Справа № 372/1279/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/843/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 52 06.08.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника військового прокурора Київського гарнізону на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000148 по обвинуваченню ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000148 по обвинуваченню ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки події, які зазначено в обвинувальному акті відбувалися на території Обухівського району Київської області, на який поширюється повноваження саме Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури. Окремого рішення Генерального прокурора України, щодо покладення виконання функцій прокуратури саме в цьому випадку матеріали не містять. Обвинувальний акт затверджений не уповноваженою особою, а саме прокурором військової прокуратури без наділення відповідними повноваженнями на здійснення цих функцій.

Не погоджуючись із вказаним рішенням перший заступник військового прокурора Київського гарнізону подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

На думку прокурора ухвала суду не ґрунтується на нормах КПК України та винесена з грубим порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Вказує, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі. Постановою заступника військового прокурора Київського гарнізону від 24.04.2018 до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000148 від 06.07.2017 включено прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_9 того ж дня відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначає, що в обвинувальному акті на першій сторінці він затверджений прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_9 та на 11 сторінці, підписаний останнім.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_10 просить відмовити в задоволені апеляційної скарги першого заступника військового прокурора Київського гарнізону на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 25.06.2018 про повернення прокурору обвинувального акту, а ухвалу залишити без змін.

Вказує, що правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 не відноситься до категорії кримінальних правопорушень, щодо розслідування яких процесуальне керівництво здійснюється військовими прокуратурами, а тому військовий прокурор не наділений повноваженнями здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні з його розслідування, включаючи затвердження обвинувального акту.

Доводи прокурора про те, що військові прокурори можуть здійснювати процесуальне керівництво у будь-яких кримінальних провадженнях, оскільки наказ Генерального прокурора України не забороняє такі дії, суперечить ст. 19 Конституції України.

Вказує, що всі прокурори згідно КПК України мають однаковий процесуальний статус, не спростовує висновків суду. Однаковість статусу всіх прокурорів у кримінальному провадженні не означає, що будь-який прокурор на власний розсуд чи на розсуд керівника органу прокуратури може набути процесуального статусу прокурора у будь-якому кримінальному провадженні. Такого статусу він може набути тільки у кримінальному провадженні, процесуальне керівництво у якому віднесено до компетенції відповідного органу прокуратури.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про існування підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено обвинувачення як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування є обвинувальний акт, яким має відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема: містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, вид і розмір шкоди, завданої злочином.

На думку колегії, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального законодавства.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору тим, що події, які зазначено в обвинувальному акті відбувалися на території Обухівського району Київської області, на який поширюється повноваження саме Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури. Окремого рішення Генерального прокурора України, щодо покладення виконання функцій прокуратури саме в цьому випадку матеріали не містять. Обвинувальний акт затверджений не уповноваженою особою, а саме прокурором військової прокуратури без наділення відповідними повноваженнями на здійснення цих функцій.

Згідно приписів ст. 291 КПК України містить чіткий перелік відомостей, що мають містити обвинувальний акт:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції повернув обвинувальний акт з причин затвердження неуповноваженою особою, а саме прокурором військової прокуратури без наділення відповідними повноваженнями на здійснення цих функцій.
Оскільки, зазначена причина повернення обвинувального акту судом першої інстанції не підпадає під перелік, визначений ст. 291 КПК України, колегія суддів вважає рішення про повернення обвинувального акту прокурору передчасним та необґрунтованим.
Прокурори в України мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не виявила порушень процесуального закону, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, у зв`язку із чим вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника військового прокурора Київського гарнізону задовольнити, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000148 по обвинуваченню ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору скасувати

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: