АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/664/18 Справа № 705/1791/17 Категорія: ч.2 ст. 190, ст. 395 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 оповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддів при секретаріОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурора обвинуваченої в режимі відеоконференції з МЮУ ДУ Черкаський слідчий ізолятор ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000477 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Умані Черкаської області, українка, громадянка України, зареєстрована по АДРЕСА_1 , раніше судима:
- 13.06.2002 Уманським міським судом Черкаської області за ч.1 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки;
- 15.07.2003 Уманським міським судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 2 роки 2 місяці і остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі;
- 20.10.2006 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 1 місяць позбавлення волі і остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі;
- 27.05.2009 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту;
- 10.06.2011 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;
- 23.10.2012 Христинівським районним судом Черкаської області за ч.1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 1 місяць позбавлення волі і остаточно визначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 01.11.2013 Уманським міським судом Черкаської області за ч.2 ст. 307, ст. 69, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 321, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 6 місяців позбавлення волі і остаточно визначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 14.01.2016 року, згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.01.2016 р. звільнена від покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 7 днів,
- 12.12.2017 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі, судимості в законному порядку не зняті та не погашені,

засуджена за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч.2 ст. 190 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- ст. 395 КК України, до 6 місяців арешту.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - визначено ОСОБА_7 до відбуття покарання - 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання, частково (у вигляді двох місяців позбавлення волі), приєднано не відбуте покарання за вироком Канівського міськрайонного суду від 12.12.2017, що було її призначене у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено до відбуття 1 рік 8 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , що була обрана відносно неї на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду від 30.03.2018 року у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено попередню тримання під вартою.
Строк відбуття покарання обвинуваченій визначено рахувати з 30.03.2018 (з моменту обрання запобіжного заходу).
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 351,84 грн.
Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 травня 2018 рокуОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона, 27.03.2017 близько 14 год. 00 хв., перебуваючи біля магазину «8 Маркет» по вул. І.Богуна в м. Умані Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, повторно, заволоділа мобільним телефоном «HTS Desire 310 dual», вартістю 550 грн., після чого скориставшись тим, що ОСОБА_8 не звертає на неї уваги, пішла в двори будинків, розміщених поруч, з яких направлялась на Уманський автовокзал, чим спричинила потерпілій матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , будучи раніше судимою, 14.01.2016 згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.01.2016, була звільнена від покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2013 умовно-достроково на строк 1 рік 5 місяців 7 днів, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову вчинила новий умисний злочин.
Так, 13.01.2016 ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігів відносно ОСОБА_7 , на підставі подання адміністрації Чернігівської виправної колонії №44 про встановлення відносно засудженої адміністративного нагляду на підставі ст.3 п. «г» Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» у зв`язку з звільненням з установи умовно-достроково, було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік. На підставі вказаної ухвали до ОСОБА_7 , згідно ст.10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», було застосовано обмеження у вигляді: 1.) Заборони виходу з свого помешкання з 22.00 години до 06.00 години; 2.) Заборони виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі району (міста) без дозволу місцевого органу внутрішніх справ. В подальшому, ОСОБА_7 в день умовно-дострокового звільнення, керівником Чернігівської виправної колонії № 44, було оголошено ухвалу про встановлення адміністративного нагляду та зобов`язано прибути і зареєструватися в Уманському РВП УВП ГУНП в Черкаській області не пізніше 17.01.2016, а також попереджено під підпис про кримінальну та адміністративну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду і несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання та реєстрації в ОВС. Після чого 11.02.2016 ОСОБА_7 стала на облік в Уманський РВП УВП ГУНП в Черкаській області, та куди зобов`язана була з`являтись для реєстрації 2 рази на місяць.
Разом з тим, в кінці серпня 2016 року ОСОБА_7 , умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без відома працівників поліції залишила місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виїхала в м. Канів Черкаської області, де в період з серпня 2016 року стала постійно проживати у свого співмешканця за адресою: АДРЕСА_2 , поки її місцезнаходження не було встановлено працівниками поліції, чим порушила обов`язок встановлений ухвалою Новозаводського районного суду Чернігівської області від 13.01.2016 про встановлення відносно неї адміністративного нагляду.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації її дії, вважає вирок суду незаконним в частині призначеного покарання, просить його пом`якшити, посилаючись на те, що судом першої інстанції не в повній мірі було враховано, що вона, як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, вину визнавала повністю, щиро розкаялась, а також не враховано стан її здоров`я.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_7 , підтримавши вимоги апеляційної скарги, просила вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2018 в частині визначення початку строку відбування покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким визначити, що строк відбування покарання їй слід рахувати з 26.04.2017.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу з доповненнями, просила її задовільнити ; думку прокурора ОСОБА_6 , який вважає, що доповнення до апеляційної скарги обвинуваченої щодо визначення їй початку строку відбування покарання з 26.04. 2017 року підлягають до задоволення, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання є законним та обгрунтованим і його слід залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої з доповненнями підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які вона засуджена, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 міськрайонний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка по місцю проживання характеризується позитивно, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків та обтяжуючої покарання обставини - рецидив злочинів, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч.2 ст. 190 КК України та ст. 395 КК України, з застосуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України, та на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково ( у виді 2 місяців позбавлення волі) приєднав невідбуте покарання за вироком Канівського міськрайонного суду від 12.12.2017.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання встановлених Кримінальним кодексом України і дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі, яке відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги останньої і призначення їй більш м`якого покарання, оскільки обвинувачена раніше неодноразово судима, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинила нові умисні кримінальні правопорушення, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визначення виду і розміру призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 щодо неврахування в повній мірі судом першої інстанції при призначенні покарання - щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину - є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції зазначені обставини були в повному обсязі враховані при призначенні покарання обвинуваченій.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що обвинувачена ОСОБА_7 за станом здоров`я не може відбувати покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для пом`якшення призначеного їй покарання - відсутні.

Колегія суддів вважає, що оскільки остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_7 призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з врахування вироку Канівського міськрайонного суду від 12.12.2017, то початок строку відбування покарання останній необхідно рахувати з 26.04.2017 ( момент взяття під варту по кримінальному провадженню № 0000719) , а не з 30.03.2018, тому вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року в цій частині підлягає зміні.
В решті вирок суду залишити без змін.
Клопотання обвинуваченої щодо зарахування їй у строк відбутого покарання термін її попереднього ув`язнення з 26.04.17, відповідно до вимог ч.5 с. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі , яке вона заявила лише під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, колегія суддів залишає без розгляду, оскільки воно належним чином не вмотивоване та не обґрунтоване і матеріали кримінального провадження не містять достатніх даних для його вирішення. При цьому, колегія суддів роз`яснює, що з відповідним клопотання засуджена має право звернутися до місцевого суду за місцем відбування покарання.

Керуючись ст. 404, ч.1 п.2 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 травня 2018 рокувідносно ОСОБА_7 змінити в частині визначення початку строку відбування покарання.

Вважати правильним, рахувати початок строку відбування покарання ОСОБА_7 з 26 квітня 2017 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :