АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/757/18 Справа № 173/1812/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0001089 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року, якою вирішено питання про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Верхньодніпровська, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, офіційно працевлаштованому оператором ЧПУ на Верхньодніпровському заводі потужного радіобудування, раніше не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

Обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_9

потерпілих - ОСОБА_7

представника потерпілого - ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за № 0001089 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України закрито.

Запобіжний захід не обирався.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за те, що він 10 серпня 2014 року, близько 19.30 год., знаходячись разом із ОСОБА_11 на березі р. Дніпро у районі міського пляжу м. Верхньодніпровська Дніпропетровської області, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на грубе порушення громадського порядку, із мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи самоствердитись перед гр.-кою ОСОБА_11 , використовуючи нікчемний привід, а саме те, що невірно розцінив виниклу обстановку під час перебування на березі р. Дніпро, та сприйняв поведінку гр.-на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які відпочивали у вказаному місці разом зі своїми двома малолітніми дітьми, як особисті образи, голосно виказуючи непристойні образи в адресу ОСОБА_6 , підбіг до останнього та умисно завдав йому ударів руками у грудну клітину, від чого ОСОБА_6 впав на ділянку ґрунту на пляжі. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 , не бажаючи їх припинення, умисно продовжив наносити удари руками та ногами по всім частинам тіла ОСОБА_6 . У свою чергу ОСОБА_12 вступила у словесний конфлікт із гр-кою ОСОБА_7 , який переріс у взаємне утримання одна одної за волосся. При цьому метою даної сварки для ОСОБА_11 було виключно умисне заподіяння фізичного болю ОСОБА_7 , (матеріали за даним фактом виділені для проведення додаткової перевірки, оскільки дії ОСОБА_11 містять ознаки складу адміністративного правопорушення). У цей час ОСОБА_8 , побачив гр.-ку ОСОБА_7 , яка утримувала ОСОБА_11 за волосся, тимчасово відступився від гр-на ОСОБА_6 , та не припиняючи своїх хуліганських дій, підбіг до ОСОБА_7 , після чого умисно, грубо порушуючи громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, правою ногою наніс не менше двох ударів ОСОБА_7 у голову, від чого вона впала на ґрунтову ділянку частково вкриту піском та камінцями. На вказані дії ОСОБА_8 , бажаючи захистити свою матір ОСОБА_7 , до останньої підбіг її неповнолітній син ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , але ОСОБА_8 руками відштовхнув його в бік. Таким чином внаслідок дій ОСОБА_8 , згідно матеріалів та висновку судово-медичної експертизи № 165 від 06.09.2016 року потерпілій Трегуб ВО- заподіяно не менше двох травматичних дій в область обличчя та не менше однієї травматичної дії на передньо-зовнішню поверхню лівого плеча. Продовжуючи свої хуліганські дії, супроводжуючи їх нецензурною лайкою, ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_6 та продовжив завдавати йому ударів руками та ногами по всім частинам тіла, тим самим довгостроково не припиняв грубо порушувати громадський порядок та таким чином проявляв особливу зухвалість та особливий цинізм, оскільки вказані дії відбувались у безпосередній присутності двох неповнолітніх дітей потерпілих. Таким чином ОСОБА_8 , у своїй сукупності, згідно матеріалів та висновку судово-медичної експертизи № 71 від 31.03.2017 року завдав потерпілому ОСОБА_6 в області обличчя, тулубу та кінцівок, не менш ніж вісімнадцять травматичних дій (ударів - не менш двох в область губ, не менше восьми в область грудної клітини, не менше одного в область попереку, не менше одного в область тазу, не менше двох в область правого плечового суглобу, одного в область лівого ліктьового суглобу, одного в область лівої гомілки, не менше двох в область лівого колінного суглобу). Після чого хуліганські дії ОСОБА_8 були припинені відвідувачами пляжу, які зробили йому зауваження, та ОСОБА_8 разом із гр-кою ОСОБА_11 покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

У результаті хуліганських дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_6 , спричинені тілесні пошкодження у вигляді: забій - гемартроз лівого колінного суглобу, 80мл. крові в порожнині суглоба, синець та садно в області лівого колінного суглобу, два крововиливи та садно в області губ, сім синців в області грудної клітини ліворуч, лівої гомілки, сім саден в області грудної клітини, лівого плечового суглобу, поперекової області над проекцією клубової кістки ліворуч, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу. За своїм характером забій-гемартроз лівого колінного суглобу відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я. Синці, крововиливи, садна тулубу, верхніх кінцівок, лівої гомілки, як кожне окремо так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більш як 6 діб.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч. 1 ст. 296 КК України, так як з дня вчинення ним злочину і на теперішній час минуло більше трьох років.

