печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

18.05.2017 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 174 КПК України.
ОСОБА_3 у вимогах внесеного клопотання просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2018 р. в частині накладення на належні останній грошові кошти, які за зовнішніми ознаками схожі на українські гривні номіналом 500 100 шт., сума 50 000 грн.; 200 600 шт., сума 120 000 грн.; 100 200 шт., сума 20 000 грн., загальна сума 190 000 (сто дев`яносто тисяч) гривень.
Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано та з порушенням приписів ст. 170 КПК України, також посилається на те, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що грошові кошти є приватною власністю, здобуть від підприємницької діяльності, та не відповідають ознакам визначених ст. 98 КПК України.
Заявник ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити.
Слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував, вказавши, що грошові кошти є речовими доказами, та були вилучені у ТОВ «Альта-Віста».
Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, представника заявника та слідчого, дослідивши матеріали провадження за клопотанням про скасування арешту майна та клопотання про арешт майна, приходить до наступного висновку.
СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000034 від 16.05.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 205 КК України.
В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2018 накладено арешт на майно, яке 20.02.2018 р. вилучено в ході проведення обшуку в приміщенні ТОВ «АЛЬТА-ВІСТА» за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Балукова, 5А, в тому числі на належні ОСОБА_3 грошові кошти у загальній сумі 190 000 тис. грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2018 р. вбачається, що підставою накладення арешту на вилучене під час обшуку майно є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається, із ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.02.2018 р. надано дозвіл на проведення обшуку в офісному приміщенні ТОВ «АЛЬТА-ВІСТА» (36629685) за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Балукова, 5А, яке на праві власності належить ОСОБА_3 .
Разом з тим, відповідно до договору оренди нерухомого майна № 1/2018 від 01.01.2018 р. ОСОБА_3 надала у оренду офісні приміщення ТОВ «АЛЬТА-ВІСТА», та з якого вбачається, що кімната 7 в оренду не здається, залишається у користуванні наймодавця.
Окрім цього, протоколу обшуку від 20.02.2018 р. складеного слідчим ОСОБА_5 , а саме пояснень до даного протоколу, вбачається, що під час проведення обшуку в кімнаті № 7 присутнім директором ТОВ «АЛЬТА-ВІСТА» ОСОБА_7 було вказано, що кімната № 7 в оренду не здається та залишається у користуванні ОСОБА_3 та незважаючи на дані обставини в сейфі було вилучено грошові кошти в розмірі 190 000 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 вказав, що є представником ОСОБА_3 на підставі довіреності від 22.09.2008 р., та за дорученням довірителя знімав грошові кошти з банківських рахунків та складав у сейф, який знаходиться у кімнаті № 7 в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , зазначаючи, що арештовані грошові кошти здобуті від здійснення підприємницької діяльності.
Поряд з цим, як вбачається із наданих суду матеріалів відсутні відомості вважати, що арештовані грошові кошти відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України та слідчим не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства.
Окрім цього, слідчому судді не надано даних, що станом на час розгляду клопотання про скасування арешту майна в кримінальному провадженні ОСОБА_3 повідомлено про підозру, та відсутні докази вважати, що остання має відношення до розслідуваного кримінального провадження.
Між тим, ОСОБА_3 не є жодним, з перелічених у ст. 170 КПК України, суб`єктом кримінального провадження арешт на майно якої можливо накласти.
Враховуючи, що у матеріалах клопотання відсутні достатні докази вчинення злочину за участю ОСОБА_3 , наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна взагалі спростовується. Тобто спростовується той факт, що арештоване майно належне останній, здобутте незаконним шляхом, а відтак клопотання підлягає задоволенню.
Підсумовуючи вище викладене, слідчий суддя вважає, порушеним гарантоване право власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, як безпідставно обмежене в силу положень національного законодавства, так і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-175, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :

скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2018 (№757/9831/18-к) в частині грошових коштів, належних ОСОБА_3 , які за зовнішніми ознаками схожі на українські гривні номіналом 500-100шт., суму 50 000грн, 200-1200шт., сума 120 000грн., 200-200шт.,сума 20 000грн., загальна сума -190 000 грн.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1