Постанова

іменем України
21 червня 2018 року

м. Київ
справа № 127/7639/14-к
провадження № 51-3807км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, котрий брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 6 червня 2017 року, та касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 6 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК такого, що судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вищевказаним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.
За цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , рішення щодо якого не оскаржується.
Згідно з вироком суду 7 січня 2014 року в період із 00:30 до 01:00 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , разом з іншими особами, перебували біля продуктового ринку «Урожай» на вул. Пирогова у м. Вінниці, де за столиком біля одного з кіосків вживали спиртне. Коли вони побачили за сусіднім столиком незнайомого ОСОБА_9 , у них виник спільний умисел на здійснення нападу на останнього з метою заволодіння майном.
ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та інші особи почали приходити до ОСОБА_9 під приводом попросити цигарок, і останній декілька разів їх пригощав. ОСОБА_8 , знаючи, що ОСОБА_9 вже пригощав їх компанію, знову підійшов до нього і попросив цигарку, на що отримав відмову. Використавши зазначену відмову як привід для нападу, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими особами завдав одного раптового удару по голові ОСОБА_9 . В цей час останній, усвідомивши намір, почав тікати, а ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та інші особи побігли за ним.
Наздогнавши потерпілого біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , діючи умисно з метою реалізації спільного умислу завдав ОСОБА_9 одного удару по голові, який його зупинив. У цей час потерпілого наздогнали й інші нападники, які, діючи спільно та умисно з метою заволодіння чужим майном, почали застосовувати до потерпілого насильство, небезпечне для життя і здоров`я, завдаючи численних ударів. У ході нападу ОСОБА_8 двічі ударив потерпілого по голові пляшкою з-під пива, а ОСОБА_7 та інші особи завдавали численні ударів по голові й тулубу, в результаті чого ОСОБА_9 втратив рівновагу і почав падати. В цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , утримуючи потерпілого, почали обшукувати його одяг, ОСОБА_8 знайшов у правій кишені куртки потерпілого гаманець із 65 грн, водійським посвідченням потерпілого та банківськими картками, якими нападники заволоділи, після чого залишили місце вчинення злочину. В результаті протиправних дій нападників ОСОБА_9 було заподіяно легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розгляд здоров`я.
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційні скарги прокурора, захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , а вирок районного суду без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому, на думку захисника, розгляд кримінального провадження проведено упереджено, однобічно та з обвинувальним ухилом, а також незаконним складом суду, оскільки відсутній протокол автоматизованого розподілу справ, журнал та аудиозапис судового засідання. Вказує на те, що вирок побудовано виключно на припущеннях, а показання потерпілого викривлено. Стверджує, що суд не довів того, що ОСОБА_11 мав спільний умисел на заволодіння майном потерпілого, та того, що він узагалі міг бачити, як ОСОБА_8 заволодів цим майном.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує на те, що суд безпідставно залишив без задоволення апеляційну скаргу прокурора, в якій ставилось питання про ухвалення нового вироку з призначенням засудженому більш тяжкого покарання, і не мотивував свого рішення. Зокрема, в апеляційній скарзі прокурор наголошував на тому, що відсутність у засудженого судимості з огляду на положення ст. 89 КК жодним чином не знижує суспільної небезпеки й тяжкості вчиненого злочину, що суд не врахував позиції потерпілого щодо призначення більш суворого покарання, що засуджений не відшкодував матеріальної шкоди. Крім того, ОСОБА_7 не виявив жодних ознак каяття, намагався уникнути відповідальності за скоєне і постійно перекладав провину на ОСОБА_8 , що свідчить про неможливість його виправлення без призначення більш суворого покарання. З урахуванням викладеного ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК і підлягає скасуванню
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 не підтримав касаційних скарг, поданих прокурором та захисником, просив залишити їх без задоволення, а судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оскаржувані рішення.
