Справа № 173/1176/18
Номер провадження1-кп/173/166/2018
28 вересня 2018 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
- 11.11.2014 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст.186 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік, 10.12.2015 року знятий з обліку по закінченню строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 17 квітня 2018 року, близько 13.00 години, знаходячись на території парку прибуття поїздів ст. Верхівцеве Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення деталей із залізничних вагонів, підійшов до групи вагонів, які знаходились на 4 колії вказаного вище парку, де побачив на вагоні № 66709239 корпус автозчепки, який визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливим мотивом, таємно, підійшов до вагону № 66709239 та за допомогою газового ключа, який він приніс із собою, скрутив 2 болта та зняв хомут корпусу автозчепки, який впав на землю, після чого ОСОБА_4 перекотив його у напрямку лісосмуги і таким чином з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 85 від 25.04.2018 регіональній філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» спричинено матеріальну шкоду на суму 774 гривні, у цінах, які діють на момент вчинення кримінального правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, від дачі свідчень відмовився. У скоєному щиро кається.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді штрафу, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій стороні судом не обговорювалось, оскільки представник потерпілого ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявив.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.