АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №645/3316/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/1227/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України
26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.12.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, солдат в/ч НОМЕР_1 , має дитину 2009р.н., мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-01.04.2005р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.2 ст.296, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-09.04.2014р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
засуджений за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до 4(чотирьох) років позбавлення волі.
Крім того, цим же рішенням суду, вирішена доля речових доказів у порядку передбаченому ст.100 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_7 01.07.2017р. о 16год. 32хв., знаходячись у підземному переході на станції метро «Палац Спорту» у м. Харкові, за адресою: м. Харків, пр. Московський, 190/1-м, маючи при собі рюкзак, побачив громадянку ОСОБА_8 , яка стояла у черзі до каси «Мегабанку», тримаючи у руках грошові кошти та бланк оплати за комунальні послуги. Побачивши грошові кошти в руках ОСОБА_8 , у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння грошовими коштами потерпілої з метою власного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 став неподалік від ОСОБА_8 , за її спиною, поступово наближаючись до неї та дочекавшись зручної миті, коли остання поклала грошові кошти та бланк оплати за комунальні послуги на стійку під касою «Мегабанк», ОСОБА_7 різко зблизився з нею та лівою рукою схопив грошові кошти у сумі 650грн., належні потерпілій, та побіг з грошима в бік виходу з підземного переходу.
В свою чергу, ОСОБА_8 з криками про допомогу побігла за ОСОБА_7 , схопила його за лямки рюкзака. Після цього свідки зазначеної події допомогли затримати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вихопила з рук ОСОБА_7 свої грошові кошти у сумі 650грн., у зв`язку з чим ОСОБА_7 довести свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок в частині призначення покарання змінити і пом`якшити призначене покарання, вважаючи його занадто суровим. Так, він посилається на те, що суд не врахував стан його здоров`я, а також його хвилювання щодо особистого життя, яке за його переконанням перебуває під загрозою. Крім того, просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта в підтримку своєї апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу та клопотання без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що клопотання про застосування амністії задоволенню не підлягає, а апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.139-141), фактичні обставини справи встановлені у загальному порядку на підставі досліджених у суді доказах. При цьому ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив вказані дії, при обставинах, викладених в обвинувальному акті.
Так як судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно то суд вірно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, перевіряючи апеляційні доводи, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , районний суд вказав, що врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину; особу обвинуваченого та його стан здоров`я, який маючи судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та повторно скоїв умисний тяжкий корисливий злочин, страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання опіоїдів, висновок органу пробації про високий ризик повторного скоєння кримінального правопорушення.

Обставиною, яка згідно ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнав щире каяття, а вчинення злочину щодо особи похилого вікуобставиною, яка обтяжує покарання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що районний суд правильно прийшов до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів цьому обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, а визначений йому розмір покарання не можна вважати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України.

Крім того, як свідчить вирок, суд у повному обсязі врахував ті обставини на які посилається обвинувачений, а ті які не знайшли свого підтвердження відповідними доказами справедливо не враховані відповідно до принципу змагальності.

Виходячи з принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості передбаченому ст.22 КПК України колегія суддів приходить до висновку, що суд не міг врахувати будь-які обставини, які можливо і пом`якшують вину обвинуваченого із-за їх відсутності у матеріалах кримінального провадження, представити які повинна була сторона захисту.

Разом з цим, згідно п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Як свідчать матеріали кримінального провадження і це не оскаржується самим обвинуваченим, він вчинив тяжкий злочин тож враховуючи вищевикладену норму він не є суб`єктом цієї амністії.

Крім того, амністія не застосовується згідно п.«в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

Так, матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України у 2005р. та ч.2 ст.186 КК України у 2017р., а тому до нього не можна застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, колегією суддів не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, а тому вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.12.2017р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді