Справа № 496/3590/18
Провадження № 1-кп/496/305/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Біляївка клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001194 за ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

16.08.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Встановлено, що 28 вересня 2014 року, близько 20 години 50 хвилин, в темний час доби, в м. Біляївка, Одеської області, навпроти будинку № 114 по вул. Отамана Головатого (Леніна), на освітленій ділянці вулиці, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2199» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись від центу м. Біляївка в напрямку села Яськи, Біляївського району, Одеської області, був осліплений зустрічним автомобілем, в порушення пунктів «Правил дорожнього руху України», маючи реальну можливість слідкувати за дорожньою обстановкою не зупинився, не змінюючи смуги руху, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, та своєчасно не виявив пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який переходив проїзну частину вул. Отамана Головатого, внаслідок чого скоїв наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритого перелому обох кісточок лівої гомілки, закритого перелому медальної кісточки правого гомілковостопного суглоба.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 404 від 23.12.2014 року наявні пошкодження спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) та згідно з п. 2.2.2. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до пошкоджень середньої тяжкості.
Згідно висновку автотехнічної експертизи № 5036 від 21.10.2014 року, робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля «ВАЗ- 21099» державний номер НОМЕР_1 до моменту ДТП забезпечували водієві технічну можливість контролювати напрямок руху автомобіля та здійснювати його гальмування з відомою йому ефективністю аж до зупинки, при цьому в зазначених системах не було несправностей, які могли б обумовлювати раптове для водія відведення автомобіля від напрямку зазначеного руху або відмову систем.
Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 5035 від 22.10.2014 року, на автомобілі «ВАЗ-21099», державний номер визначається наявність слідів та ушкоджень, які можливо віднести до утворення їх у результаті контактування з об`єктом, що не має рівноміцних металу кромок, з залишенням характерних для контактування з тілом людини - пішоходом, ушкодження деталей, пологих їхніх деформацій, слідів тертя власного фарбового покриття, брудопилового покриття, нашарування волосся світлого кольору на правому краю передньої частини автомобіля.
Згідно висновку трасологічної експертизи № 615/05 від 20.01.2015 року, на ділянці носка підошов сандалет маються ушкодження у вигляді слідів ковзання направлене в праву сторону на лівому сандалетах, в праву і ліву сторони - на правому, утворені від взаємодії поверхні підошви з поверхнею має абразивне покриття типу асфальту.
Згідно висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи по дослідженню обставин наїзду автомобіля ВАЗ 21099 на пішохода № 18-736/2799 від 25.07.2018 року, пояснення пішохода в частині того, що він до моменту наїзду на нього рухався по правому узбіччю, з технічної точки зору, є неспроможним і у зв`язку з цим до дослідження не сприймалися. При засліплені світлом фар зустрічного автомобіля ВАЗ регламентувалися вимогами п. 12.2 та 19.3 Правил ДР, згідно яким він повинен був обирати швидкість, яка б відповідала видимості в напрямку руху, у випадку погіршення видимості в напрямку руху внаслідок світла фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшувати швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечну в умовах фактичної видимості, а у випадку засліплення - зупинитися, не змінюючи смугу руху. Оскільки засліплення водія відбулося до наїзду на пішохода, слід зробити висновок про наявність у водія автомобіля ВАЗ технічної можливості належним виконанням вимог пунктів 12.2 і 19.3 Правил ДР зупинитися до місця наїзду, тобто уникнути наїзду. Якщо засліплення фарами зустрічного автомобілю водія автомобіля ВАЗ було відсутнє, то його належні дії регламентувалися вимогами п. 12.3 Правил ДР, які передбачають з моменту виникнення небезпеки для руху вжити заходів для зменшення швидкості свого транспортного засобу. У цьому випадку (при відсутності осліплення) водій автомобіля ВАЗ з моменту виявлення пішохода мав технічну можливість запобігти контактування з ним застосуванням гальмування. В умовах даної події фактичні дії водія автомобіля ВАЗ, які не відповідали вимогам: п.12.2 та 19.3 Правил ДР (при наявності засліплення); п.12.3 Правил ( при відсутності засліплення), з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з фактом настання ДТП.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася в зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_4 , який керував автомобілем марки «ВАЗ-21099», наступних пунктів Правил дорожнього руху України: п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни ... і не відволікатися цим засобом у дорозі; п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 19.3. У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.
За вказаних обставин зазначені вище дії ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Прокурор у судовому засіданні вважав вказане клопотання таким, що підлягає задоволенню.
В судовому засіданні підозрюваний дав згоду на закриття кримінального провадження відносно нього.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Частина 1 ст. 285 КПК України визначає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 36 та ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено безумовне звільнення особи від кримінальної відповідальності у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, якщо з дня вчинення нею злочину минуло два роки.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.
З клопотання слідує, що з моменту вчинення злочину, тобто з 28.09.2014 року, минуло більше двох років.
Думка учасників судового провадження щодо звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка не заперечує проти такого звільнення, не може вплинути на прийняття рішення про звільнення її від кримінальної відповідальності, оскільки прийняття такого рішення є не правом суду, а є його обов`язком. Такі рекомендації судам надано постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», зокрема її п. 8.
На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано даних про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових злочинів середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. (ч. 2 ст. 49 КК України).
Після роз`яснення судом обвинуваченому підстав, наслідків звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, а також права заперечувати проти цього і вимагати продовження судового розгляду на підставі обвинувального акту, останній не заперечує проти його звільнення від кримінальної відповідальності з зазначених вище підстав і проти закриття у зв`язку з цим кримінального провадження.
З урахуванням викладеного суд вважає, що під час судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття кримінального провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284-288, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - звільнити у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження № 0001194 по обвинуваченню ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов не заявлено.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

18 жовтня 2018 року