Справа №345/2635/18
Провадження № 1-кс/345/818/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2018 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , представника скаржника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 скаргу представника ТзОВ «Південна торгова компанія» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на незаконні дії працівників Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2018 представник ТзОВ «Південна торгова компанія» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до слідчого судді із скаргою незаконні дії працівників Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Свої доводи обґрунтовують тим, що 03.07.2018 працівниками Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області поблизу м. Калуша на автодорозі Стрий Мамалига Н-09 було зупинено вантажний транспортний засіб Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 . Вантаж, який знаходився на вказаному автомобілі належить ТзОВ «Південна торгова компанія», що підтверджується вантажно-митними деклараціями.

Після перевірки документів, які були надані на вимогу працівників поліції, транспортний засіб доставлено на арешт-майданчик Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, тобто відбулось його фактичне затримання. Зі слів посадових осіб слідчого відділу вказаного відділу поліції, власникам майна стало відомо, що необхідно здійснити перевірку вантажу, що знаходився на транспортному засобі Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 . 05.07.2018 вантаж оглянуто, всі супровідні документи власниками майна надано, однак вищевказаний автомобіль із вантажем їм не повернуто. Станом на 10.07.2018 транспортний засіб із наявним на ньому вантажем знаходиться на арешт-майданчику Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

На підставі наведеного представник ТзОВ «Південна торгова компанія» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять слідчого суддю: витребувати з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області супровідні документи на вантаж, який знаходиться у транспортному засобі Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 та є власністю ТзОВ «Південна торгова компанія»; зобов`язати Калуський ВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути власнику транспортний засіб Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 із наявним у ньому вантажем згідно наданих супровідних документів, які знаходяться у працівників поліції.

Також, 11.07.2018 представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання, яке підтримав представник ТзОВ «Південна торгова компанія» ОСОБА_4 , про доповнення вимог скарги наступним пунктом: визнати незаконними дії працівників Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо тимчасово вилученого майна транспортного засобу Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 та вантажу, який в ньому розміщений.

У судовому засіданні представник скаржника керівник ТзОВ «Південна торгова компанія» ОСОБА_4 , згідно витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.2-10) володілець тимчасово вилученого майна, доводи скарги підтримав, просив слідчого суддю її задоволити. Зазначив, що ТзОВ «Південна торгова компанія» являється власником вантажу, що знаходиться в автомобілі Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується вантажно-митними деклараціями. Перелік вантажу, зокрема, мотоциклів, конкретизовано в акті прийому-передачі між підприємством та ОСОБА_5 . Оскільки, слідчим на даний час майно власнику не повернуто, то і виникла необхідність для звернення до слідчого судді із відповідною скаргою. Також, ОСОБА_4 зазначив, що постанову прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про припинення тимчасово вилученого майна не слід брати до уваги, так як вказаною постановою мотоцикли передані на відповідальне зберігання водію ОСОБА_9 , а не повернуті фактичному власнику - ТзОВ «Південна торгова компанія».

Представник ОСОБА_5 (володільця тимчасово вилученого майна) адвокат ОСОБА_6 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 04.07.2018 (а.с.14), у судовому засіданні доводи скарги підтримав, просив слідчого суддю її задоволити.

У судовому засіданні слідчий СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000791, заперечив щодо задоволення скарги. Вказав, що дійсно 02.07.2018 працівниками поліції був зупинений транспортний засіб марки Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_9 добровільно надав згоду на його огляд, однак відмовився показати, що знаходиться всередині автомобіля. 03.07.2018 вказаний автомобіль було вилучено та поміщено на арешт-майданчик Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Так як, ОСОБА_9 добровільно надав для огляду транспортний засіб, то підстав для звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту а тимчасово вилучене майно не було. Оскільки, 10.07.2018 прокурором Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_8 винесено постанову про припинення тимчасово вилученого майна, слідчий вважає, що скарга ТзОВ «Південна торгова компанія» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на незаконні дії працівників Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області є безпідставною.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000791, давши належну правову оцінку доводам скарги та скаржників, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - володільцем тимчасово вилученого майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга відповідає вимогам КПК України, та виходячи з наведених норм законодавства, підлягає судовому розгляду.

У ч. 1 ст. 304 КПК встановлено строки звернення особи зі скаргою, у тому числі на бездіяльність, які становиь 10 днів з моменту такої бездіяльності, однак, як указує ВССУ в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», на відміну від бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, та бездіяльності, що полягає у нездійсненні окремих процесуальних дій, які слідчий чи прокурор зобов`язані вчинити, бездіяльність з неповернення майна слід віднести до категорії триваючих.

Так, результати аналізу змісту ч. 5 ст. 171 КПК, на думку ВССУ, свідчать про те, що вона встановлює обов`язок слідчого, прокурора подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

У свою чергу, за умови невиконання такого обов`язку у зазначених суб`єктів виникає інший обов`язок - негайно повернути особі вилучене майно, строк виконання якого не обмежується в часі, а отже, моментом завершення виконання такого обов`язку є винятково його виконання.

Саме тому, на думку ВССУ, немає підстав повертати скарги на бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, з підстав пропущеного строку звернення з такою скаргою, оскільки така бездіяльність має лише початковий момент, однак не має кінцевого строку.

З урахуванням вказаного, слід дійти висновку, що указана у скарзі бездіяльність має лише початковий момент, однак не має кінцевого, як наслідок говорити, про порушення, строків, підстав не має, у світлі наведеної позиції ВССУ.