У поданій касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається, крім іншого, на неповноту судового розгляду, не погоджується з установленими у вироку фактичними обставинами кримінального провадження, тоді як у силу ст. 433 КПК їх перевірки до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесено.
Разом із тим, у результаті касаційного перегляду було встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні й безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.
Зокрема, такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу показань:
- самого засудженого ОСОБА_7 , котрий вини у скоєному не визнав і пояснив, що в день події після конфлікту, який відбувся біля ринку, ОСОБА_9 почав тікати, а ОСОБА_8 почав його доганяти, а потім за потерпілим побіг і сам ОСОБА_7 . Наздогнавши ОСОБА_9 . ОСОБА_8 завдав йому декількох ударів в обличчя. За ОСОБА_8 побігли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які лише спостерігали за подією та ударів не завдавали. Про те, що ОСОБА_8 забрав у потерпілого гаманець, ОСОБА_7 стало відомо наступного дня, багатьох деталей він не пам`ятає, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння;
- показань засудженого ОСОБА_8 , який спочатку пояснив, що саме він витягнув у ОСОБА_9 гаманець, а потім стверджував, що це зробив ОСОБА_7 , оскільки саме останній показав гаманець, дістав із нього гроші та дав йому з них 20 грн;
- потерпілого ОСОБА_9 , котрий пояснив суду, що в день вчинення злочину біля ринку в ході конфлікту з ОСОБА_7 його почали бити. У цей момент його знайомий на ім`я ОСОБА_14 побіг по допомогу, а він попрямував у бік трамвайної зупинки «Дачна» на вул. Пирогова додому, оскільки зрозумів, що компанія, в якій був ОСОБА_7 , налаштована агресивно. Коли він переходив вулицю, почув крик «стояти», і обернувшись, побачив, що за ним біжать чотири чоловіки компанія, з якою відбувся конфлікт, і він побіг у бік свого будинку. Першим його наздогнав ОСОБА_8 і вдарив у праве око, внаслідок чого у потерпілого погіршилася координація рухів і він, звернувши з тротуару, побіг убік і зупинився біля будинку № 55 на вул. Пирогова. У подальшому його наздогнали чоловіки й почали бити, один із них бив пляшкою. ОСОБА_8 притиснув його до стіни. Потерпілий зазначив, що ОСОБА_7 бив його кулаками по голові, а ОСОБА_8 в цей час витягнув із правої кишені гаманець, в якому було 65 грн, водійське посвідчення та банківські картки;
- свідка ОСОБА_15 , який підтвердив обставини конфлікту і зазначив, що коли хлопці вкотре підійшли до них та почали вимагати цигарки, щось сказали й одразу почали завдавати ударів, потерпілий у цей момент побіг за будинок, а свідок побіг по допомогу до таксистів. Один із водіїв погодився допомогти, і вони поїхали за потерпілим, а інші викликали міліцію та швидку. ОСОБА_15 від потерпілого дізнався, що двоє його тримали, один із нападників бив по голові пляшкою, а ще один обшукував кишені. Свідок зазначив, що словесного конфлікту з нападниками не було і потерпілий у стані алкогольного сп`яніння не перебував;
- показань свідка ОСОБА_16 , котрий пояснив, що бачив як відбувся конфлікт, потерпілий почав тікати, а хлопці, серед яких був і ОСОБА_8 , побігли за ним. Свідок поїхав на автомобілі за ними й зупинився біля місця, де вказані особи завдавали потерпілому тілесних ушкоджень. Освітивши фарами місцевість, побачив як один із хлопців бив потерпілого, а інший обшукував його кишені. ОСОБА_16 закричав, і нападники почали тікати. У подальшому він бачив, як затримали осіб, котрі завдавали ударів потерпілому;
- свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що під час конфлікту ОСОБА_8 завдав потерпілому удару пляшкою з-під пива по голові, а ОСОБА_7 ударив в обличчя. Потім потерпілій почав тікати, і вони побігли за ним.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25 березня 2014 року ОСОБА_9 вказав місце, де ОСОБА_8 ударив його у праве око, після чого потерпілий звернув з алеї та побіг до будинку; зазначив, як саме ОСОБА_7 завдавав йому ударів і як його бив ОСОБА_8 скляною пляшкою, а в подальшому заволодів гаманцем із правої кишені. Зазначені пояснення потерпілого узгоджуються з даними протоколів проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_9 надавав послідовні показання про те, що нападники у нього спочатку вимагали цигарки, а в подальшому його били двоє одразу біля ринку і після того, як його наздогнали, коли він намагався втекти. При цьому ОСОБА_8 бив також скляною пляшкою, а ОСОБА_7 кулаками по голові. Під час побиття ОСОБА_8 при ОСОБА_7 витягнув із кишені потерпілого гаманець. А коли під`їхав автомобіль і освітив їх фарами, вони обидва стали втікати. Свідок ОСОБА_16 підтвердив, що бачив як один нападник бив потерпілого, а в цей час другий обшукував його кишені. У подальшому після затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 свідок упізнав їх як осіб, котрі напали на ОСОБА_9 . Крім того, їх упізнав і сам потерпілий.
