Справа № 461/2752/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2018 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Львові угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим по кримінальному провадженню №0004553:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Львова, громадянином України, українцем, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимим, востаннє вироком Галицького районного суду м.Львова від 13.11.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 4 роки 1 місяць

за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2017 року приблизно о 16:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що по вул. Городоцькій, 10 у м.Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав у ОСОБА_5 гаманець вартістю 500 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 1350 грн., банківська картка «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1850 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Крім цього, 13.10.2017 року приблизно о 16:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що по вул. Городоцькій, 10 у м.Львові, діючи умисно, з метою подальшого використання в злочинних цілях, привласнив банківську картку «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , яка знаходилась у викраденому ним попередньо гаманці потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив викрадення, привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих цілях, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, 15.10.2017 року в період часу з 10 год. 19 хв. по 10 год. 58 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав кошти, що знаходились на рахунку викраденої у ОСОБА_5 банківської картки «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , здійснивши розрахунок за придбані ним товари в магазині «Тютюн-напої», що по вул.Городоцькій, 119 у м.Львові: 1) о 10:19 год. на суму 87,90 грн.; 2) о 10:23 год. на суму 288,70 грн.; 3) о 10:25 год. на суму 290,70 грн.; 4) о 10:28 год. на суму 169,20 грн.; 5) о 10:42 год. на суму 30,85 грн.; 6) о 10:44 год. на суму 235,40 грн.; 7) о 10:53 год. на суму 436,40 грн.; 8) о 10:55 год. на суму 321,25 грн.; 9) о 10:58 год. на суму 95,55 грн. Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1955,95 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода від 05.04.2018 року про примирення між потерпілою та підозрюваним.

Відповідно до цієї угоди: підозрюваний повністю визнав свою винуватість за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України. Відшкодовано викрадене майно, таким чином матеріальні збитки відсутні. Матеріальних претензій у потерпілої до ОСОБА_4 немає. Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі, за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням встановленням іспитового строку 2 роки. Покласти на ОСОБА_7 обов`язки передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: 1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, права та обов`язки сторін угоди.

Суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 473 КПК України роз`яснив обвинуваченому та потерпілій їх права, наслідки укладення угоди, наслідки затвердження та невиконання угоди про примирення.

Суд роз`яснив, що відповідно до ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно з ч. 3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; не роз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди;

3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для обвинуваченого є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, тобто відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують.

Згідно з ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевірив, що угода відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства. При цьому, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам законодавства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладення угоди було добровільним, сторони примирилися. Відсутні підстави вважати, що виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є неможливим.

Потерпілій роз`яснено, що згідно з ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення вона має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Обвинуваченому та потерпілій суд роз`яснив, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом і відповідно до ст. 389-1 КК України умисне невиконання засудженим угоди про примирення карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України суд роз`яснив потерпілій, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для потерпілої є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Згідно з ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілої, чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, потерпілу, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і на відповідність вимогам КК України (зокрема, щодо узгодженої міри покарання), суд прийшов до висновку, що можливо затвердити зазначену угоду та ухвалити вирок на підставі цієї угоди з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, а також злочин, передбачений ч.1 ст. 357 КК України, який є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення від 05 квітня 2018 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0004553.

ВизнатиОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі.

ПризначитиОСОБА_4 остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази по справі: DVD-R диск залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений сторонами кримінального провадження до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення та на підставах, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1