АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1655/18 Справа № 207/317/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року про повернення обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0001672, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимий;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 та п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Думанці Черкаського району Черкаської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 та п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 та п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених за п. 9 та п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню слідчим та прокурором по справі було грубо порушено права потерпілого, а саме у справі відсутній потерпілий, та ані слідчим, ані прокурором не було надано суду доказів рідства ОСОБА_14 з ОСОБА_15 ..

Крім того, згідно п. 1 ч. 2 ст. 56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення (це було зроблено), визнання його потерпілим (це не було виконано). Під час судового провадження в будь-якій інстанції права потерпілого передбачені частиною 3 статті 56 КПК України, але право потерпілого на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим на цій стадії не передбачено.
Також судом першої інстанції було зазначено, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001672 від 09 грудня 2017 року в п. № 5 вказаний протокол огляду місця події. А дата проведення цього огляду вказана 16.10.17, тобто ще до самої події 09 грудня 2017 року, що не може бути навіть теоретично.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, і призначити судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що судом першої інстанції невірно зазначено обставини справи, так представником потерпілого в обвинувальному акті було вказано ОСОБА_14 , на підставі заяви останнього про визнання його як представника потерпілого (а.к.п. 11), ОСОБА_14 було вручено пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки (а.к.п. 10) та допитано в якості представника потерпілого. Суд не досліджуючи матеріалів кримінального провадження, зробив висновок про те, що орган досудового розслідування не визнав жодну особу потерпілим у провадження, хоча прокурором неодноразово вказувалось на те, що ОСОБА_14 визнаний представником потерпілого.

Крім того на думку прокурора повернення обвинувального акту з підстав зазначених в оскаржуваній ухвалі є затягуванням судового процесу та небажанням суду першої інстанції розглядати вказане кримінальне провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думки обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та продовження строку тримання під вартою; колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт має, зокрема, містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; дату та місце його складання та затвердження; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування).
За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається із змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001672, такий містить всі необхідні відомості, передбачені ст.291 КПК України.
З обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вбачається, що він містить виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, з зазначенням форми вини, мотиву і мети скоєння кримінальних правопорушень, вчинення яких йому інкримінується, формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність. Акт направлено до суду у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.
Посилання в ухвалі суду на те, що в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілого, не ґрунтується на фактичних обставинах справи.
Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Отже, як вбачається з положень чинного законодавства, потерпілою особа може бути визнана лише в разі подачі заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, від ОСОБА_14 надійшла заява про залучення до провадження як представника потерпілого. Крім того, останній був допитаний в якості представника потерпілого.
Тому висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, є необґрунтованим.
Колегія суддів, звертає увагу, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження не позбавлений можливості визнати потерпілим, згідно вимог ст. 55 ч.ч.1, 6 КПК України, зокрема, за письмовою згодою.
Тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року про повернення обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0001672 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до підготовчого судового засідання, але не більше, ніж 30 діб.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4