Справа № 308/6699/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді : ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 19.01.2018 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000079 від 19.01.2018 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою термії дії якого закінчується 17.08.2018 р.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики у зв`язку з якими відносно нього обрано такий вид запобіжного заходу не змінилися, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні проти подовження дії запобіжного заходу заперечив.
Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність продовжити ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , а також те, що на даний час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершено, ризики передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків обвинуваченого, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб відносно ОСОБА_6 .
Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт то суд вважає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого цього більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, наявність таких ризиків доведено прокурором.
Окрім цього, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, - обвинувачений, може продовжити злочинну діяльність, ухилятися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.
Приймаючи рішення про зміну або продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, суд вважає, що не має ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, вважає їх не достатніми для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
З урахуванням наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням викладеного суд вважає, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш мякий, ризики у зв`язку з якими відносно нього обрано такий вид запобіжного заходу не змінилися, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, тому у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 177-178, 331 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, обраний запобіжних захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб, а саме до 20 вересня 2018 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1