Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6136/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібер ЛТД» на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000082 та зобов`язання слідчого повернути майно, що було вилучено в результаті проведеного обшуку 09.07.2018 року ,-

В с т а н о в и в:

До слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкас в порядку ст. 303 КПК України надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ТОВ «Лібер ЛТД» на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000082 та зобов`язання слідчого повернути майно, що було вилучено в результаті проведеного обшуку 09.07.2018 року.

Так, в обґрунтування своїх вимог скаржник вказує, що слідчим ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.06.2018 року було проведено обшук офісного приміщення за адресою м. Вінниця, вул. Бевза, 34, в ході якого було вилучено наступні документи:

1.Договір № 68 з додатками на 5 арк;

2.Договір № 67 з додатками на 3 арк;

3.Договір № 66 з додатками на 3 арк;

4.Договір № 63 з додатками на 11 арк, з додатками;

5.Договір № 81 з додатками на 12 арк;

6.Договір № 25 з додатками на 12 арк;

7.Договір № 26 з додатками на 13 арк;

8.Договір № 24 з додатками на 13 арк;

9.Договір № 23 з додатками на 12 арк;

10.Лист ОСОБА_7 на 1 арк;

11.Акт від 25.01.2016 на 1 арк;

12.Виписки з р/р ТОВ «Лібер» ЛТД на 5 арк;

13.Постанова Київського апеляційного адміністративного суду на 7 арк;

14.Відзив на касаційну скаргу на 5 арк та конверт;

15.Ухвала Верховного суду на 1 арк;

16.Ухвала Верховного суду на 2 арк;

17.Акт Верховного суду на 1 арк;

18.Повістка повідомлення з додатками на 5 аркушах та конверт;

19.Рішення Київського апеляційного адміністративного суду на 2 арк;

20.Ухвала Соснівського районного суду м.Черкаси на 1 арк;

21.Ухвала Соснівського районного суду м.Черкаси на 1 арк;

22.Постанови про адміністративні правопорушення 2 шт. кожна на 1 ар;

23.Припис управління державної арх. буд. контролю Черкаської міської ради на 1 арк;

24.Протоколи про порушення 2 шт. на 1 арк. кожний;

25.Листи ПП «Шора» на 3 арк;

26.Лист ЖБК «Дніпро 17» на 1 арк;

27.Листи ОСОБА_8 на 8 арк;

28.Спільна декларація на 1 арк;

29.Копії протоколів та припису з Черкаської міської ради на 3 арк;

30.Звіт по контрольним випробуванням ПАЛр по вул. Героїв Дніпра,4 м.Черкаси за 2017 на 39 арк;

31.Інженерно-геологічні випробування по вул. Кавказькій в м.Черкаси на 45 арк;

32.Робоча документація на житловий будинок на розі вулиць Козацької та вулиць Г.Дніпра, м.Черкаси на 44 арк;

33.Робоча документація на житловий будинок по вул. Г.Дніпра, 4 м.Черкаси на 491 арк;

34.Проектна документація на житловий будинок по вул. Героїв Дніпра, 4 в м.Черкаси картонних папках підписаних та прокодованих у 19 папках;

35.Проектна документація на житловий будинок на розі вулиць Козацька та Героїв Дніпра м.Черкаси в картонних папках підписаних та прокодованих у 9 папках.

36.Проектна документація на житловий будинок по вулиці Гагаріна, 29 в м.Черкаси в картонних папках підписаних та прокодованих у 27 папках;

37.Три папки з чорновими матеріалами до проектних документації до житлових будинків по вулиці Гагаріна, 29, Героїв Дніпра, 4, Козацька в м.Черкаси.

38.Інформацію, яка була скопійована з комп`ютера з робочого місця № 6 по проектним документаціям по вулиці Гагаріна, Г.Дніпра, 7, та на розі вулиць Козацька та Г.Дніпра м.Черкаси на карту пам`яті «Kingstar» 8 GВ.

На думку скаржника, проведення обшуку відбулося з грубим порушенням чинного кримінального процесуального законодавства, вилучені в ході проведення обшуку предмети і документи не були зазначені в ухвалі слідчого судді, який санкціонував проведення вказаного обшуку, а тому мають статус тимчасово вилученого майна. Однак, в порушення кримінального процесуального законодавства слідчий та прокурор в установлений законом строк із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно до суду не звернулися, вилучені предмети та документи володільцю не повернули. Враховуючи викладене, скаржник просив вимоги скарги задоволити та зобов`язати слідчого негайно повернути тимчасово вилучене майно володільцеві.

