Справа № 171/2037/17
1-кп/171/218/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001209 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України,
встановив:
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив злочини, передбачені ч.1 ст.121 та ч.4 ст.296 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 та від 3 до 7 років відповідно, що свідчить про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки усвідомлює необхідність нести покарання. Також прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, що свідчить про реальну небезпеку з його боку для оточуючих людей. Наявність вказаних ризиків свідчить, що більш м`який запобіжний захід не буде слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Вважає, що судове рішення щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, просить його задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 заперечила проти клопотання прокурора та заявила клопотання про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт. На обґрунтування доводів захисник зазначила, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та станом на сьогодення відпала підстава утримання обвинуваченого під вартою. Обвинувачений ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем роботи та реєстрації, раніше не вчиняв протиправних дій, на утриманні має матір, яка потребує догляду, крім того, обвинувачений утримується під вартою більше року, але вина обвинуваченого нічим не підтверджена. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, тому вважає, що можливо застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечує проти клопотання прокурора, просить змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ризики, на які посилається прокурор, не доведені.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 на досудовому слідстві обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 10 жовтня 2018 року.
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив тяжкі злочини, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, крім того, обвинувачений вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, що підтверджує наявність ризиків, що обвинувачений може переховуватися від суду. На даний час ризик не перестав існувати, а тому вважає, що наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено наявність ризику, зокрема, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, цей ризик на теперішній час не змінився, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст.178 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів що підтверджує наявність ризику, що, знаходячись на волі, обвинувачений може переховуватися від суду. Судом враховуються ті обставини, що обвинувачений має постійне місце роботи та проживання, має міцні соціальні зв`язки, але вважає, що вказані обставини не спростовують наявність вищевказаного ризику.
Ризик, визначений ухвалою про обрання запобіжного заходу, на даний час лишається дійсним та триваючим.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20.08.2010 року (заява № 37466/04, п.36) зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Суд також доходить висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню, у а задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 слід відмовити.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 утримується в Криворізькій УВП № 3, суд вважає за необхідне судове засідання, в якому буде оголошено повний текст ухвали, провести в режимі відео конференції.
Керуючись ст.ст.331, 350, 369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою задовольнити, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 01 грудня 2018 року.
Повний текст ухвали оголосити о 13-30 год. 05 жовтня 2018 року в режимі відео конференції.
У справі оголосити перерву до 13 год. 31жовтня 2018 року.
Копію ухвали направити начальнику Криворізької УВП № 3 УДПтСУ в Дніпропетровській області для відома та виконання, а також для вручення обвинуваченому.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1