Номер провадження: 11-кп/785/573/18
Номер справи місцевого суду: 493/2475/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000801 від 02.12.2017 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 24 січня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володарка Володарського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше судимого за ст. 185 ч. 2, 3 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, проживаючого в с. Бабинці Погребищенського району Вінницької області, зареєстрованого в с. Володарка Володарського району Київської області,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок суду змінити в частині міри покарання, застосувавши більш м`яке покарання, застосувавши ст. 75 КК України. Звільнив його від відбування покарання. У доповненнях до апеляційної скарги просить застосувати до нього дію Закону України «Про амністії у 2016 році».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Балтського районного суду Одеської області від 24 січня 2018 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до вищевказаного покарання частково, у вигляді двох років і шести місяців позбавлення волі, приєднана невідбута частина покарання за вироком Погребищенського районного суду Вінницької області, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 185 ч.3, 185 ч.2 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України його було звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, остаточно призначено покарання, за сукупністю вироків, у виді чотирьох років і шести місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано з 13 грудня 2017 року до набрання чинності вироком суду із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст.72 ч.5 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 9300 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

Вважає суворим призначене йому покарання.

Зазначає, що судом не враховано, виховання ним доньки, та його хворобу.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях прокурор вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Стверджує, що ст. 75 КК України вже застосовувалась до обвинуваченого.

Зазначає, що обвинувачений скоїв злочин після Закону України «Про амністію» і тому цей Закон не підлягає застосуванню.

Захисник просила задовольнити апеляційну скаргу та см`ягчити призначене покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 01.12.2017 року, близько 11 години, скориставшись відсутністю за місцем мешкання ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, з пасовища, що знаходиться неподалік домогосподарства останньої, розташованого в с. Савранське Балтського району Одеської області, таємно викрав телицю чорно-білого окрасу, вагою 200 кг, вартістю 25 грн. за один кілограм, на загальну суму 5000 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальний збиток на вищевказану суму.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.

Ці обставини, а також кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, апелянтом не оспорюються, а тому, відповідно до положень ч. 3 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Призначаючи покарання суд першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України урахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, визнання своєї вини обвинуваченим, сприяння розкриттю злочину, щире каяття, знаходження у нього малолітньої дитини.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на виховування доньки, судом при призначені покарання враховано, проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, будучи засудженим за вчинення умисного злочину ОСОБА_6 на шлях виправлення не став і скоїв новий злочин, маючи не зняту та непогашену судимість за скоєння попереднього злочину, що характеризує обвинуваченого, як особу, яка вперто не бажає виправлятися.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо застосування до нього дії Закону України «Про амністію» не можуть бути прийняти, бо він скоїв злочин 01.12.2017 року, а вказаний Закон підписано 22.12.2016 року.

Згідно ст. 13 дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Як вбачається із санкції ч. 2 ст. 185 КК України , судом першої інстанції застосовано покарання у її межах.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Балтського районного суду Одеської області від 24 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3