Щодо доводів скарги, слід зазначити наступне.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 03.07.2018, слідчим СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 вилучено автомобіль марки Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 для проведення всіх необхідних слідчих дій (а.с.27-29).

Постановою слідчого від 03.07.2018 вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом (а.с.30).

Згідно протоколу огляду місця події від 04.07.2018, слідчим оглянуто автомобіль марки Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на вул. О.Тихого, 10 в м. Калуш. В середині транспортного засобу виявлено мотоцикли в розібраному стані з наступними номерами шасі: SHIN RAY№ НОМЕР_2 ; SHIN RAY № НОМЕР_3 ; SHIN RAY № НОМЕР_4 ; SHIN RAY № НОМЕР_5 ; SHIN RAY № НОМЕР_6 ; SHIN RAY № НОМЕР_7 ; SHIN RAY № НОМЕР_8 ; SHIN RAY № НОМЕР_9 ; SHIN RAY № НОМЕР_10 ; SHIN RAY № НОМЕР_11 ; SHIN RAY № LXYPCKL08J0271210; Musstang LDLPCHLA7J1079862; MusstangLDLPCHLA0J1079833. Дані мотоцикли завантажені в автомобіль, який зачинений та опечатаний (а.с.31-32).

Ч. 1 ст. 167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

Згідно частини 2 цієї ж процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 3 статті 168 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст. 169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

При цьому, в ч. 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В даному спірному випадку, зазначене в ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, відповідно до встановлених у ході судового розгляду обставин, подано не було, при цьому слідчий не повернув тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучено.

Слідчий суддя не бере до уваги постанову прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про припинення тимчасово вилученого майна, оскільки прокурором всупереч вимог ст. 169 КПК України, не визнано вилучення майна безпідставним. Крім того, як стверджує представник ТзОВ «Південна торгова компанія» ОСОБА_4 станом на даний час вилучений автомобіль із мотоциклами знаходиться в Калуському ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Також, з наявних у справі матеріалів, на час розгляду цієї скарги не можливо з`ясувати з огляду на наявність яких фактів та інформації можливо було б дійти висновку проте, що вилучене майно містить в собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч. 4 ст. 358 КК України.

У той час, як практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Будь-який недолік розслідування … створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

При цьому, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Однак, у ході судового розгляду слідчим суддею не було встановлено, що на тимчасове вилучене майно станом на момент розгляду скарги у суді, накладався арешт.

Слідчий, який здійснює розслідування цього провадження, як учасник процесу, у даному провадженні, станом на час судового розгляду, будучи вільним у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, правом на надання письмових заперечень до суду, з зазначенням належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України, які б в той чи інший спосіб спростовували або ж підтверджували доводи осіб, що подали скаргу, не скористався.

Таким чином, в ході судового розгляду даної скарги на дотримання вимог КПК України, у цій справі забезпечено не було.

Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, у відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

За таких обставини, викладені у скарзі доводи в цій частині є обґрунтованими, у зв`язку з чим слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга з даного питання підлягає частковому задоволенню. Зокрема, є підстави щодо задоволення скарги в частині повернення власникам їхнього майна.

Щодо вимоги скаржників про витребування з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області супровідні документи на вантаж, який знаходиться у транспортному засобі Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 та є власністю ТзОВ «Південна торгова компанія», слід зазначити, що слідчим суддею у судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження №0000791, зокрема також копії супровідних документів на вантаж (а.с. 19, 20-21, 22-26), з яких вбачається чіткий перелік мотоциклів, які знаходяться в автомобілі марки Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 . А тому зазначена вимога є безпідставною.

Також, варто зазначити, що в частині визнання дій працівників Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо тимчасово вилученого майна транспортного засобу Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 та вантажу, який в ньому розміщений, незаконними, скарга задоволенню не підлягає, оскільки за правилами ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1)скасування рішення слідчого чи прокурора;

2)зобов`язання припинити дію;

3)зобов`язання вчинити певну дію;

4)відмову у задоволенні скарги.

Отже, вимога про визнання незаконними дій працівників поліції не ґрунтується на процесуальному законі, її вирішення не охоплюється повноваженнями слідчого судді, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом, у зв`язку з чим скарга в цій частині задоволенню також не підлягає.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 8-9,16, 22, 24, 26, 84-86, 167-169, 171, 303-304, 307, 370-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу представника ТзОВ «Південна торгова компанія» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на незаконні дії працівників Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області задоволити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 автомобіль марки Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 , який був вилучений під час огляду місця події 03.07.2018.

Зобов`язати слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 повернути ТзОВ «Південна торгова компанія» майно, яке знаходилось на автомобілі марки Мercedes-Benz Sprinter 311, д.н.з. НОМЕР_1 , та яке було вилучено під час огляду місця події 04.07.2018 - мотоцикли з наступними номерами шасі:

-SHIN RAY№ НОМЕР_2 ;

- SHIN RAY № НОМЕР_3 ;

- SHIN RAY № LXYJCKL01J0270454;

- SHIN RAY № LXYJCKL07J0270457;

- SHIN RAY № LXYPCML03J0271143;

- SHIN RAY № LXYJCKL05J0270442;

- SHIN RAY № LXYPCML01J0271321;

- SHIN RAY № LXYPCML03J0271157;

- SHIN RAY № LXYPCKL06J0271296;

- SHIN RAY № LXYPCKL08J0271089;

- SHIN RAY № LXYPCKL08J0271210;

- Musstang LDLPCHLA7J1079862;

- MusstangLDLPCHLA0J1079833.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошується 11.07.2018 о 15.00 год.

Слідчий суддя: