Дата документу 01.06.2018 Справа № 554/3906/18
Справа № 554/3906/18
Провадження № 1-кс/554/4978/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , в рамках римінального провадження № 000521 від 21.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України про арешт майна -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
09.05.2018 року невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрала шляхом вільного доступу мобільний телефон Bravis та грошові кошти в сумі 2500 гривень, який належить ОСОБА_4 , спричинивши останньому матеріального збитку на суму 4400 гривень.

21.05.2018 року відомості про дану подію були внесені до ЄРДР за № 0000521.

Попередня правова кваліфікація кримінальних правопорушень: ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході досудового слідства було встановлено, що у своїй власності ОСОБА_4 має мобільний телефон Bravis А 504 ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який він придбав 21.04.2018 року в магазині Мобістайл, про що має відповідні документи. 09.05.2018 року під час вживання спиртних напоїв з малознайомою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та чоловіком на ім`я ОСОБА_7 потерпілий заснув, а прокинувшись виявив зникнення вищезазначеного мобільного телефону та грошових коштів в сумі 2500 гривень.

Опитаний з даного приводу ОСОБА_8 пояснив, що 09.05.2018 року він разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та чоловіком на ім`я ОСОБА_10 вживали спиртні напої за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Коли ОСОБА_10 заснув, то ОСОБА_8 з кишені викрав грошові кошти та мобільний телефон, який знаходився поряд на зарядці. Наступного дня мобільний телефон продав невідомій жінці в районі ринку на Південному вокзалі.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що мобільним телефоном Bravis А 504 ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 користується ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_3 , яка його придбала у невідомої жінки в травні 2018 року в районі ринку на Південному вокзалі. 23.05.2018 року ОСОБА_11 надала для огляду мобільним телефоном Bravis А 504 ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , але добровільно видавати його відмовилась.

31.05.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського р/с м.Полтави був вилучений мобільний телефон Bravis А 504 ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 у ОСОБА_11 .

Вищезазначений мобільний телефон Bravis А 504 ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 постановою слідчого ВП №2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 від 31.05.2018 року відповідно до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000521.
Слідчий в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд без його участі.
Володілець майна в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 - задовольнити.
З метою належного забезпечення збереження речових доказів,накласти арешт на вилучений 31.05.2018 року мобільний телефон Bravis А 504 ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Вищевказаний мобільний телефон Bravis А 504 ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 віддати потерпілому під розписку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1