Справа № 584/928/18
Провадження №1-кс/584/419/18
УХВАЛА
16.07.2018 м. Путивль
До суду надійшло вказане клопотання погоджене із прокурором Конотопської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_5 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на автомобіль «Сhevrolet Niva 2123», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тимчасово вилучений 08.07.2018 в ході огляду ділянки місцевості по просп. І. Путивльського, 42, у м. Путивль Сумської області.
Клопотання обґрунтоване тим, що 08.07.2018 ОСОБА_4 керуючи вказаним автомобілем, що є його власністю, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився біля магазину АТБ по прос. І. Путивльського в м. Путивль, в результаті чого ОСОБА_6 був доставлений до лікарні з закритим переломом стопи.
Посилаючись на ці обставини та на те, що вказане тимчасове вилучене майно має силу речового доказу, просив накласти арешт на цей автомобіль з його поміщенням на майданчик тимчасового утримання Путивльського ВП з метою забезпечення збереження речового доказу.
У судовому засіданні слідчий своє клопотання підтримав частково. Оскільки даний транспортний засіб не зберіг на собі слідів дорожньо-транспортної пригоди та за відсутності достатніх підстав для призначення експертизи для встановлення технічного стану зазначеного автомобіля, не заперечував проти передання останнього для зберігання власнику.
ОСОБА_4 підтвердив те, що під час дорожньо-транспортної пригоди керував вказаним автомобілем, який є його власністю. Просив передати йому автомобіль для зберігання.
Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Згідно з протоколом огляду місця події від 08.07.2018, вказаний транспорний засіб тимчасово вилучений слідчим.
Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 05.10.2007 підтверджено те, що цей автомобіль є власністю ОСОБА_4 .
Постановою слідчого від 09.07.2018 автомобіль визнаний речовим доказом.
Частинами 1, 5 ст. 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводить огляд місцевості, приміщення, речей та документів. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Частинами 2 і 3 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику
Статтею ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Зазначений транспортний засіб в силу ст. 98 КПК України може бути використаний як речовий доказ у даному кримінальному провадженні.
При цьому пошкодження чи втрата цього майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, вважаю, що є правові підстави для арешту цього майна з метою його збереження, що буде розумним та співрозмірним з обмеженням права власності завданням кримінального провадження.
Водночас, зазначений автомобіль не зберіг на собі слідів дорожньо-транспортної пригоди, а тому його можливо повернути власнику для зберігання.
За таких обставин, суд вважає можливим клопотання слідчого задовольнити частково та накласти арешт на цей автомобіль, передавши його на відповідальне зберігання власнику, без права розпорядження будь-яким чином цим майном та використовувати його, що буде достатнім для цілей вказаного кримінального провадження.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
постановив :
2. Накласти арешт на тимчасово вилучений 08.07.2018 під час огляду місця події автомобіль «Сhevrolet Niva 2123», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .
3. Повернути цей автомобіль власнику для зберігання без права розпорядження будь-яким чином цим майном та використовувати його.
4. Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.
5. Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
6. У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя : підпис
З оригіналом згідно:

Суддя
Путивльського районного суду ОСОБА_1