОБА_6 враховує положення п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», яким передбачено, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання у виді 3 місяців арешту обчислювати з 04.10.2018 року.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ОУВП №21 до набрання вироку законної сили.

ОСОБА_5 взяти під варту у залі судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вирок Київського районного суду м.Одеси від 20.08.2018 року, яким ОСОБА_5 визнаний винуватим і засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік із покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 п.п.1, 2: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його оголошення, шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1