Згідно з висновком експерта від 17 лютого 2014 року в результаті протиправних дій засуджених ОСОБА_9 було заподіяно легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 діяли узгоджено зі спільним умислом, оскільки кожен виконував свою роль, вони вчиняли дії, спрямовані на завдання потерпілому тілесних ушкоджень та вилучення у нього майна. При цьому ніхто із засуджених один одного не зупиняли, а узгодженість їх дій від початку нападу до його завершення свідчить про наявність у засуджених спільного умислу на розбій.
Упродовж розгляду кримінального провадження суд, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт скоєння суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні розбою за попередньою змовою групою осіб.
Фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення засудженого, отримано в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду,

не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Такі дані відповідно до ст. 84 КПК є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне

та про істотне порушення судом приписів ст. 94 цього Кодексу, касаційний суд не встановив.
З огляду на викладене місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості й достовірності, обґрунтовано вирішив, що ці дані в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 187 КК.
Крім того, доводи захисника аналогічні за змістом, викладеним у його касаційній скарзі були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який належним чином розглянув їх, визнав ці доводи неспроможними і відмовив у задоволенні заявлених вимог, навівши обґрунтування прийнятого рішення.
Зокрема, апеляційний суд зазначив, що відсутність протоколу автоматизованого розподілу в матеріалах справи пояснюється тим, що на час надходження цієї справи до суду (15 квітня 2014 року) Положенням про автоматизовану систему документообігу суду не передбачалось автоматичне виготовлення та зберігання у програмі «Діловодство-3» протоколів і звітів авторозподілів справ, і такі документи почали відображатися лише після проведення її оновлення (25 грудня 2014 року). Крім того, суд зазначив, що не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону відсутність журналу та аудиозапису судового засідання від 25 березня 2015 року (коли судове засідання не відбулось у зв`язку з тим, що засудженого ОСОБА_8 не було доставлено) з огляду на те, що значимі процесуальні дії цього дня під час судового засідання не проводились, а обсяг відсутньої на технічному носії інформації не вплинув на ухвалення законного та обґрунтованого рішення судом.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість є необґрунтованими.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу винного, котрий на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вини у скоєному не визнав, за місцем проживання скарг від сусідів на нього не надходило, в силу ст. 89 КК не судимий, працює. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Врахувавши конкретні обставини справи, а також думку потерпілого, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Апеляційний суд розглянув доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, про призначення надто м`якого покарання ОСОБА_7 і визнав їх неспроможними. При цьому суд зазначив, що це покарання повністю відповідає вимогам ст. 65 КК, з чим погоджується й колегія суддів і вважає таке покарання необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у кримінальному провадженні судом не встановлено, а тому підстави для скасування судових рішень відсутні. З огляду на викладене, касаційні скарги захисника та прокурора задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 6 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3