АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/92/15-к Номер провадження 11-сс/786/164/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника
цивільного позивача ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання ОСОБА_9 про накладення арешту на майно за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 січня 2018 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання цивільного позивача ОСОБА_9 про накладення арешту на все рухоме майно, належне на праві власності підозрюваному ОСОБА_6 , яке знаходиться за місцем його проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши його відчуження, в межах суми 963 611,01 грн.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що зазначений розмір вимог у сумі 963611,01 грн. дає підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 170 КПК України з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину (цивільний позов).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність рішення слідчого судді просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_10 про арешт майна відмовити. Одночасно апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Свої вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду захисник мотивував тим, що про винесення ухвали слідчого судді ОСОБА_6 стало відомо лише 14.02.2018, під час надання доступу до матеріалів кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що слідчий суддя під час ухвалення оскаржуваного судового рішення не врахував того, що сума матеріальної та моральної шкоди, зазначена у цивільному позові ОСОБА_10 не підтверджена; на протязі двох з половиною років з моменту ДТП підозрюваний матеріально допомагав цивільному позивачу ОСОБА_10 , але ніяких розписок від останнього ОСОБА_6 не брав.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор не з`явився просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.
Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених, представника потерпілого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням цивільного позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_6 в судовому засіданні під час вирішення даного клопотання участі не брав, копію ухвали слідчого судді отримав лише 14.02.2018, що підтверджується поштовим повідомленням (а.п. 33). Відомості про те, що останній був належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання в матеріалах провадження відсутні. Апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді представник ОСОБА_6 подав 19.02.2018, тобто в межах 5-денного строку на апеляційне оскарження з дня отримання ОСОБА_6 копії ухвали слідчого судді. Через це колегія суддів дійшла висновку, що строк на апеляційне оскарження в даному провадженні не пропущений.
Згідно вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За ч.2 ст. 61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або до суду.
За ч.3 ст. 63 КПК України представник цивільного позивача користується процесуальними правами цивільного позивача інтереси якого він представляє.
Частина 2 статті 131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірно вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.
Так, слідчий суддя, задовольнивши клопотання цивільного позивача та наклавши арешт на все рухоме майно, належне на праві власності підозрюваному ОСОБА_6 , яке знаходиться за місцем його проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши його відчуження, в межах суми 963 611,01 грн в рамках кримінального провадження за № 0000019 від 19.01.2015 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, правильно встановив і врахував, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру і потерпілим ОСОБА_9 до початку судового розгляду пред`явлено цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_6 про стягнення матеріальної і моральної шкоди на загальну суму 1 470 000 грн, на час розгляду апеляційної скарги дане провадження направлено до місцевого суду і призначено судовий розгляд, учасники кримінального провадження підтвердили ці факти під час апеляційного перегляду.
Арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди може мати місце лише щодо майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду.
Оскільки з матеріалів кримінального провадження встановлено про повідомлення про підозру ОСОБА_6 , щодо майна якого ставилось питання про накладення арешту, слідчий суддя правильно прийшов до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене вище майно та правомірно задовольнив клопотання.
Так під час апеляційного перегляду ОСОБА_6 стверджував, що за адресою: АДРЕСА_1 він проживає зі своєю сім`єю постійно 12 років. Арешт накладений лише на все рухоме майно, належне на праві власності підозрюваному, а не на власника квартири, у зв`язку з цим доводи апелянта про те, що накладення арешту на майно ОСОБА_6 обмежує права власника квартири ОСОБА_11 , яка є матір`ю останнього є неспроможними.
Під час апеляційного перегляду представник цивільного позивача повідомив, що потерпілий після дорожньо-транспортної пригоди переніс 8 операцій як в Україні, так і за її межами, що не заперечувалося ОСОБА_6 на теперішній час надано до цивільного позову лише частину підтверджуючих документів понесених матеріальних витрат потерпілим, а решта буде додано, через те, що проводиться їх збір (а.к.5-16).
Отже, представник цивільного позивача обґрунтував не надання всіх підтверджуючих документів понесених витрат потерпілим до цивільного позову від 5.12.2017, як того вимагає Кримінально процесуальний кодекс України та Цивільно процесуальний кодекс України.
З огляду на викладене вище підстав для скасування ухвали слідчого судді як про це просить апелянт і ОСОБА_6 відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 січня 2017 року без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4