АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2893/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14.05.2018 року задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції м. Києва ОСОБА_11 ,погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.07.2018 року включно, щодо:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, працюючого приватним підприємцем, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу з доповненнями, в якій, посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та звільнити останнього з під варти.
Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням кримінально - процесуального законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Також на думку захисника, слідчий у своєму клопотанні не навів доказів, які б підтверджували наявність існування ризиків та того, що заявлені раніше ризики не зменшилися.
Крім того, захисник зазначає, що в матеріалах клопотання відсутні докази, які обґрунтовують повідомлену ОСОБА_7 підозру.
Згідно практики ЄСПЛ, на яку посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. ЄСПЛ установив, що такі автоматичні відмови в задоволенні клопотань заявника без здійснення судового контролю за конкретними підставами перебування заявника під вартою є несумісними з вимогами п. 3 ст. 5 Конвенції («Пірузян проти Вірменії», «Бойченко проти Молдови»).
А тому, відмова в альтернативному визначенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави, на думку захисника, є несумісною з вимогами п. 3 ст. 5 Конвенції. Тим більше, що мета утримування ОСОБА_7 під вартою виглядає як спроба покарати його без доведення винуватості.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням Головного управління Національної лінії у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2017 року за № 0012088 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.
Досудовим розслідуванням зазначено, що восени 2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та невстановлені слідством особи, маючи умисел на викрадення та позбавлення волі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з метою отримання від їх родичів грошової винагороди за їх звільнення, вступили між собою у злочинну змову, розробили план злочину та розподілили функції кожного учасника організованої групи.
Однак 21.01.2018 року ОСОБА_15 вдалось втекти з місця його утримання та повідомити про це органи поліції.
23.01.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, тобто у вчиненні незаконного позбавлення волі або викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, щодо двох або більше осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу, вчиненому організованою групою.
24.01.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.
25.01.2018 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва було застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.03.2018 року.
27.02.2018 року ухвалою колегії суддів Апеляційного суду міста Києва вказаний запобіжний захід був залишений в силі.
19.03.2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.05.2018 року.
Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду міста Києва від 08.05.2018 року було залишено без змін ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2018 року.
08.05.2018 року слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції м. Києва ОСОБА_11 за погодженням з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
14.05.2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 12.07.2018 року включно.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання слідчого слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні продовжують існувати.
Зокрема такими даними є: протокол огляду місця події від 21.01.2018; протокол додаткового огляду місця події від 21.01.2018; протокол огляду від 22.01.2018 автомобіля «Мерседес Віто»; протокол обшуку від 24.01.2018; протокол додаткового обшуку від 06.02.2018; протокол обшуку від 23.01.2018; протокол огляду автомобіля від 30.01.2018 «Опель Вектра» номерний знак НОМЕР_1 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_16 ; протокол допиту як потерпілого ОСОБА_17 ; слідчим експериментам за участю ОСОБА_17 ; протокол допиту свідка ОСОБА_18 ; протокол пред`явлення особи для впізнання у ході якого свідок ОСОБА_18 в особі ОСОБА_12 впізнала дівчину, яка орендувала в неї будинок та називалась ОСОБА_19 та пред`являла паспорт на вказане ім`я; протокол допиту свідка ОСОБА_20 ; протокол допиту свідка ОСОБА_21 ; протокол огляду мобільного телефону, належного свідку ОСОБА_21 ; протокол допиту свідка ОСОБА_22 ; протокол пред`явлення особи для впізнання у ході якого свідок ОСОБА_22 в особі ОСОБА_7 впізнав чоловіка, якому надавав послуги з евакуації автомобіля «Мерседес Віто»; протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_16 фото для впізнання, під час якого потерпілий впізнав по фото ОСОБА_7 , який перебував за кермом мінібусу під час перевезення потерпілих 30.12.2017 до іншого місця утримання; протокол впізнання свідку ОСОБА_23 ; протокол пред`явлення голосу для впізнання; протокол огляду відеозапису з магазину «Епіцентр»; протокол пред`явлення особи для впізнання, під час якого свідок ОСОБА_24 впізнала ОСОБА_7 , який приїжджав в с. Бузова на автомобілі «Опель» під час проблем з водопостачанням в будинку в грудня 2017 року; протокол пред`явлення особи для впізнання, під час якого свідок ОСОБА_25 впізнав ОСОБА_7 , який виїжджав разом з іншими постояльцями та речами з будинку по АДРЕСА_3 в нічний час 30.12.2017; протокол пред`явлення особи для впізнання, під час якого свідок ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_7 , який звернувся до нього з проханням оренди приміщення будинку в АДРЕСА_3 в жовтні 2017 року та попросив не турбувати постояльців і не заходити до будинку; висновок судово - медичної експертизи № 433/е від 26.04.2018, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_27 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості.
Також, слідчий суддя місцевого суду дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою.
Для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні ряду слідчих з потерпілими; отримати висновки призначених експертиз; виконати вимоги ст. 209 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Обґрунтованість та необхідність проведення вказаних процесуальних дій, перевірена першим заступником прокурора міста Києва ОСОБА_28 при винесенні процесуального рішення - постанови про продовження строку досудового розслідування від 08.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0012088 від 15.11.2018 року та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
При цьому слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , врахував дані про особу підозрюваного та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії направлені на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати.
Врахувавши встановлені підстави, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_7 , заставу в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України, врахувавши як встановлені під час розгляду клопотання ризики так і те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину вчиненого з корисливих мотивів, із застосуванням насильства організованою групою осіб, з огляду на поведінку підозрюваного, який вживав заходи для переховування, в тому числі і причетних осіб до кримінального правопорушення, а тому доводи захисника про незаконність відмови в альтернативному визначенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави, колегією суддів не приймаються.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про недоведеності стороною обвинувачення існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків та того, що заявлені раніше ризики не зменшилися, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються матеріалами судового провадження.
Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 176 178, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції м. Києва ОСОБА_11 ,погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.07.2018 року включно, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4