Номер провадження 11-кп/775/401/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:
судді-доповідача: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, що зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст.125, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі

визнано винним ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2017, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців 5 (п`яти) днів позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 17 серпня 2016 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля магазину «Кулиничи», розташованого на перехресті вулиць Паркової та Василя Стуса у м. Краматорську Донецької області. В цей час ОСОБА_7 побачив на шиї раніше не знайомого йому ОСОБА_9 срібний ланцюг зі срібним кулоном «Божа Матір» та у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите, повторне викрадення чужого майна, а саме ювелірних виробів ОСОБА_9 .

З метою реалізації зазначеного злочинного умислу, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, зірвав з шиї останнього срібний ланцюг, 925 проби, вагою 20,84 гр., вартістю 1041 грн. 85 коп., зі срібним кулоном «Божа Матір», вагою 12,29 гр., 925 проби, вартістю 614 грн. 41 коп., а всього на загальну суму 1 656 грн. 26 коп., тим самим намагаючись викрасти майно потерпілого ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_7 намагався втекти з місця скоєння злочину, але потерпілий наздогнав його за руку, а прохожі викликали поліцію.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 з посиланням на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що в його діях були хуліганські наміри, про що у судовому засіданні суду першої інстанції надавали свідчення свідки та потерпілий. Прохає призначити покарання з урахуванням ст. 69 КК України, оскільки його батько ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує його піклування.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність провини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, зазначає, що відповідно до вимог ст. 68 КК України, максимальне покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_7 , не повинно перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто не більше 4 років позбавлення волі, однак судом першої інстанції було призначене покарання більш суворе, ніж передбачено законом, а тому просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_10 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданої апеляційної скарги обвинуваченого, просили її задовольнити та не заперечували у задоволенні апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Оцінюючи докази добуті під час судового розгляду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та такі висновки колегія суддів вважає вірними.

Висновок колегії суддів про правильність кваліфікації протиправних дій ОСОБА_7 ґрунтується на роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», а саме: Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи ним.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 , зірвавши ланцюжок з шиї потерпілого, певний проміжок часу тримав його у руках, розуміючи, що ця річ належить іншій особі. На прохання потерпілого повернути ланцюжок не відреагував, та навпаки мав намір втекти, проте був затриманий потерпілим, встигнувши подолати невелику відстань. При цьому ці дії обвинуваченого відбувалися із ланцюжком потерпілого в руках. Як вбачається з вироку, обвинувачений ОСОБА_7 , розуміючи, що невдовзі за викликом прибудуть працівники поліції, викинув ланцюжок, тому колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 виконав усі дії спрямовані на відкрите заволодіння майном потерпілого.

З зазначених підстав, апеляційна скарга обвинуваченого про необхідність перекваліфікування його дій на хуліганство, не заслуговує на увагу і в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання за вироком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, тобто за те, що обвинувачений вчинив закінчений замах на вчинення злочину, який до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі.

Відповідно до вимог ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчений злочин, суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Згідно з ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Максимальним строком покарання, який передбачено ч. 2 ст. 186 КК України, є покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, а тому строк покарання, за умови вчинення замаху на злочин, не мав перевищувати 4 років позбавлення волі. З урахуванням викладеного, вирок в цій частині підлягає зміні, оскільки судом першої інстанції не застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, та призначено покарання більш суворе, ніж передбачено ч. 3 ст. 68 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення занадто суворого покарання, яке не відповідає вимогам ст. 68 КК України.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора стосовно неправильно призначеного ОСОБА_7 покарання, а тому вирок суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині, оскільки строк не може перевищувати 4 років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2017 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді 4 років 10 днів позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Судді