В И Р О К
Іменем України
08.11.2018 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 10.04.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працівника ВК "ФОРТ" м.Вінниця, одруженого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 17 години 05 хвилин 07.04.2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у приміщенні будинку ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу, з-під подушки на ліжку в одній з кімнат вказаного будинку заволодів платіжною карткою Ощадбанку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 , з якої того ж дня в період з 17 години 13 хвилин до 17 години 19 хвилин з банкомату "Ощадбанк" по вул. Київська в м.Жмеринка, знаючи PIN-код до картки, зняв кошти в сумі 6000 грн., після чого таємно повернув банківську картку на попереднє місце. Згодом викраденими грошима ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на зазначену суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 07.04.2018 року він за запрошенням свого шурина ОСОБА_5 перебував у будинку останнього по АДРЕСА_2 . Тоді ж на прохання ОСОБА_5 , який вручив йому свою банківську картку та повідомив код доступу до неї, він купував ліки та горілку. Після спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_5 ліг відпочити. Скориставшись цим, він (обвинувачений), дістав з-під подушки банківську картку ОСОБА_5 , яку попередньо йому повернув, та вирішив зняти з неї гроші для своїх потреб. З цією метою рушив до банкомату, де з картки ОСОБА_5 зняв 6000 грн., які привласнив собі. Повернувшись до будинку потерпілого, поклав його банківську картку назад під подушку, після чого дочекався повернення сестри, яка замкнула за ним вхідні двері, та повернувся до себе додому. Про те, що заволодів коштами ОСОБА_5 , нікому не повідомив, а згодом усі їх витратив на придбання мобільного телефону та горілчаних виробів. Усвідомлював протиправність своїх дій щодо таємного викрадення грошей потерпілого. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати, запевнивши у намірі найближчим часом відшкодувати завдану шкоду, змоги чого не мав раніше, так як лише нещодавно влаштувався на роботу.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 07.04.2018 року за вказаних обвинуваченим ОСОБА_4 обставин він дійсно надавав йому свою банківську картку для придбання ліків та продуктів, довіряючи йому, як рідному братові своєї дружини, яку той одразу ж йому повернув. Ввечері він ліг відпочити та не бачив, що далі робив ОСОБА_4 . Наступного дня від дружини дізнався про відсутність грошей на його картковому рахунку, після чого отримав у банку виписку про рух коштів по своїй картці та зрозумів, що їх було додатково знято в сумі 6000 грн. того вечора, коли у нього вдома гостював ОСОБА_4 . Обвинуваченому просив не призначати суворого покарання, зауваживши, що питання відшкодування завданої злочином шкоди для нього не є нагальним.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Сторонами заявлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що вчинене кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які із потерпілим не оспорюють, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявили у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторін з вказаних питань.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, враховує думку потерпілої особи.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; натомість за місцем проживання він характеризується позитивно, згідно власних пояснень працевлаштувався та має на утриманні двох малолітніх дітей.
Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено. До таких суд, зокрема не відносить повідомлені учасниками провадження обставину вчинення даного злочину ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона не охоплюється обсягом пред`явленого обвинувачення.
Згідно висновків досудової доповіді від 18.10.2018 року, складеної Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації, оцінено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та середній ризик небезпеки для суспільсьва; визначено за можливе його перевиховання без ізоляції від суспільства (без позбавлення чи обмеження волі на певний строк, або арешту).
З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень потребує призначення йому покарання у виді позбавлення волі за недостатності застосування передбачених санкцією вказаної частини статті кримінального закону альтернативних покарань у виді штрафу, громадських або виправних робіт, а також арешту.
Одночасно, приймаючи до уваги, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують його покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, та з огляду на позицію потерпілого, який не вимагав суворого покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання шляхом звільнення його від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього певних обов`язків на період терміну випробування, не вбачаючи в даному конкретному випадку можливості застосування до нього вимог ст.69 КК України.
Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні згідно повідомлення прокурора відсутні, що не становить підстав вирішення цих питань судом.
Цивільний позов не заявлено.
Про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили клопотань не заявлено, а тому суд не має повноважень вирішення даного питання.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді двох років років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року шести місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок суду набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1