Ухвала
Іменем України

18 травня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-6208 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 13 лютого 2018 року щодо нього,

встановила:
Вироком Обласного суду м. Брно від 21.03.2016 року, який набрав законної сили 13.04.2016 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст.140 (замах на вбивство) Кримінального кодексуЧеської Республіки та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

15 травня 2017 року наказом Міністерства юстиції України № 1597/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком Обласного суду м. Брно Чеської Республіки від 21.03.2016 року громадянина України ОСОБА_4 , відповідно до статті 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Чеської Республіки від 06.12.2016 року.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.07.2017 року вирок Обласного суду м. Брно від 21.03.2016 року, приведено у відповідність із законодавством України, а саме ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. Строк відбування покарання ОСОБА_4 визначено рахувати з 11.12.2011 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК Українистрок перебування під вартою з 11.12.2011р. до 30.05.2013р., з 01.02.2016 р. до 13.04.2016 р., а також час відбування покарання - з 01.02.2016 р. до 13.04.2016р., зараховано ОСОБА_4 у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13 лютого 2018 року вищезазначену ухвалу місцевого суду залишено без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення.
Як вбачається із змісту касаційної скарги, засуджений порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, вони стосуються питань, пов`язаних з виконанням вироку, і постановлені відповідно до Глави 46 «Визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб» КПКУкраїни.

З огляду на положення п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У ч. 7 ст. 610 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Однак касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону.

Крім того, такі ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які зазначено у ч. 2 ст. 424 КПК України, оскільки вони не охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1 ст. З цього Кодексу.

Отже, системний аналіз зазначених норм КПК України дозволяє дійти висновку про те, що перегляду у касаційному порядку судових рішень, постановлених за результатами розгляду клопотання, що стосується вирішення питань, пов`язаних з приведенням вироку іноземних держав у відповідність із законодавством України, не передбачено.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
З огляду на викладене, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 13 лютого 2018 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3