ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/6154/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" листопада 2018 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання начальника відділення СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , подане в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006936 від 07 серпня 2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонерки, вдови, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Начальник відділення СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження до чотирьох місяців строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0006936 по підозрі ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства, скоєними за таких обставин.

06.08.2018 близько 20 год. 00 хв. знаходилась за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно із своїм знайомим ОСОБА_8 , розпивали спиртні напої та спілкувались.

Під час спільного проведення дозвілля, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, під час якого останні перемістились до приміщення спальні квартири, де у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_6 пішла до приміщення кухні, де взяла зі столу ніж господарсько-побутового призначення, та знову повернулась до приміщення спальні та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на вбивство, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді смерті іншої людини, тобто потерпілого ОСОБА_8 , з використанням ножа господарсько-побутового призначення, тримаючи його в правій руці, цілеспрямовано нанесла один удар в область грудної клітини ОСОБА_8 , тобто в життєво важливий орган, тим самим спричинила останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого у середостіння поранення лівої передньої поверхні грудної клітки з проходженням ранового каналу у серце та крововиливом у порожнину осереддя, від чого останній помер на місці, тим самим вчинила вбивство ОСОБА_8 .

Клопотання мотивоване посиланням на неможливість закінчення досудового розслідування виконавши одну із дій, зазначену у п.5 ч.1 ст.3 КПК України у визначений в ухвалі про застосування запобіжного заходу строк, існування ризиків переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та відсутність підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання пославшись на зменшення існуючих ризиків та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт та просив врахувати, що ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою, має постійне місце проживання на території м. Києва, міцні соціальні зв`язки, йому та ОСОБА_6 вже повідомлено про завершення досудового розслідування та наданий доступ до матеріалів досудового розслідування, тому просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з утриманням останньої в ізоляції від суспільства, оскільки остання наміру переховуватись не має.

Підозрювана підтримала захисника, просила змінити їй запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя встановив такі обставини.

07.08.2018 о 00-30 год. ОСОБА_6 затримано після вчинення злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, та 07.08.2018 їй повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

25.10.2018 р. ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, з причин встановлення нових обставин.

У матеріалах досудового розслідування наявні вагомі докази, які доводять причетність ОСОБА_6 до інкримінованого їй злочину.

Такими доказами є протоколи огляду місця події, протокол слідчого експерименту, висновки експертиз та показання свідків.

Ухвалою слідчого судді від 08.08.2018 щодо ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи найсуворіший запобіжний захід слідчий суддя посилався на високу суспільність небезпечність інкримінованого підозрюваній тяжкого злочину та особу підозрюваної, у зв`язку з чим вважав доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 04.10.2018 строк тримання під вартою ОСОБА_6 було продовжено до трьох місяців.

Дія вказаної ухвали закінчується 07.11.2018, стороні захисту повідомлено про закінчення досудового розслідування, проте направити справу до суду з обвинувальним актом не можливо оскільки триває процедура відкриття матеріалів іншій стороні.

Відповідно до ст.199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, у рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зауважив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_6 ознак інкримінованого злочину.

Водночас, ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що обґрунтованість підозри не є безумовною підставою для продовження строку запобіжного заходу.

Так, у справі «Пунцельт проти Чеської Республіки» (2000 р.) ЄСПЛ зазначив, що неодмінною умовою забезпечення законності подальшого тримання заарештованої особи під вартою є факт подальшого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення нею правопорушення, однак після спливу певного проміжку часу ця умова перестає бути достатньою і судові органи зобов`язані навести додаткові «релевантні» і «достатні» підстави на обґрунтування подовження позбавлення особи свободи.

У зв`язку з цим у рішеннях «Тірон проти Румунії», «Смірнов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що прецедентне право Конвенції сформувало чотири основні причини продовження строку триманні під вартою:-ризик, що підозрюваний не прибуде до суду;-ризик, що після звільнення особа вчинить дії, спрямовані на переховування від правосуддя;-підозрюваний вчинить інше кримінальне правопорушення;-підозрюваний буде причиною суспільного безладу.

Викладене покладає на слідчого суддю обов`язок під час розгляду клопотання про продовження строку тримання особи під вартою встановити наявність наведених ЄСПЛ ризиків не процесуальної поведінки підозрюваного.

Як вбачається з попередньої ухвали слідчого судді від 04.10.2018, якою продовжений строк застосування вказаного запобіжного заходу, ризиками неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 визнана можливість переховування останньої від органів досудового розслідування; здійснення незаконного впливу на учасників кримінального провадження.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину.

У той же час, відповідно до рішення ЄСПЛ «Невмеістер проти Австрії» ризик втечі неминуче знижується з пливом часу, проведеного особою під вартою.

Приймаючи до уваги позицію ЄСПЛ щодо актуальності ризику незаконного впливу на свідків, відповідно до якої зазначений ризик може бути прийнятий до уваги лише на початкових етапах провадження, слідчий суддя вважає, що упродовж трьох місячного строку досудового розслідування органом досудового розслідування проведений необхідний обсяг процесуальних дій, спрямованих на мінімізацію наведеного ризику.

Так, у силу ч.5 ст.199 КПК для позитивного вирішення питання щодо продовження строку тримання особи під вартою прокурор має довести, що заявлені ризики не зменшилися або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Керуючись вищевикладеним, слідчий суддя відмічає, що доведеними є лише ризик можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.

Приймаючи до уваги, що визначені ч.3 ст.199 КПК обставини мають бути піддані оцінці з позиції, чи виправдовує факт їх існування необхідність тримання особи під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що настанню наведеного вище ризику можна запобігти шляхом застосуванням до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Крім того, однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Оцінюючи вказану обставину, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що мотивуючи попереднє клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, стороною обвинувачення зазначені процесуальні діє, які на теперішній час вже виконані та збирання доказів закінчено.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України та ст. 8 КПК в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який відповідно до юридичних позицій Конституційного Суду України (Рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003, Рішення від 2.11.2004 № 15-рп/2004) включає в себе, зокрема, судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу; конституційне право людини на судовий захист є гарантією усіх прав і свобод людини і громадянина.

Керуючись викладеним, слідчий суддя дійшов висновку, що пасивна позиція сторони обвинувачення щодо збирання доказів та тривалість проведення процесуальних дій під час розслідування кримінального провадження, навіть з урахуванням його складності, не може розглядатись і бути підставою для тривалого обмеження свободи особи.

Отже, слідчий суддя, не ставлячи під сумнів необхідність проведення зазначених у клопотанні процесуальних дій, вважає за необхідне зазначити, що такий фактор не є визначальним для продовження до строку тримання особи в умовах несвободи.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, що свідчить про необхідність вирішення питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити достатні гарантії виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги обставини вчинення інкримінованого підозрюваній діяння, тривалість перебування останньої під вартою, наявність постійного місця проживання, вік, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись статтями 181, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 у відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язок прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , що у разі невиконання нею обов`язків, покладених судом, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали направити до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для контролю за поведінкою ОСОБА_6 .

Дія ухвали закінчується 06 січня 2019 року.

Звільнити ОСОБА_6 негайно з-під варти в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складений 12 листопада 2018 року о 09-00 год.