На зазначену ухвалу прокурором подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 288 КПК України. Зокрема, під час судового розгляду суд мав з`ясуати думку потерпілих щод можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд першої інстанції не врахував того, що під час судового розгляду потерпілі прохали відкласти розгляд справу у зв`язку з відсутністю їх представника, проте суд першої інстанції розглянув справу не врахувавши їх думку.

Також не погодившись з вказаним рішенням потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали однакові апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у в суді першої інстанції в наслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги обгрунтовують тим, що суд дійшов висновків, які не відповідають, фактичним обставинам кримінального провадження, які істотно впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 .. А саме судом не прийнято до уваги, що ОСОБА_8 вчиняв хуліганські дії не сам, а групою осіб, спільно з ОСОБА_11 , з якою діяв узгоджено та яка також, керуючись спільним з ОСОБА_8 умислом на вчинення хуліганських дій голосно ображала потерпілу ОСОБА_7 , хватала її за волосся та наносила їй удари по тілу, про що потерпіла ОСОБА_7 неодноразово заявляла на слідстві і в суді.

За таких обставин судом не прийнято до уваги, що не всіх осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення притягнуто до кримінальної відповідальності та що дії ОСОБА_8 та ОСОБА_11 необхідно правильно кваліфікувати не за ч. 1 ст. 296 КК України, а за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України за діяння визначене ч. 2 ст. 296 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років, тобто воно відноситься до середньої тяжкості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таким чином висновки суду про те, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що з моменту вчинення ним кримінального правопорушення минуло більше 3 років не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, застосовуючи при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а не п. З ч. 1 ст. 49 КК України судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Крім того, судом при винесенні ухвали у порушення вимог п. п. 6, 13 ч. 1 ст. 67 КК України не прийнято до уваги та не відображено в ухвалі обставини, які обтяжують покарання, що злочин - побиття потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було скоєно ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, у присутності двох малолітніх дітей потерпілих.

Крім того, у мотивувальній частині ухвали суду, внаслідок неповного з`ясування обставин кримінального провадження та наявних у справі доказів, не вказано ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, та ким саме спричинені ці тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У зв`язку з тим, що в мотивувальній частині ухвали суду не вказано ким спричинені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , ступінь їх тяжкості, а також не перелічені встановлені судом обставини, які обтяжують покарання, істотно обмежуються можливості потерпілої ОСОБА_7 щодо стягнення з ОСОБА_8 , у порядку цивільного судочинства спричиненої їй злочином матеріальної та моральної шкоди, чим істотно порушено її права.

Прокурор під час апеляційного розгляду підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та не заперечував проти задоволення апеляційних скарг потерпілих.

Потерпіла та її представник під час апеляційного розгляду підтримали вимоги своєї апеляційної скарги та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку участників процесу, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи ухвалу суду першої інстанції на дотримання зазначених вимог, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення строків давності. Строк давності - це передбачений ст .49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Зокрема, суд встановлює наявність певного обвинувачення, закінчення відповідних строків, передбачених ст. 49 КК України, і за таких умов зобов`язаний задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності.

При апеляційному розгляді колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції задовольняючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України належним чином не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України та за наслідками розгляду клопотання прийняв необґрунтоване та невмотивоване рішення.

Як вбачається з журналу судового засідання та носія, на якому зафіксовані судові засідання технічними засобами, під час розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_14 , суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, через те, що положення статті 49 КК України не є реабілітуючою підставою для звільнення від кримінальної відповідальності. ОСОБА_8 підтримав клопотання та просив його задовольнити, а також визнав вину у пред`явленому обвинуваченні у повному обсязі.

Проте суд першої інстанції не з`ясувавши думку потерпілих, та їх представника щодо вирішення зазначеного клопотання обвинуваченого які заперечували проти задоволення даного клопотання.

Також згідно з ч. 2 ст. 318 КПК України, судовий розгляд здійснюється у судовому засіданні з обов`язково участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадженя та аудіоносія на якому зафіксованих хід судового засідання потерпілі заперечували проти розгляду даного клопотання та просили перенести розгляд справи у зв`язку зайнятістю їх представника.

Крім того, у мотивувальній частині ухвали суду, внаслідок неповного з`ясування обставин кримінального провадження та наявних у справі доказів, не вказано ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, та ким саме спричинені ці тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, у колегії суддів є достатні підстави вважати, що права потерпілих на участь у судовому провадженні були порушені.

Враховуючи те, що під час судових засідань, проведених без участі їх представника, судом досліджувались докази, а також приймалось рішення про можливість закриття провадження, вважати ухвалене судом рішення таким, що відповідає вимогам закону не можливо. На переконання колегії суддів, провівши вказані судові засідання без участь потерпілих, суд позбавив їх можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 56 КПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до беззаперечного висновку про порушення судом вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону щодо обов`язковості з`ясування думки потерпілих, а тому з цих підстав ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Отже, скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляціях, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 404, 407, 409, 474 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції задовольнити.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року відносно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4