Постанова
іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ
справа № 243/4474/16-к
провадження № 51-3278км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 18 січня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001080, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вищенаведеним вироком ОСОБА_6 засуджено: за ч. 1 ст. 310 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Вирішено долю речових доказів та судові витрати у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 січня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
За обставин установлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у січні лютому 2016 року точної дати й часу не встановлено, за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , не переслідуючи мети збуту, без спеціального дозволу незаконно посіяв і вирощував рослини роду конопель у кількості шістнадцять паростків до моменту, коли 27 квітня 2016 року в період із 11:00 до 12:30 співробітники міліції в ході проведення обшуку за вказаною вище адресою виявили й вилучили десять таких рослин.
Крім того, ОСОБА_6 , будучи особою, що вчинила правопорушення, передбачене ст. 310 КК, за місцем свого проживання, без мети збуту для особистого вживання обірвав листя з вищевказаних рослин, висушив, згодом перетер і розклав по паперових згортках та в поліетиленовий пакет, а також одну гілку з листям конопель залишив за місцем проживання. Таким чином, він незаконно виготовив і зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною масою 123,91 г (у перерахунку на суху речовину 111,55 г) для особистого вживання без мети збуту, який було вилучено під час обшуку 27 квітня 2016 року.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого через суворість. Указує на те, що при призначенні покарання суд не врахував таких пом`якшуючих покарання обставин, як притягнення до кримінальної відповідальності вперше, вчинення злочинів невеликої та середньої тяжкості, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочинів, позитивні характеристики, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та добровільне лікування від наркоманії без подальшого вживання наркотичних засобів. Вважає, що апеляційний суд, погодившись із рішенням суду першої інстанції, залишив поза увагою всі пом`якшуючі покарання обставини і не вмотивував свого рішення.
Позиції інших учасників судового провадження
На касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 надійшло заперечення прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, в якому він стверджує про безпідставність викладених у скарзі доводів, у зв`язку з чим просить залишити її без задоволення, а судові рішення ? без зміни.
В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги й просив залишити судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК, та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.

Що ж стосується доводів у скарзі про незаконність судових рішень у зв`язку з суворістю призначеного покарання, то колегія суддів Верховного Суду вважає їх безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання у межах санкції закону з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 309 КК, місцевий суд обґрунтовано виходив зі ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальні правопорушення, позитивно характеризується, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, при цьому перебуває під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання коннабіноїдів. Вживання зі шкідливими наслідками». Суд касаційної інстанції погоджується з тим, що характер вчинених ОСОБА_6 протиправних діянь свідчить про перевагу суспільного інтересу над принципом поваги до особистої свободи, у зв`язку з чим виникає необхідність подальшого безперервного тримання засудженого під вартою на визначений судом термін.
Що стосується зазначених у касаційній скарзі засудженого обставин, а саме: вчинення злочинів невеликої та середньої тяжкості, щирого каяття і сприяння розкриттю злочинів, позитивної характеристики, наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей та добровільного лікування від наркоманії без подальшого вживання наркотичних засобів, то вони були відомі суду при постановленні вироку, отримали належну оцінку і у своїй сукупності не спростовують правильності висновків щодо розміру призначеного ОСОБА_6 покарання.

Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження і виніс умотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 законним та обґрунтованим, а призначене йому покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК. Апеляційний суд належним чином перевірив наведені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи і мотивовано їх відхилив. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Оскільки в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_6 не наведено переконливих доводів для обґрунтування невиправданої суворості призначеного йому покарання, то скарга задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень у кримінальному провадженні, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 438, 441, 442 КПК, п. 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

ухвалив:
Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3