В судовому засіданні представники скаржника, адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вимоги скарги підтримали та просили її задоволити.

Процесуальний керівник прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, просив відмовити в її задоволенні, мотивуючи тим, що в ході проведення обшуку відбулося вилучення документів, які зазначені в ухвалі слідчого судді, а тому немає передбачених Законом підстав звертатися до суду з клопотанням про накладення арешту на вказані документи. Не вбачали підстав для повернення їх володільцеві. Також зазначили, що на даний час ці документи мають статус речових доказів.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, законності, змагальності сторін і забезпеченні права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Неухильне дотримання усіма учасниками кримінального провадження зазначених принципів є запорукою реалізації права на справедливий суд та права на ефективний засіб юридичного захисту, що передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (статті 6 і 13 Конвенції).

Принцип законності, закріплений ст.9 КПК України, передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Зазначеному принципу кореспондує гарантія права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, що закріплене у ст.24 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що обшук в офісних приміщеннях ТОВ «Лібер ЛТД» за адресою : м. Вінниця, вул. Бевза, 34, було проведено на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_9 від 18.06.2018 року (справа №711/4931/18; провадження №1-кс/711/1913/18 ).

В ухвалі слідчого судді від 18.06.2018 року наведений конкретний перелік речей, з метою відшукання та вилучення яких надається дозвіл на проведення обшуку. Це документи та речі, які можуть мати значення речових доказів по кримінальному провадженню щодо забудови земельних ділянок в м. Черкаси, а саме : робоча документація, кошторисна документація, чорнові записи, проектна документація, зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва, що стосується забудови земельних ділянок за адресами: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 29, АДРЕСА_1 , м. Черкаси вул. Козацька та вул. Г. Дніпра та м.Черкаси, вул. Героїв Дніпра, 4; листування з посадовими особами ПП «Артбудпроект», ПП «Шора», ПП «ІБК «Будгарант», ФОП ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ; документи, які підтверджують передачу зовнішніх мереж на баланс комунальних чи інших підприємств; чорнові записи, що стосуються забудови вказаних земельних ділянок, доручення на представництво інтересів з даного приводу; інформація на комп`ютерних носіях, що стосується будівництва на вказаних об`єктах, документи про сплату пайових внесків, квитанції, договори на закупівлю товарів, робіт та послуг, видаткові накладні, рахунки-фактури, відомості щодо розрахунків з контрагентами, банківські виписки та інші документи.

Досліджена в ході судового розгляду скарги копія протоколу обшуку не дає можливість ідентифікувати вилучені речі як ті, на вилучення яких давався дозвіл судом, оскільки речі та документи вилучалися без їх опису та без зазначення детальної назви кожного вилученого документу.

Так, перелік в тексті протоколу обшуку лише назви вилучених предметів, зокрема,.« Договір №68 з додатками на 5 арк.», «Акт Верховного суду», «Повістка повідомлення з додатками на 5 аркушах та конверт» тощо, із зазначенням лише загальної кількості аркушів, без опису кожного вилученого документу, що не дає підстав вважати, що саме на вилучення цих документів судом надавався дозвіл на вилучення, оскільки немає підстав вважати, що «Акт Верховного суду» чи «Повістка повідомлення з додатками на 5 аркушах та конверт», можуть становити інтерес для слідства чи мати доказове значення, або що документи, які в них знаходяться, мають значення по справі.

Аналогічно, інші предмети та документи, відмічені в протоколі обшуку, без розкриття їх короткого змісту чи назви, не дають підстави вважати, що інформація, яка викладена в них, становить інтерес для слідства, і відповідно, що дозвіл на їх вилучення давався судом.

За таких обставин не можна однозначно стверджувати, що вилучені під час обшуку речі та документи саме ті, на які надано дозвіл слідчим суддею, оскільки вони не зазначені в переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, а тому, у відповідності до вимог частини 2 статті 168 КПК України, вказані предмети є тимчасово вилученим майном.

Згідно частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, слідчим чи прокурором у кримінальному провадженні на адресу слідчого судді клопотання про накладення арешту на вилучені предмети не подавалося, слідчим суддею відповідне клопотання не розглядалося, рішення про арешт майна не виносилось.

