Номер провадження 1-кп/737/57/18
Справа № 737/840/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.18 смт. Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Куликівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Кладьківка Куликівського району Чернігівської області, освіта повна середня, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 12.03.2018 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу в розмірі 3400 грн., ухвалою Чернігівського районного суду від 08.06.2018 року на підставі ст. 53 КК України замінено покарання на 200 годин громадських робіт,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор Куликівського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4

без участі захисника

ВСТАНОВИВ:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн., ухвалою Чернігівського районного суду від 08.06.2018 року на підставі ст. 53 КК України замінено покарання на 200 годин громадських робіт. Ухвала набрала законної сили 16.06.2018 року.

16.07.2018 року ОСОБА_3 був поставлений на облік у Куликівському районному секторі Філії Держаної установи «Центр пробації» в Чернігівській області та належним чином письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст. 389 КК України за ухиленні від відбування громадських робіт. Цього ж дня йому було видане направлення до Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області для відбування покарання.

Однак ОСОБА_3 , будучи попередженим 06.08.2018, 09.08.2018, 04.09.2018 року про передбачену ч. 2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, в порушення вимог ст. 37 КВК України не виконав покладених на нього обов`язків, без поважних причини більше двох разів протягом місяця не виходив на громадські роботи.

У липні 2018 року ОСОБА_3 не виходив на громадські роботи більше двох разів без поважних причин. Згідно з графіком за липень 2018 року повинен був відпрацювати 44 години, але без поважних причин не відпрацював 12 годин призначеного покарання.

У серпні 2018 року ОСОБА_3 не виходив на громадські роботи більше двох разів без поважних причин. Згідно з графіком за серпень 2018 року повинен був відпрацювати 88 годин, але без поважних причин не відпрацював 88 годин призначеного покарання.

Станом на 01.09.2018 року з призначених ухвалою суду 200 годин громадських робіт ОСОБА_3 не відпрацював 100 годин без поважних причин, чим ухилився від покарання.

Своїм умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України - ухилення засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України визнав повністю та пояснив, що не з`являвся на громадські роботи, оскільки не бажав їх відпрацьовувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не заперечують проти такого порядку дослідження доказів, правильно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийняв до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, докази, які ніким не оспорювались, та дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра і нарколога; задовільно характеризується за місцем проживання, а також вчинення ним нового злочину в період невідбутої частини покарання, повне визнання вини, пом`якшуючу обставину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Злочин, щодо якого розглядається дане кримінальне провадження, ОСОБА_3 вчинив після набрання чинності вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року в період невідбутої частини покарання, тому покарання йому має бути призначене за правилами ст.ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт, 100 години громадських робіт відповідають 12,5 дням арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази, витрати на проведення експертизи, цивільні позови та майно, на яке накладено арешт у провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді двох місяців арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року у виді 100 годин громадських робіт та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді двох місяців дванадцяти днів арешту.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1