Справа № 502/2328/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К

21.06.2018 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000692 від 25.09.2017 р.

відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове Кілійського району Одеської області, українця, громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 27.10.2016 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 20.04.2017 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом повторно за наступних обставин.

24.09.2017 року приблизно о 22:00 ОСОБА_4 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вул. 28 Червня в м. Вилкове Кілійського району Одеської області побачив припаркований біля будинку № 52 автомобіль марки ВАЗ-2106 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_5 . Після цього, маючи умисел на незаконне заволодіння відповідним транспортним засобом з метою покататись, ОСОБА_4 шляхом відчинення незамкненої водійської двері потрапив до салону вказаного автомобіля, де за допомогою з`єднання дротів замка запалювання запустив двигун, та привів автомобіль у рух, чим незаконно заволодів ним та спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 18 000 гривень.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та дав показання про те, що після того, як у нього закінчився робочий день він прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , у якого випив близько одного літра вина. Через деякий час йому зателефонували та попросили вийти у місто. Коли він проходив по вулиці 28 Червня, то біля одного з будинків побачив автомобіль ВАЗ-2106 білого кольору, на якому вирішив покататись. Для цього він відчинив водійські дверцята, які були не замкнені, та оскільки замок запалювання був відсутній, запустив двигун шляхом з`єднання дротів запалювання. Після цього він почав рухатись заднім ходом та зачепив паркан і врізався в стовп, через що машина заглухла. Через деякий час йому вдалось запустити двигун і на автомобілі він по вулиці Татарбунарського Повстання виїхав з м. Вилкове у напрямку с. Приморське Кілійського району. Коли він проїздив біля піщаного кар`єру, машина заглухла. Після цього ОСОБА_4 зупинив бензовоз, який проїздив мимо у попутному напрямку та вмовив його водія відбуксирувати автомобіль ВАЗ-2106 до с. Приморське. Але через 200 метрів водій бензовоза відмовився від буксирування, оскільки це було небезпечно у зв`язку з тим, що на автомобілі ВАЗ-2106 не працювали габаритні вогні. Далі ОСОБА_4 намагався зупинити ще декілька проїжджаючих автомобілів, але у зв`язку з тим, що ніхто на це не погодився, відмовився від цієї ідеї та заснув у салоні автомобіля. Через деякий час він прокинувся та усвідомивши, що у зв`язку з заволодінням автомобіля буде нести відповідальність, вирішив приховати сліди злочину, для чого взяв листи паперу з бардачка автомобіля, які склав на сидіння та полив їх гальмівною рідиною, що знаходилась там же, після чого підпалив їх за допомогою сірників, які знайшов у салоні автомобіля, а сам сховався у кущах неподалік. Через деякий час приїхали співробітники МНС, які загасили пожежу. Після цього ОСОБА_4 вийшов на узбіччя і його роботодавець, який в той час їхав на своєму автомобілі, запинився і відвіз його на озеро ОСОБА_7 , де вони мали рибалити. Пізніше співробітник поліції ОСОБА_8 повідомив йому, що є відеозапис, на якому зафіксовано як він заволодів автомобілем. Після цього ОСОБА_4 зізнався у скоєному. Заявлений потерпілим цивільний позов визнає у повному обсязі та шкодує про свій вчинок. В останньому слові обвинувачений зазначив, що шкодує з приводу вчиненого та має намір відшкодувати потерпілому спричинені злочином збитки.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами:
Показаннями:

-Свідка ОСОБА_9 про те, що коли він проїздив на своєму автомобілі ВАЗ-2106 в напрямку м. Вилкове, то побачив, що біля машини, яка стояла навпроти кар`єру стоїть обвинувачений та розмахує руками. Коли ОСОБА_9 зупинився, то обвинувачений попросив допомогти йому. При цьому ОСОБА_9 побачив, що автомобіль мав сліди удару, а обвинувачений перебуває у нетверезому стані. У зв`язку з цим він поїхав далі, а коли через 2-3 години проїздив у зворотному напрямку, то бачив, що автомобіль стоїть на тому ж самому місці однією стороною на узбіччі, а іншою на дорозі, і у салоні за кермом спить обвинувачений.

