Провадження № 1-кп/711/130/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , особи, відносно якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , представника служби у справах дітей ОСОБА_10 , представника сектору превенції ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12 , представника потерпілого ОСОБА_13 , цивільного відповідача ОСОБА_14 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Решетилівка Решетилівського району Полтавської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, студента 3-го курсу ДНЗ «Черкаське вище професійне училище», судимого вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 21.12.2017 р. за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. (штраф сплачено 19.01.2018), мешканця АДРЕСА_1

в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 289 КК України, суд

встановив:

Біля 03 години 30 хвилин 01 серпня 2017 року обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 25 по вул. Симиренківській в м. Черкаси, діючи спільно із ОСОБА_6 , який не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, таємно заволодів мотоциклом «Ява-350» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 3880 грн., що належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме, штовхаючи зазначений транспортний засіб, удвох відкотили його до берега річки Дніпра в напрямку с. Червона Слобода Черкаського району.

Вказаними умисними діями підсудний ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

Винуватість підсудного ОСОБА_4 у скоєнні зазначеного злочину доведена наступними доказами.

Підсудний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні цього злочину визнав повністю та пояснив, що в ніч на 01.08.2017 р. разом із ОСОБА_6 біля одного з будинків по вул. Симиренківській в м. Черкасах побачили мотоцикл «Ява-350», який удвох відкотили, а потім залишили у ОСОБА_15 .

ОСОБА_6 , відносно якого вирішується судом питання про застосування примусових заходів медичного характеру, дав суду пояснення про те, що він разом із ОСОБА_16 за вказаних обставин заволодів мотоциклом «Ява-350», який потім віддали ОСОБА_15 .

Потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що він щоденно використовував для поїздок на роботу мотоцикл, який залишав біля будинку. 01.08.2017 р. виявив відсутність мотоцикла, про що повідомив у поліцію. Через кілька тижнів працівники поліції повернули мотоцикл, який був у неробочому стані.

Згідно з протоколом огляду місця події від 01.08.2017 р. мотоцикл був викрадений із ділянки, розташованої біля будинку № 25 по вул. Симиренківській в м. Черкаси (т.2 а.с.8-10).

Свідок ОСОБА_17 дав пояснення, що потерпілий ОСОБА_18 користувався мотоциклом «Ява-350», який зберігав саме в указаному місці.

Протоколом огляду місця події в дворі будинку № 9 по вул. Горького в с. Червона Слобода Черкаського району виявлено мотоцикл «Ява» без державного номерного знака. Порівнянням номерів рами і двигуна на вказаному мотоциклі встановлено їх ідентичність з номерами двигуна і рами мотоцикла, зазначеного в технічному паспорті, наданому потерпілим ОСОБА_12 , а також в обліковій картці транспортного засобу (т.2 а.с.12, 18, 29-30).

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що її чоловік придбав мотоцикл у її брата ОСОБА_15 , який, у свою чергу, придбав його у Запорожця.

За висновками товарознавчої експертизи вартість мотоцикла «Ява-350» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 01.08.2017 р. могла складати 3880 грн. (т.2 а.с.38-40).

Сукупність наведених доказів свідчить про доведеність того, що підсудний ОСОБА_4 своїми умисними діями скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

Призначаючи покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, суд враховує обставини його скоєння, ступінь його тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_16 , суд визнає те, що він вчинив злочин в неповнолітньому віці.

При визначенні виду та міри покарання підсудному суд враховує те, що він вчинив злочин середньої тяжкості згідно з класифікацією тяжкості злочинів, яка міститься в ст. 12 КК України, дані про особу винного, який раніше судимий, виховувався в неповній сім`ї, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем навчання негативно, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 21.12.2017 р., яким ОСОБА_16 призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., виконано, тому суд не застосовує положення ч.4 ст. 70 КК України.

Підсудний має постійне місце проживання, а обставини, що обтяжують його покарання, відсутні, згідно з матеріалами досудової доповіді уповноваженого органу пробації ризик скоєння підсудним Мішиним повторного злочину є середнім, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування покарання і приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суду надано документально підтверджені витрати на залучення експерта, тому суд стягує ці витрати з підсудного ОСОБА_16 .

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України речовий доказ у справі транспортний засіб, необхідно залишити в розпорядженні потерпілого.

Вирішуючи питання про цивільний позов, суд виходить з наступного.

