Справа № 466/6268/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/624/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. Львів
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2018 року про обрання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Комсомольськ, Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0004499 від 27 жовтня 2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначення розміру застави,
з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2018 року про обрання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 142160 гривень скасувати; постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 , який незаконно утримується в ДУ «Львівська установа виконання покарань», що в м. Львові по вул. Городоцька,20, негайно, в залі суду, звільнити з під варти; розгляд апеляційної скарги проводити за участі ОСОБА_7 .

Оскаржувано ухвалою клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів з утриманням у Львівській установі виконання покарань УДПтСУ у Львівській області.

Дія ухвали закінчується 30 вересня 2018 року.

У відповідності до положень ст. ст. 182, 183 КПК України визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 142160 грн. 00 коп.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1.прибувати до слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області із встановленою періодичністю або на вимогу;

2. не відлучатися із населеного пункту, визначеного слідчим, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування з свідками по даному кримінальному провадженні та будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання цих обов`язків, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням цієї ухвали покладено на прокурора Львіської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 .

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що слідчий суддя безпідставно задовольнив клопотання сторони обвинувачення, всупереч норм КПК України не з`ясувавши усіх наявних обставин кримінального провадження.

Апелянт стверджує, що ні у клопотанні сторони обвинувачення ні у оскаржуваній ухвалі слідчого судді не наведено переконливі докази, щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1ст.307 КК України, що є тяжким злочином.

Натомість, на переконання сторони захисту, беручи до уваги докази, які були надані стороною обвинувачення для ознайомлення, перед початком судового розгляду зазначеного клопотання, то такі можуть свідчити про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення лише за ч.1 ст.309 КК України, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Отже оголошена підозра ОСОБА_7 є безпідставною, не підтверджується зібраними у цьому кримінальному провадженні доказами, тому і не може ставитися до обґрунтування наявності чи відсутності ризиків та інших обставин передбачених ст.ст.177,178 КПК України.

Відтак ОСОБА_7 на цей час безпідставно та незаконно утримується у слідчому ізоляторі.

Дослідивши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, заслухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.177,178,183,194,200 КПК України та п. «е» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пункт 4 ч.2 ст.183 КПК України декларує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, максимальна міра покарання за який становить вісім років позбавлення волі.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

У п.48 рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чеботар проти Молдови», № 35615/06, від 13 листопада 2007 року, судом було зазначено, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим відповідно до ст. 5 §1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для предявлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само необов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які вказують про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України. Це підтверджується, зокрема показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом огляду грошових купюр від 26 липня 2018 року; протоколом огляду покупця від 26 липня 2018 року, протоколом огляду місця події від 26 липня 2018 року, висновком експерта № 3/712 від 02 серпня 2018року.

Колегія суддів переконана, що у цьому кримінальному провадженні існують ризики, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що призначення більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою унеможливить запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України. І зазначені ризики у кримінальному провадженні жодним чином не зменшились та не відпали.

Тому доводи апелянта про безпідставність обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам провадження.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.183 КПК України, колегія суддів вважає клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави та ухвалу слідчого судді про його задоволення законним та обґрунтованим, і не знаходить достатніх та належних підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.177, 183, 194, 309, 376, 405, 407, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4