- Свідка ОСОБА_10 про те, що коли він разом з дружиною та знайомими проїздив з м. Вилкове у напрямку с. Приморське, то в районі піщаного кар`єру побачив людину, яка стояла на проїжджій частині дороги біля автомобіля та махала йому рукою. Коли він зупинився, то побачив, що на автомобілі була вм`ятина. Незнайомий хлопець попросив дати йому бензину, але вони не змогли цього зробити, після чого за його проханням підштовхнули автомобіль ближче до узбіччя, оскільки він не заводився, після чого поїхали далі.

Документами:

-Витягом з кримінального провадження № 0000692, внесеного до ЄРДР 25.09.2017 р. з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 194 КК України за повідомленням ДСНС про те, що на автодорозі с. Спаське м. Вилкове біля Приморського піщаного кар`єру палає автомобіль марки ВАЗ-2106, д.н. НОМЕР_1 , який належить мешканцю м. Вилкове ОСОБА_5 /а.с. 83/.

-Витягом з кримінального провадження № 0000693, внесеного до ЄРДР 25.09.2017 р. з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 289 КК України за наслідками незаконного заволодіння автомобілем марки ВАЗ-2106, д.н. НОМЕР_1 , який належить мешканцю м. Вилкове ОСОБА_5 /а.с. 107/.

-Рапортами чергового Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 25.09.2017 р. про виявлення кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , що виразилось у незаконному заволодінні автомобілем ВАЗ-2106, д.н. НОМЕР_1 та його підпалюванні /а.с. 84, 108/.

-Протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 від 25.09.2017 р., згідно якого він просить вжити заходів до невстановленої особи, яка незаконно заволоділа його автомобілем марки ВАЗ-2106 д/н НОМЕР_1 , чим спричинила матеріальну шкоду на суму 18000 гривень /а.с. 109/.

-Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ моделі 2106 бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_2 /а.с. 111/.

-Посвідченням водія, виданим 18.07.2014 р. Центром ДАІ 5105 на ім`я ОСОБА_5 /а.с. 112/.

-Полісом № АК/2119835 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та спеціальним знаком до відповідного полісу, згідно якого ОСОБА_5 застрахував в ПРАТ «СК «ПРОВІДНА» цивільно-правову відповідальність особи, яка керує транспортним засобом ВАЗ-2106 номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 /а.с. 113-114/.

-Протоколом огляду місця події від 25.09.2017 р., складеного за наслідками огляду земельної ділянки по вул. 28 Червня в м. Вилкове між будинком № 52 та № 35, в ході якого на паркані будинку № 52 виявлено пошкодження та потертості світлого кольору /а.с. 115-116/. Як пояснив в ході судового розгляду під час допиту обвинувачений, відповідні пошкодження залишені автомобілем ВАЗ-2106.

-Протоколом огляду місця події від 25.09.2017 р., складеного за наслідками проведеного слідчим огляду ділянки траси Вилкове Спаське, на асфальтовому покритті якої знаходився автомобіль ВАЗ-2106 білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженням у вигляді вм`ятини на задній частині автомобіля та бампері, а також з вигорілим салоном та пошкодженим внаслідок горіння лакофарбовим покриттям /а.с. 85-87/.

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.09.2017 р., складеного за наслідками проведеного слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , який показав, де і яким чином він заволодів автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , напрямок, у якому він рухався після цього та місце, де він підпалив вказаний автомобіль /а.с. 88-94/. Зміст зафіксованих у відповідному протоколі слідчої дії відомостей узгоджується з показаннями обвинуваченого, наданими ним в ході проведення його допиту під час судового розгляду.

-Актом про пожежу, складеним 25 вересня 2017 р. за наслідками огляду автомобіля ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого ймовірною причиною виникнення пожежі зазначено занесення джерела запалювання ззовні громадянином ОСОБА_4 /а.с. 95/.

