Справа № 495/9769/17
Номер провадження 1-кп/495/157/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

колегіально у складі - судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області заявив клопотання з проханням продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що зазначений обвинувальний акт ще не розглянутий, не допитаний обвинувачений, свідки, не проведено всіх необхідних дій пов`язаних зі з`ясуванням обставин та їх перевіркою, обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи можливість застосування до нього покарання, передбаченого санкцією цієї статті і бажаючи уникнути відповідальності може переховуватись від суду; впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чим може допустити настання ризиків, передбачених п.1, п. 3, п.4 ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого - ОСОБА_8 підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Враховуючи викладене суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, який діє до 28.12.2018 року включно, досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, на даний час по кримінальному провадженню не допитані свідки, у зв`язку з чим останній може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 331, 369, 371, 372 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань УДПС України в Одеській області № 22 строком на 60 днів, який діє по 28.12.2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді