АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1090/18 Справа № 174/564/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши 19 червня 2018 року у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Дніпропетровської області в м. Дніпрі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 року, якою було відмовлено в задоволенні подання заступника начальника Верхньодніпровського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою суду, в задоволенні подання заступника начальника Верхньодніпровського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_7 відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що обов`язки покладені на засудженого вироком суду від 08.08.2013 р. у виді явки на реєстрацію та повідомлення кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, ОСОБА_7 , за час перебування на обліку, не виконав, строк давності виконання обвинувального вироку не закінчився, оскільки засуджений з 31.03.2014 р. по 06.02.2018 р. перебував у державному розшуку, що свідчить про його ухилення від відбування покарання.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та звільнити його від подальшого відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.
В обґрунтування зазначає, що перебування його у розшуку було з невідомих причин, а не як особи, що ухиляється від відбування кримінального покарання. Органом пробації засудженого не було належним чином ознайомлено з умовами та порядком відбування покарання, про наслідки його не виконання попереджений не був, тому факт ухилення не доведений. Умова щодо невчинення нового злочину в період іспитового строку засудженим виконана в повному обсязі, крім того ним не допущено жодного правопорушення громадського порядку, тобто він довів, що став на шлях виправлення.

Заслухавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Згідно з ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 08.08.2013 р. засуджений вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області по ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 2 роки та відповідно до ст.76 ч.1 п.3,4 КК України на нього покладено відповідніобов`язки, з якими він був належним чином ознайомлений. Вирок набрав законної сили 19.12.2013 р., а 22.01.2014 р. ОСОБА_7 поставлено на облік до Вільногірської КВІ Пятихатського МВ КВІ УДПтС України у Дніпропетровської області, однак на виклик до КВІ ОСОБА_2 не прибув, оскільки змінив місце проживання, не повідомивши про це орган, який відає відбуванням покарання, в зв`язку з чим з 03.02.2014 р. відносно засудженого проводилися початкові розшукові заходи, а 31.03.2014 р. його оголошено у державний розшук, місце знаходження засудженого встановлено працівниками Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області лише 05.02.2018 року, в зв`язку з його знаходженням на стаціонарному лікуванні як потерпілого від кримінального правопорушення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходив з того, що звільнення від призначеного покарання засудженого можливе лише за умови виконання ним двох умов визначених ст. 78 КК України, а саме: виконати покладені на засудженого обов`язки та не вчинити нового злочину.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Само по собі посилання засудженого з приводу невиконання ним покладних на нього обов`язків, оскільки порядок проведення його ознайомлення та детального роз`яснення з визначеними вироком суду обов`язками покладено саме на орган пробації, який не дотримався вказаної обставини, не можуть слугувати достатніми підставами для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку з огляду вказані вище положення норм чинного законодавства.
Крім того, судом першої інстанції правомірно визначено, що перебіг строку давності зупинявся, у зв`язку проведенням відносно засудженого початкових розшукових заходів з 03.02.2014 року, та як наслідок оголошенням 31.03.2014 року його у державний розшук. Місце знаходження ОСОБА_7 було встановлено працівниками Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області лише 05.02.2018 року. Тобто, строк давності виконання обвинувального вироку не закінчився, оскільки засуджений з 31.03.2014 року по 06.02.2018 року перебував у розшуку. Вказані обставини повністю узгоджуються з положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 80 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку враховуючи законні підстави і умови в їх сукупності, про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_7 виконав покладені на нього обов`язки обвинувальним вироком суду, та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 року, якою було відмовлено в задоволенні подання заступника начальника Верхньодніпровського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4