-Звітом, складеним 27.09.2017 р. провідним інспектором Кілійського МРС ГУ ДСНС України в Одеській області, згідно якого найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є занесення джерела запалювання ззовні громадянином ОСОБА_4 /а.с. 96-97/.

-Рапортом ВО начальника варти ДПРЧ-43 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області від 25.09.2017 р., складеного за наслідками гасіння пожежі, що виникла у автомобілі ВАЗ-2106 державний № НОМЕР_1 на відкритій території поза межами м. Вилкове /а.с. 98/.

-Заявою ОСОБА_5 про те, що орієнтовний збиток від пожежі автомобіля ВАЗ-2106 державний № НОМЕР_1 склав 18200 гривень /а.с. 99/.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2017 р., в якому зафіксовано, що ОСОБА_11 в ході проведення відповідної слідчої дії упізнав особу зазначену на фотографії під № 2, на якій зображено ОСОБА_4 , як особу, яка 24.09.2017 р. на трасі Т1628 вночі його зупинила та просила допомогти завести автомобіль ВАЗ-2106 /а.с. 100-101/.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2017 р., в якому зафіксовано, що ОСОБА_9 в ході проведення відповідної слідчої дії упізнав особу зазначену на фотографії під № 1, на якій зображено ОСОБА_4 , як особу, яка 24.09.2017 р. на трасі Т1628 вночі зупинила його для того, щоб він допоміг завести йому автомобіль /а.с. 102-103/.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2017 р., в якому зафіксовано, що ОСОБА_10 в ході проведення відповідної слідчої дії упізнав особу зазначену на фотографії під № 3, на якій зображено ОСОБА_4 , як особу, яка 24.09.2017 р. на трасі Т1628 зупинила його з товаришами та просила допомогти завести автомобіль ВАЗ-2106 /а.с. 104-105/.

-Висновком, складеним 05.12.2017 р. ФО СПД « ОСОБА_12 », згідно якого залишкова вартість автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 становить 18000 гривень /а.с. 106/.

Положеннями ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи наведені у мотивувальній частині вироку суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена, оскільки беззаперечно підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом повторно

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує:
Обставини, які обтяжують покарання /ст. 67 КК України/: рецидив злочинів; вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, які пом`якшують покарання /ст. 66 КК України/: щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину.

Крім цього, суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого /а.с. 62-62, 187-191/, зокрема, загалом позитивну характеристику обвинуваченого та досудову доповідь органу пробації, згідно якої він вважає неможливим виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі, оскільки він становить високу небезпеку для суспільства.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити основне покарання в межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 289 КК України без застосування додаткового покарання, а також з застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, оскільки обвинуваченим відповідний злочин вчинено під час відбування покарання за попереднім вироком суду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає вирішенню з урахуванням відповідних норм діючого законодавства:

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазначала у зв`язку із знищенням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України - матеріальна та моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як зазначено в ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

А відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що протиправними діями обвинуваченого потерпілому спричинено матеріальну шкоду у вигляді вартості відповідного транспортного засобу, який фактично було знищено.

Також суд погоджується з викладеними у цивільному позові доводами потерпілого про те, що у зв`язку зі вчиненим злочином він зазнав певних вимушених змін у своєму житті через позбавлення його транспортного засобу внаслідок злочинних дій обвинуваченого, що відобразилось на його емоційному стані, призвело до негативних переживань, певної стресової ситуації.

Таким чином, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин та суми шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченого потерпілому, враховуючи визнання своєї вини і заявленого потерпілим цивільного позову обвинуваченим у повному обсязі та показання, яким чином він заволодів відповідним майном потерпілого, тобто факту спричинення своїми діями відповідної матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого потерпілим цивільного позову та необхідність його задоволення у повному обсязі у межах заявлених позовних вимог згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази в ході судового розгляду сторонами кримінального провадження не надавались.

Запобіжний захід до обвинуваченого в ході судового розгляду не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кілійського районного суду Одеської області від 20.04.2017 року, за яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , - 18000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього 23000 гривень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1