Потерпілий ОСОБА_12 пред`явив цивільний позов до ОСОБА_4 і ОСОБА_6 про відшкодування 20000 грн., з яких 12000 грн. це матеріальна шкода, яка полягає у витратах на проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого мотоцикла, і 8000 грн. відшкодування заподіяної моральної шкоди (т.1 а.с.87).

Заподіяння йому моральної шкоди потерпілий обґрунтував тим, що не міг користуватись транспортним засобом, який використовував, зокрема, для того, щоб добиратись на роботу.

Для підтвердження матеріальної шкоди потерпілий ОСОБА_12 надав товарний чек про вартість деталей для мотоцикла Ява-350 на суму 12590 грн., а також фотографії, на яких сфотографовано мотоцикл до і після викрадення (т.1 а.с.90, 125-126).

Суд вважає доведеним заподіяння потерпілому моральної шкоди у зв`язку з тим, що у нього було викрадено транспортний засіб, яким він користувався кожен день, в тому числі й для поїздок на роботу, що підтвердив свідок ОСОБА_17 . Виходячи з дати незаконного заволодіння мотоциклом та дати його вилучення, суд робить висновок, що потерпілий не міг користуватись транспортним засобом тривалий час. З урахуванням викладеного суд вважає, що заявлена потерпілим сума компенсації завданої йому моральної шкоди не є надмірною.

Суд дійшов до висновку про те, що моральна шкода заподіяна потерпілому кримінальним правопорушенням, вчиненим обвинуваченим ОСОБА_4 , тому ця шкода повинна бути відшкодована ним.

Суд встановив, що моральна шкода заподіяна потерпілому ОСОБА_18 спільними діями обвинуваченого ОСОБА_16 і ОСОБА_20 , але останній вчинив це суспільно небезпечне діяння, не усвідомлюючи значення своїх дій та не керуючи ними.

В цьому випадку слід виходити з положень ч.2 ст. 1186 ЦК України про те, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом із цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

ОСОБА_6 згідно з висновками судової психіатричної експертизи не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними у зв`язку з психічним розладом (4 а.с.43), тому він не може відшкодовувати завдану ним шкоду.

Судом залучено співвідповідачами батьків неповнолітнього ОСОБА_6 , однак з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження вони не можуть нести матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну їх сином, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, законодавцем передбачено можливість відшкодування шкоди не особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, а родичами особи при наявності певних обставин в їх сукупності: проживання разом із хворою особою; усвідомлення про наявність у цієї особи захворювання та невжиття заходів щодо запобігання заподіянню цією особою шкоди.

Батько неповнолітнього ОСОБА_6 не проживав разом із ним. Вперше ознаки психічного розладу у неповнолітнього виявлено, як відображено в експертизі, в березні-квітні 2018 року, тобто батькам неповнолітнього не було відомо про наявність в серпні 2017 року у їх сина такого захворювання і вони не могли запобігти шкоді, яка була заподіяна хворою особою.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні цивільного позову до ОСОБА_6 і його батьків.

Суд вважає недоведеним заподіяння потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди у зв`язку з ймовірним пошкодженням (розукомплектуванням) транспортного засобу.

При вилученні мотоцикла не зафіксовано його комплектність та справність всього транспортного засобу чи його окремих складових (т.2 а.с.29), а експерту цей транспортний засіб для огляду і дослідження не надавався (т.2 а.с.38). Згідно з приписами п.6 ч.2 ст. 242 КПК України тільки експертним шляхом можна визначити розмір матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням. Під час досудового розслідування така експертиза не проведена. Товарний чек не містить у собі даних про те, що зазначені в ньому деталі стосуються саме мотоцикла потерпілого. На наданих потерпілим фотографіях, на яких начебто зображено його мотоцикл до викрадення, відсутні ідентифікуючі ознаки транспортного засобу, зокрема державний реєстраційний номер.

З урахуванням наведеного суд відмовляє в задоволенні цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди.

Підстав для зміни або скасування запобіжного заходу не встановлено.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком три (три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з положеннями п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 на відшкодування моральної шкоди 8000 грн., в задоволенні решти цивільного позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 395 грн.48 коп.

До вступу вироку в законну силу залишити підсудному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речовий доказ - мотоцикл «Ява-350» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_12 .

Копію вироку вручити прокурору і підсудному негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1