УХВАЛА
(про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту)
Справа № 348/1017/18
Провадження № 1-кс/348/306/18

20 травня 2018 року м. Надвірна
Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Надвірнянського ВП ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув клопотання слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Зестофони Грузія, жителю АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні нікого не має, з професійно-технічною освітою, пенсіонеру, раніше не судимому, громадянину України, підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання надійшло до суду 20.05.2018 р.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 03.05.2018 року щодо кримінального провадження, у межах якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Надвірнянського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області, лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

В обгрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого відділення Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000278 від 03.05.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 травня 2018 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: дві гладкоствольні рушниці, одну малокаліберну рушницю, 4 сигнальні ракети, 3 сигнальні міни, 4 підривачі типу М1, 6 запалів УДЗ, 10 гранат РГД-5, 4 гранати РГН, одну гранату РГО, 3 електродитонатори, одноканальний порох у кількості 7 малих мішечків, 7 гранат ВОГ-25, 2 гранати ВОГ-17, 3 вибухових пакети, 3 ручні димові гранати, 20 гранат Ф-1, одна РПГ (ручний протитанковий гранатомет), УЗРГМ (запал) у кількості 26 штук, один автомат АК, 4 штик-ножі, 6 цинків із патронами калібру 5,45 мм загальною кількістю 6480 патронів, 2 цинки із патронами калібру 7,62 мм загальною кількістю 2160 патронів, 2 цинки із патронами калібру 9 мм - загальною кількістю 2160 патронів, 16 упаковок патронів для малокаліберної гвинтівки загальною кількістю 320 штук, 5 упаковок із патронами калібру 7, 62 мм - загальною кількістю 100 штук, 13 магазинів до автомата АК, 89 боєприпасів першої світової війни та Великої Вітчизняної війни, а також пістолет «Макарова КШ-3189», який згідно висновку експерта № 1.2-413/18 від 18.05.2018 є самозарядною короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю і є придатною для стрільби 9-мм патронами ПМ (9х18мм).

Вказаний пістолет «Макарова КШ-3189», а також інші перераховані предмети ОСОБА_5 умисно, тобто усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, незаконно придбав, переніс та зберігав у власному житловому будинку та підсобному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу.

18.05.2018 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.05.2018 р. ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обгрунтована підозра ОСОБА_5 до вчинення злочину повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом обшуку від 18.05.2018 р. та відеозаписом до нього, показаннями свідка ОСОБА_7 , висновком експерта, та іншими доказами в їх сукупності.

При обранні запобіжного заходу слід взяти до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років має постійне місце проживання, а також наявність ризиків того, що ОСОБА_5 усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування, вчиняти інші злочини, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні слідчий підтримав дане клопотання з підстав, заначених в клопотанні, та просив його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у клопотанні, повністю вважав доведеним обгрунтованість повідомленої підозри, в також посилався на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також вказав на суспільну небезпеку даного злочину.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважають клопотання необгрунтованим, послались на те, що, на їх думку, органом досудового розслідування не вмотивовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і тому просили відмовити у задоволенні клопотанння слідчого, та вирішити питання обрання менш суворого запобіжного заходу. Оскільки підозрюваний раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків чорнобильської катастрофи. А також врахувати стан здоров`я підозрюваного, який хворіє, в зв`язку з чим потребує постійного лікування. Крім того підозрюваний зазначив, що він не має наміру переховуватися від слідства чи суду, так само як і вчиняти інші злочини, так як він сприяв у розкриттю злочину. Просять обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке карається позбавленням волі на строк від 3 до 7 років.

В силу ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме: витягом з ЄРДР № 0000278 від 03.05.2018 року; протоколом обшуку від 18.05.2018 р. та відеозаписом до нього, показаннями свідка ОСОБА_7 , висновком експерта, та іншими доказами в їх сукупності;

При цьому, слідчий суддя дослідивши додані до клопотання матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 КПК України (показання свідків, письмові докази та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Приймаючи рішення про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Преценденте право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій предявлено обвинувачення не зявиться на суді /дело Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій предявлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання віправленню правосуддя /дело Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій предявлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /дело Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /дело Letellier против France/.

Доцільність тримання під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невиновності, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судебное решение от 26 января 1993 года § 30/.

Оцінюючи ризик того, що підозрюваний може ухилятися від правосуддя, слідчий суддя приймає до уваги те, що підозрюваний має постійне місце мешкання на території Івано-Франківської області, місце реєстрації, має дружину, є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків чорнобильської катастрофи, позитивно характеризується за місцем реєстрації, хворіє, має незадовільний стан здоров`я (хронічний холецистит, реактивний панкреатит), тобто має міцні соціальні зв`язки.

Поряд з цим, суд приймає до уваги суспільний інтерес, обгрунтованість підозри, приймає до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, однак сама важкість та обставина притягнення до кримінальної відповідальності не може бути беззаперечною обставиною, яка свідчить про об`єктивну наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні не доведено, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризики того, що підозрюваний вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення у якому підозрюється обвинувачується, слідчий суддя вважає частково обгрунтованим, оскільки дійсно підозрюваний, будучи військовим пенсіонером, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з 2015 року зберігав за місцем свого проживання зброю без передбаченого законом дозволу. Однак такий ризик не може бути достатнім для обрання найбільш суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання не надано достатньо переконливих доказів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, не може бути застосовано до підозрюваного, так як з урахуванням особи підозрюваного, обставин справи до нього може бути застосовані інші міри запобіжних заходів достатні для запобігання ризиків вказаних в клопотанні.

Крім цього, слідчий суддя вважає, що при розгляді клопотання, прокурором та слідчим не доведено наявність достатніх підстав, передбачених п. 3 ст. 194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Для запобігання встановлених ризикам слідчий суддя вважає можливим обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.
Слідчий суддя, зваживши всі обставини справи, вважає саме такий запобіжний захід для підозрюваного найбільш об`єктивним, розумним, співмірним, та таким, що не становитиме для підозрюваного надмірний тягар.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 186, 193-194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зестофони Грузія, жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України домашній арешт на строк 60 днів, заборонивши цілодобово залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, Надвірнянської місцевої прокуратури та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідче відділення Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, Надвірнянську місцеву прокуратуру про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України і вїзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю (за наявності).
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою як особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, за необхідності використовувати електронні засоби контролю.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

ОСОБА_5 з-під варти звільнити в залі суду.

Визначити строк дії ухвали до 19.07.2018 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1