Ухвала

11 травня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-5267 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 20 лютого 2018 року щодо нього,
встановила:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 квітня 2018 року касаційну скаргу засудженого, у зв`язку з недотриманням вимог статей 427, 438 КПК України залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

У межах наданого судом строку засуджений надіслала до касаційного суду уточнену касаційну скаргу, при цьому, зазначені в ухвалі суду від 10 квітня 2018 року недоліки не усунув.

Так, як вбачається із змісту уточненої скарги, засуджений повторно заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, також не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Крім цього, засуджений в уточненій скарзі формально послався на незаконність судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, оскільки у касаційній скарзі не наведено обґрунтування вимог відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК (касаційна скарга не містить вказівки на те, яким чином порушення судами вимог цього Кодексу, на які посилається засуджений, перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення). Також він не посилається на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, для скасування оскаржуваних судових рішень.

Вказуючи на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПКУкраїни), ОСОБА_4 не наводить конкретних доводів щодо незаконності оскаржуваних рішень зі згаданої підстави.

Засуджений, так і не зазначив, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду, постановленої при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК України.

При таких обставинах, згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 20 лютого 2018 року щодо нього, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3