Номер провадження: 11-кп/785/784/18
Номер справи місцевого суду: 507/1744/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 21 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000394 від 22 червня 2016 року,яким

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Любашівка Одеської області, українець, громадянин України, має неповну середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21 березня 2018 року ОСОБА_7 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та йому призначено покарання у виді 3-ох років 6-ти місяців обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 75 КК України ОСОБА_7 було звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Оскаржуваним вироком встановлено, що близько 22:00 години 19 червня 2016 року ОСОБА_7 , пересуваючись на пасажирському сидінні мопеда марки «Вайпер ЕХ-50С», що належав ОСОБА_8 , за кермом якого перебував власник, на перехресті вул. Горького та пров. Горького в смт. Любашівка Одеської області, з раптово виниклого умислу та корисливого мотиву, направлених на незаконне заволодіння транспортним засобом (мопедом), незаконно заволодів мопедом марки «Вайпер ЕХ-50С», 2002 р.в., вартістю 41425 грн. , пересівши за кермо, коли ОСОБА_8 впав з мопеда.
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.
Не погодившись із зазначеним вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати зазначений вирок суду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, безпідставно не взяв до уваги його показання щодо непричетності до крадіжки мопеду, в зв`язку з чим висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку. З заявами про відкладення судового розгляду до суду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

З огляду на положення ч.4 ст.405 КК України, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без його участі, який без поважних причин не з`явився в судове засідання апеляційного суду та не повідомив про причини своєї неявки.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі не погоджуючись з доведеністю його вини за ч.1 ст.289 КК України наполягав на тому, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та просив вирок суду скасувати.

Згідно з пунктами 5 та 6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, яким його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Разом з цим ОСОБА_7 взагалі не зазначив, яке рішення, передбачене ч.1 ст.407 КПК України повинен прийняти апеляційний суд після скасування оскаржуваного вироку суду, або закрити кримінальне провадження стосовно нього з підстав зазначених у ст.284 КПК України, або призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В свою чергу, дослідивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Так, відповідно до оскаржуваного вироку суду першої інстанції вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його визнано винуватим, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394 від 21 червня 2016 року, про те, що 21 червня 2016 року біля 10:00 год. надійшло телефонне повідомлення ОСОБА_8 про те, що 19 червня 2016 року близько 22 години в смт.Любашівка вул.Горького невідома особа незаконно заволоділа його мопедом марки «Вайпер» (а.к.п.57);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про те, що 21 червня 2016 року невідома особа заволоділа мопедом (а.к.п.62);

- протоколом огляду місця події від 21 червня 2016 року, з якого вбачається, що проводився огляд перехрестя вулиці Горького та провулку Горького в смт.Любашівка Любашівського району Одеської області (а.к.п.63);

- протоколом огляду предмету від 02 липня 2016 року, із якого вбачається, що проводився огляд мопеду марки «Вайпер» та встановлено, що мопед має технічні пошкодження (а.к.п.63);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 02 липня 2016 року, відповідно до якого мопед марки «Вайпер», який належить ОСОБА_8 визнано речовим доказом та передано останньому на зберігання (а.к.п.64-65);

- зберігальною розпискою ОСОБА_8 із якої вбачається, що йому передано на відповідальне зберігання мопед «Вайпер» (а.к.п.66),

- звітом про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого оціночна вартість триколісного мопеда «Вайпер» склала 41425 грн. (а.к.п.67-74);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 вересня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_8 на фото № 1 впізнав ОСОБА_7 , який в червні 2016 року заволодів його мопедом марки «Вайпер» (а.к.п.81-82);

- протоколом слідчого експерименту від 14 листопада 2017 року із участю потерпілого ОСОБА_8 , який в присутності понятих розповів та показав за яких обставин ОСОБА_7 здійснив угон мопеда марки «Вайпер» (а.к.п.83-84) та фото таблицею до протоколу (а.к.п.85-87).

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні суді першої інстанції показав, що 19 червня 2016 року близько 22:00 години він пересувався на своєму власному мопеді марки «Вайпер ЕХ-50С», 2002 р.в.,червоного кольору, по вулиці Горького в смт.Любашівка Одеської області. Під час руху, на узбіччі вулиці він побачив молодого чоловіка, як у подальшому з`ясувалось, ОСОБА_7 , який жестом попросив його зупинитись. Коли він зупинився, ОСОБА_7 просив його підвезти, на що він погодився. Оскільки мопед був триколісний, ОСОБА_7 сів на пасажирське сидіння, яке розташоване поруч з водієм. Під час руху ОСОБА_7 попросив його повернути з вулиці Горького у провулок Горького, та під час виконання цього маневру, оскільки на перехресті дороги була вибоїна, потерпілий ОСОБА_8 втратив керування мопеду та впав з нього. Після цього ОСОБА_7 пересів на водійське сидіння та поїхав у невідомому напрямку. Про вказану подію до поліції у той же день не повідомив, оскільки вважав, що це був жарт та мопед йому повернуть. Однак цього не сталося, та 22 червня 2016 року він повідомив Любашівський ВП про викрадення мопеду. У подальшому, від ОСОБА_9 дізнався, що належний йому мопед перебуває у с.Бобрик Любашівського району та через декілька днів до нього прийшов ОСОБА_9 та повідомив, що мопед знаходиться в Любашівці, після чого разом з ОСОБА_9 та працівниками поліції поїхали до домоволодіння, розташованого біля пекарні в смт Любашівка, де з гаража забрали належний йому мопед. При цьому, ОСОБА_9 пояснив йому, що забрати вказаний мопед з с.Бобрик йому сказав ОСОБА_10 , який на той час перебував у місті Одеса.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала суду, що дійсно до її домоволодіння влітку 2016 року прийшов ОСОБА_9 та попросив залишити мопед на зберігання, після чого вказаний мопед перебував у гаражі її домоволодіння. Через кілька днів до її будинку приїхали працівники поліції разом з ОСОБА_9 та невідомим їй молодим хлопцем, як потім з`ясувалось, це був ОСОБА_8 . ОСОБА_9 викотив з її гаража мопед та передав потерпілому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що була понятою під час огляду мопеду, який був украдений у ОСОБА_13 , звернула увагу, що була розбита фара, не було в баку бензину, а свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснили, що були понятими під час слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_16 розповідав, де саме заволоділи його мопедом.

Апеляційний суд вважає, що викладені у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та доведеності його вини у вчиненні цього злочину.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_7 .

При цьому, апеляційний суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_7 щодо його непричетності до вчинення інкримінованого злочину, і суд вважає їх такими, що надані виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, враховував характер та ступінь небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, і з урахуванням думки потерпілого, який просив не карати обвинуваченого суворо, суд призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Любашівського районного суду Одеської області від 21 березня 2018 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3