Справа № 308/9728/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні відомості про яке 18.04.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, за ознаками ч.3,5 ст.27 ч.3 ст.190, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України, про накладення арешту на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням, погоджене прокурором, у кримінальному провадженні відомості про яке 18.04.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, за ознаками ч.3,5 ст.27 ч.3 ст.190, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України, про накладення арешту на нерухоме майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що як встановлено досудовим розслідуванням, 14 липня 2014 року, ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення, шляхом обману та зловживанням довірою, використовуючи попередньо виготовлений при невстановлених слідством обставинах Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 року №3 у якому наявні явні видимі підчистки, звернулась до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 , з приводу переоформлення вказаного Державного акту на ОСОБА_7 , шляхом укладення договорів купівлі-продажу. Цього ж дня, 14 липня 2014 року приватний нотаріус ОСОБА_6 , являючись приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою уповноваженою державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, діючи з метою отримання неправомірної вигоди для ОСОБА_5 , усвідомлюючи її злочинні наміри на незаконний продаж права власності на майно, діючи умисно, зловживаючи наданими їй державою повноваженнями нотаріуса, грубо зловживаючи своїми повноваженням як особи, що надає публічні послуги, в порушення вимог ст.ст.43,45,47,55 Закону України "Про нотаріат", знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи у своєму розпорядженні Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 року №3 у якому наявні явні видимі підчистки, за допомогою власного комп`ютера склала договори купівлі-продажу, які зареєстровала в реєстрі за №877, 879 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:0200, :03:002:0205 та в пунктах №1 умисно повторно внесла неправдиві відомості зокрема про те, що вказані земельні ділянки належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 року №3 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №174 від 23.04.1997, хоча в дійсності дана земельна ділянка ОСОБА_8 не надавалась та у графі реєстрації книги видачі Державних актів Дібрівської сільської ради під №174 зазначено, що 23.04.1997 Державний акт серії ЗК-0011 №1295 видано ОСОБА_9 . Після цього, вказані договори купівлі-продажу ОСОБА_6 , в приміщенні офісу, що за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчено власним підписом та відтиском круглої печатки приватного нотаріуса ОСОБА_6 .

В результаті зловживання повноваженнями приватним нотаріусом ОСОБА_6 , позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та держави в цілому права власності на земельну ділянку загальною площею 0,844 га, ринковою вартість 259 550 гривень (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень).

Крім цього, ОСОБА_6 , будучи зареєстрованим приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області, діючи на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 6581, виданого Міністерством юстиції України, являючись відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, діючи з метою отримання неправомірної вигоди для ОСОБА_5 , усвідомлюючи її злочинні наміри на незаконний продаж права власності на майно, діючи умисно, зловживаючи наданими їй державою повноваженнями нотаріуса, в порушення вимог статей 43, 45, 47, 55 Закону України «Про нотаріат» щодо встановлення цивільної дієздатності осіб учасників цивільних відносин, перевірки поданих документів, склала та видала завідомо підроблений договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га, який зареєструвала в реєстрі за №877 від 14 липня 2014 року та внесла завідомо неправдиві відомості про право власності на нерухоме майно, після цього, на підставі посвідченого нею договору купівлі-продажу, шляхом відкриття нового розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесла до нього відповідні відомості про фіктивну зміну власника, внаслідок чого позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та держави в цілому, права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, тим самим спричинила тяжкі наслідки. При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_6 зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди для ОСОБА_5 , усвідомлюючи її реальні злочинні наміри на незаконний продаж права власності на вказане нерухоме майно та збагачення, грубо зловживаючи своїми повноваженням як особи, що надає публічні послуги, в порушенні вимог ст.ст.43,45,47,55 Закону України "Про нотаріат", цього ж дня 14 липня 2014 року за допомогою власного комп`ютера у приміщенні за місцем здійснення своєї нотаріальної діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , підготувала договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га., який зареєструвала в реєстрі за №877 у якому зазначила, що « ОСОБА_5 », зареєстрована в АДРЕСА_2 , діючи як «продавець» - продала вказану земельну ділянку ОСОБА_7 , при цьому в пункті №1 даного договору приватний нотаріус ОСОБА_6 маючи у своєму розпорядженні Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 року №3 у якому явні видимі підчистки у графі «прізвище, ім`я по батькові» в місці розташування друкованого тексту « ОСОБА_5 », у графі «місце проживання» в місці розташування рукописного тексту «9», у графі «Земельна ділянка розташована на території» в місці розташування друкованого тексту «с. Діброва» раніше були інші записи, які зміненні шляхом підчистки, на підставі якого зазначила, що вказана земельна ділянка належить продавцю, хоча в дійсності дана земельна ділянка ОСОБА_5 не надавалась та у графі реєстрації книги видачі Державних актів Дібрівської сільської ради під №174 зазначено що 23.04.1997 Державний акт серії ЗК-0011 №1295 видано ОСОБА_9 .