Враховуючи зазначений процесуальний статус щодо вказаних речей, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування положень статті 169 КПК України, згідно якої тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено : 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, зміст протоколу обшуку (який було досліджено в судовому засіданні при розгляді скарги ), не відповідає вимогам статті 236 КПК України, зокрема в протоколі в розділі «у ході проведення обшуку виявлено» фактично зазначено опис вилучених предметів та документів, в жодній мірі не відображаючи сам хід обшук, де саме і які конкретно документи були вилучені. Також в даному протоколі не зазначено спосіб опечатування даних документів та подальше їх спрямування.

Безпідставними також є доводи прокурора, озвучені в судовому засіданні, що вилучені під час обшуку предмети є речовими доказами.

Згідно ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок зберігання доказів регулюється положеннями ст.100 КПК України.

З аналізу змісту статті 100 КПК України вбачається, що закон по-різному регулює вилучення та зберігання таких видів доказів як речі і документи. Зокрема, частиною першою ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. А згідно ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Частиною третьою ст.100 КПК України передбачено, що документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії. З системного аналізу змісту положень ч.1, 2, 3 ст.100 КПК України, в контексті з положеннями статей 159, 165, 167, 236, 237 КПК України, вбачається, що законом по-різному регулюється порядок вилучення таких видів доказів як документи. Зокрема, документи дозволяється вилучати на підставі ухвал слідчого судді про надання тимчасового доступу до документів або дозволу на проведення обшуку, якщо в таких ухвалах слідчий суддя передбачив право їх вилучення. Таким чином, зберігання у сторони кримінального провадження оригіналів документів допускається виключно у разі їх добровільного надання володільцем або вилучення на підставі ухвали слідчого судді, в якій прямо передбачено право вилучення такого документу. В усіх інших випадках вилучені документи мають статус тимчасово вилученого майна і порядок їх зберігання регулюється статтями 167-169 КПК України.

Так, на даний час не існує процесуального документу (постанови), який би підтверджував правовий статус вилучених документів як речових доказів.

При цьому слід також враховувати, що відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, під час розгляду скарги, прокурором не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів на підтвердження того, що вилучені речі були одержані злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину, як і не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином вилучені предмети та документи мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення злочину могли залишитися на них, а також яким чином вилучені предмети можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для утримання у слідчого вищевказаних документів та речей саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети прокурор в судовому засіданні не було визначено.

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала слідчого судді, яка може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

За таких обставини, викладені у скарзі доводи в цій частині є обґрунтованими, у зв`язку з чим слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наданий суду, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга з даного питання підлягає задоволенню, оскільки, у даному випадку, втручання державного органу у право на мирне володіння майном порушує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, тобто становить "особистий і надмірний тягар для особи" враховуючи його перебування у невизначеному стані, адже лише у даний спосіб, на цей час, є можливим усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію, а саме шляхом застосування єдино можливого шляху виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до проведення такої дії. З цього приводу ЄСПЛ у справі "П`єрсак проти Бельгії" (Piersack v. Belgium) (Article 50), Series A N 85, C. 16, зазначив, що він "виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував", якби не було порушено його права, адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante, а в рішенні від 31 жовтня 1995 року у справі "Папамічалопулос та інші проти Греції" (Papamichalopoulos and Others v. Greece) (стаття 50), Series A N 330-B, суд застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до порушення шляхом повернення майна, особі, яка подала скаргу (див. рішення у справах "Маестрі проти Італії" [ВП] (Maestri v. Italy [ВП]), заява N 39748/98, п. 47, ECHR 2004-І; "Ассанідзе проти Грузії" [ВПl] (Assanidze v. Georgia [ВП]), заява N 71503/01, п. 198, ECHR 2004-II; "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" [ВП] (), заява N 48787/99, п. 487, ECHR 2004-VII).

Керуючись ст.ст.167,168,169,170,171,236,303-307,309 КПК, слідчий суддя,-

У х в а л и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібер ЛТД» задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_6 або старшого слідчої групи, визначеного за процесуальним рішенням в кримінальному провадженні №0000082, негайно повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Лібер ЛТД» все майно та документи, які були вилучені 09.07.2018 під час проведення обшуку в офісних приміщеннях за адресою: вул. Бевза, буд.34, м. Вінниця на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.07.2018 (справа №711/4931/18), які зазначені в протоколі обшуку від 09.07.2018 в розділі «у ході проведення обшуку виявлено», а також в мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 02.08.2018 року о 12 год. 30 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1