Ухвала
про залишення скарги без руху
23 липня 2018 року
м. Київ

справа № 317/4093/16-к
провадження № 51- 7564 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 квітня 2018 року,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , в якій він ставить питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Касаційний розгляд кримінального провадження просить провести за участю обвинуваченого ОСОБА_5 .
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику ОСОБА_4 строку для усунення недоліків з таких підстав.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) пунктом 4 ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
- обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
При вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Однак, як вбачається зі змісту скарги, захисник ОСОБА_4 вищевказаних вимог закону не дотримався.
Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Так, захисник ОСОБА_4 подав скаргу на судові рішення, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судових рішень з огляду на те, що судом не встановлено дані щодо попередньої змови та умислу на вчинення злочинних дій, між обвинуваченими та іншими невстановленими слідством особами, що суд першої інстанції необґрунтовано не врахував пояснення свідків, не встановив доказів причетності обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, докази невинуватості необґрунтовано відхилив як неправдиві, не спростував показання обвинуваченого, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому, вимога касаційної скарги про скасування судових рішень і призначення нового судового розгляду, з урахуванням зазначених доводів, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, у скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки при надходженні до суду обвинувальний акт не відповідав вимогам ст.291 КПК України, в тому числі, суд не надав оцінки заявам сторони захисту щодо неналежних і недопустимих доказів, але при цьому не зазначив переконливих обґрунтувань, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень та яким чином допущені в провадженні порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

При цьому захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд судових рішень у зв`язку з неправильним застосуваннями закону України про кримінальну відповідальність, але не зазначив переконливих обґрунтувань, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень ст.413 КПК та із зазначенням норм КК України.
Захисник ОСОБА_4 у скарзі також вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, посилаючись на те, що суд не врахував стан здоров`я ОСОБА_5 і обставини, які характеризують його особу. При цьому захисник не вказав, які саме обставини та дані про його особу не враховані судом, а також не зазначив переконливих обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень щодо суворості призначеного покарання та в чому полягає явна несправедливість призначеного обвинуваченому покарання.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою, тому є обґрунтовані підстави для залишення касаційної скарги без руху.
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.

При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 квітня 2018 року залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3