Після цього, приватний нотаріус ОСОБА_6 внесла відповідні відомості про власника до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, шляхом відкриття нового розділу.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 , будучи зареєстрованим приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області, діючи на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 6581, виданого Міністерством юстиції України, являючись відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, діючи з метою отримання неправомірної вигоди для ОСОБА_5 , усвідомлюючи справжніх злочинних намірів вказаної особи на незаконний продаж права на нерухоме майно, діючи умисно, повторно зловживаючи наданими їй державою повноваженнями нотаріуса, в порушення вимог статей 43, 45, 47, 55 Закону України «Про нотаріат» щодо встановлення цивільної дієздатності осіб учасників цивільних відносин, перевірки поданих документів, маючи у своєму розпорядженні Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 у якому наявні явні видимі підчистки у графі «прізвище, ім`я по батькові» в місці розташування друкованого тексту « ОСОБА_5 », у графі «місце проживання» в місці розташування рукописного тексту «9», у графі «Земельна ділянка розташована на території» в місці розташування друкованого тексту «с. Діброва» раніше були інші записи, які змінені шляхом підчистки, склала та видала завідомо підроблений договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0200 площею 0,5473 га., який зареєструвала в реєстрі за №879 від 14 липня 2014 року та внесла до нього завідомо неправдиві відомості про право власності на нерухоме майно, після цього, на підставі посвідченого нею договору купівлі-продажу, шляхом відкриття нового розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесла відповідні відомості про фіктивну зміну власника майна, внаслідок чого позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та держави в цілому права власності на земельну ділянку площею 0,5473 га, ринковою вартість 109498 гривень, чим самим спричинено потерпілому в особі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району, тяжкі наслідки. При цьому, ОСОБА_6 зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди для ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальні злочинні наміри ОСОБА_5 на незаконний продаж права власності на вказане нерухоме майно, грубо зловживаючи своїми повноваженнями як особи, що надає публічні послуги, в порушення вимог ст.ст.43,45,47,55 Закону України "Про нотаріат", цього ж дня 14.07.2014 за допомогою власного комп`ютера у офісі за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_1 , підготувала договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0200 площею 0,5473 га зареєстрований в реєстрі за №879, в якому зазначила, що « ОСОБА_5 », зареєстрована в АДРЕСА_2 , як продавець продала дану земельну ділянку ОСОБА_7 , при цьому в пункті №1 даного договору написала, що вказана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295, виданого Дібрівською сількою радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №174 від 23.04.1997, хоча в дійсності дана земельна ділянка ОСОБА_8 не видавалась та у графі реєстрації книги видачі Державних актів Дібрівської сільської ради під №174 зазначено що 23.04.1997 Державний акт серії ЗК-0011 №1295 видано ОСОБА_10 .

Окрім цього, 14.07.2014 ОСОБА_6 , являючись приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою уповноваженою державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи у своєму розпорядженні Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 у якому наявні явні видимі підчистки, за допомогою власного комп`ютера, склала договір купівлі-продажу, який зареєстрований в реєстрі за №877 щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га, в пункт №1 якого умисно внесла неправдиві відомості зокрема те, що вказана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №174 від 23.04.1997, хоча в дійсності дана земельна ділянка ОСОБА_8 не видавалась та у графі реєстрації книги видачі Державних актів Дібрівської сільської ради під №174 зазначено, що 23.04.1997 Державний акт серії ЗК-0011 №1295 видано ОСОБА_9 . Крім цього, 14.07.2014 ОСОБА_6 , являючись приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи у своєму розпорядженні Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295, виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 у якому наявні явні видимі підчистки, за допомогою власного комп`ютера склала договір купівлі-продажу, який зареєструвала в реєстрі за №879 щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0200 площею 0,5473, в пункт №1 якого умисно, діючи повторно, внесла неправдиві відомості зокрема те, що вказана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №174 від 23.04.1997, хоча в дійсності дана земельна ділянка ОСОБА_8 не видавалась та у графі реєстрації книги видачі Державних актів Дібрівської сільської ради під №174 зазначено що 23.04.1997 Державний акт серії ЗК-0011 №1295 видано ОСОБА_9 .

Після цього, вказані договори купівлі-продажу приватним нотаріусом ОСОБА_6 , в приміщенні офісу, що за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчено власним підписом та відтиском круглої печатки приватного нотаріуса. Окрім цього, ОСОБА_6 , 14.07.2018, являючись приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою: АДРЕСА_1 , нехтуючи встановленими законом нормами і професійною етикою особи, наділеної Конституцією України та Законом України «Про нотаріат» правом сприяння громадянам, підприємствам, установам і організаціям у реалізації їх прав і захисту законних інтересів, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч інтересам громади с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та держави в цілому, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми повноваженнями, що виразилась у незаконному відчуженні земельних ділянок за кадастровими номерами :03:002:0200 та :03:002:0205 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно провела державну реєстрацію речових прав на вищевказану земельну ділянку, посвідчила відповідний договори купівлі-продажу та повторно провела державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку вже за новим власником ОСОБА_7 , за наступних обставин:

14 липня 2014 року ОСОБА_6 як приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу, знаходячись за місцем здійснення свої нотаріальної діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи всупереч нормам ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийняла від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , для здійснення державної реєстрації права власності щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0200, державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-011 № 1295, який містив явні, помітні без детального огляду, ознаки часткового підроблення, а саме підчистки та дописки. Після цього, ОСОБА_6 , всупереч вимогам ст. 15 та ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, увійшла під власним логіном та паролем, який їй було присвоєно як особі уповноваженої державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, пов`язаної з надання публічних послуг відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат», до автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, діючи умисно, незаконно, з метою несанкціонованої зміни інформації, здійснила державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, тобто внесла завідомо неправдиві відомості про власника, шляхом відкриття нового розділу автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0200. Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 14 липня 2014 року ОСОБА_6 діючи як приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу, знаходячись за місцем здійснення свої нотаріальної діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , всупереч нормам ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийняла від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , для здійснення державної реєстрації права власності останньої на вищевказану земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0205, державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-011 № 1295, який містив явні, помітні без детального огляду, ознаки часткового підроблення, а саме підчистки та дописки. Після чого, ОСОБА_6 , всупереч вимогам ст. 15 та ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, увійшла під власним логіном та паролем, який їй було присвоєно як особі уповноваженої державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, пов`язаної з надання публічних послуг відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат», до автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та діючи умисно, незаконно, повторно з метою несанкціонованої зміни інформації, здійснила державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, тобто внесла завідомо неправдиві відомості про власника, шляхом відкриття нового розділу автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0205.

У сукупності своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27 - ч.3 ст.190, ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України. 21.08.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних правопорушень.

В клопотанні вказано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 365-2 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої.

У власності ОСОБА_6 відповідно до довідки № 135484618 від 25.08.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно знаходяться: 1) магазин продовольчих та не продовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108; 2) квартира (Технічний опис майна магазин промислових товарів), за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна 5719248; 3) нежитлова будівля кафе-магазин, за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер майна 27469461.

Слідчий вказує, що оскільки санкція статті Кримінального кодексу України, за якою ОСОБА_6 повідомлено про підозру, передбачає призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої, а також з огляду на те, що злочином спричинено матеріальні збитки в розмірі 259 550 гривень (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень), у кримінальному провадженні виникла необхідність вжити до підозрюваного захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного нерухомого майна.

Таким чином, слідчий просить накласти арешт на нерухоме майно належне підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , для забезпечення відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, а також виконання вироку в частині конфіскації майна.

Слідчий в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити, враховуючи наявні підстави передбачені вимогами п. 3 та п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою конфіскації майна як виду покарання та забезпечення відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Представник володільця майна ОСОБА_6 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаного клопотання, вказуючи про те, що санкція ч.3 ст. 365-2 КК України, передбачає конфіскацією майна або без такої, тобто є альтернативною.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частино 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З матеріалів клопотання встановлено, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000085 від 18.04.2017 про кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,5 ст.27 ч.3 ст.190, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

21.08.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.3 ст.190, ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України.

Надані слідчим копії матеріалів кримінального провадження № 0000085 від 18.04.2017 підтверджують наявність достатніх підстав на даному етапі досудового розслідування вважати висунуту ОСОБА_6 підозру обґрунтованою.

Згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно № 135484618 від 25.08.2018 з у власності підозрюваної ОСОБА_6 знаходяться таке майно: 1) магазин продовольчих та не продовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108; 2) квартира (Технічний опис майна магазин промислових товарів), за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна 5719248; 3) нежитлова будівля кафе-магазин, за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер майна 27469461.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину зокрема передбаченого ст. 365-2 ч.3 КК України, санкцією якої передбачена конфіскація майна як вид покарання, та відповідно є достатні підстави вважати, що судом може бути призначене покарання у вигляді конфіскації майна.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення можливої конфіскації майна слід накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_6 .

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників (володільців) майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи, що згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно № 135484618 від 25.08.2018 з у власності підозрюваної ОСОБА_6 знаходяться майно: магазин продовольчих та не продовольчих товарів, квартира (Технічний опис майна магазин промислових товарів), нежитлова будівля кафе-магазин, та виходячи зі змісту вищенаведених норм, вважаю, що на нерухоме майно, яке належить підозрюваній слід застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме у вигляді заборони на його відчуження.

Слідчий суддя вважає, що заборона відчуження вказаного нерухомого майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вище наведене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення в цій частині.

При цьому, доводи слідчого, що необхідність арешту вказаного майна з метою забезпечення відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, є безпідставними, оскільки відомостей про поданий цивільний позов у даному кримінальному провадженні слідчим не надано.

Відповідно до ч.6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Тому в цій частині клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні відомості про яке 18.04.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, за ознаками ч.3,5 ст.27 ч.3 ст.190, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України, про накладення арешту на нерухоме майно задовольнити частково.

Накласти арешт у вигляді заборони на відчуження на магазин продовольчих та не продовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108; квартира (Технічний опис майна магазин промислових товарів), за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна 5719248; нежитлова будівля кафе-магазин, за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер майна 27469461, але без заборони володільців майна права користування вказаними нерухомим майно до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1