Справа № 307/2193/18
Номер провадження 1-кп/305/349/18
УХВАЛА

06.08.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю : секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №1-кп/305/349/18, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою, дія якого закінчується 06.08.2018.
У підготовче судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_6 , у зв`язку з чим виникла необхідність у відкладенні підготовчого судового засідання на іншу дату.
Прокурор ОСОБА_3 проти відкладення підготовчого судовгого засідання не заперечила, поряд з цим, надала суду клопотання про продовження щодо обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яке в силу ст.12 КК України є тяжким, вина ОСОБА_4 повністю доводиться матеріалами , зібраними в ході досудового розслідування , а саме протоколом огляду місця події, протоколом затримання особи, протоколами допиту потерпілого та свідків.
Під час досудового розслідування встановлено, а під час судового розгляду підтверджено наявність ризиків, передбачених пп.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначене підтверджується тим, що ОСОБА_7 є судимий за вчинення корисливих злочинів, за які відбув покарання в повному обсязі. Раніше він вже вчиняв розбій, оскільки на даний час стосовно нього на розгляді у іншому суді перебуває кримінальне провадження за ч.1 ст.187 КК України. ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, яких ще не допитано, вчиняти на них тиск з метою зміни ними показів на його користь або відмови від дачі показів, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи, що строк тримання під вартою щодо ОСОБА_4 спливає, а кримінальне провадження по суті не розглянуте, тому просить продовжити на два місяці строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив, через неявку потерпілого, підготовче судове засідання відкласти. Поряд з цим подав письмове заперечення на клопотання прокурора. Так, у запереченні вважає ініціювання прокурором продовження строку тримання під вартою обвинуваченого безпідствавним, оскільки пред`явлена йому підозра базується на суперечливих доказах щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, часу, мотивів, мети, способ та механізму вчинення кримінального правопорушення. Вказані суперечності слідчим не було усунуто.
В запереченні звертає увагу суду на те, що його підзахисний позитивно характеризується, має постійне місце проживання, проживає разом з батьками похилого віку, по місцю проживання характеризується позитивно. Свідки та потерпілий проживають у іншому район, отже ані наміру, ані можливості вплинути на них його підзахисний не має. Твердження про судимість є голослівною, оскільки ОСОБА_4 в порядку ст.89 КК України вважається несудимим.
Дійсно, на розгляді у Тячівському суді перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст.187 КК України, де ОСОБА_7 добросовісно виконує свої процесуальні обов`язки.
Також, звертає увагу на те, що розмір шкоди у цьому провадженні є незначний, на даний час потерпілому повернуто його речі і він не має претензій до обвинуваченого.
Незважаючи на те, що офіційно ОСОБА_4 не працює, проте встановлено, що він працює по найму, про що свідчить той факт, що з потерпілим вони познайомилися ідучи на роботу. Жодного разу обвинувачений не перешкоджав досудовому розслідуванню. З наведених підстав, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, обравши стосовно його підзахисного інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає клопотання прокурора безпідставним, підтримав думку свого захисника та просив звільнити його з-під варти. Проти відкладення підготовчого судового засідання, через неявку потерпілого, не заперечував.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явився потерпілий який не був повідомлений належним чином про час та міце проведення підготовчого судового засідання, таке необхідно відкласти.
Згідно з вимогами ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта,..." чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність в обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 , щодо якого було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, проте, відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду, в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої (нової) підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Європейським судом 15.12.2016 року прийнято рішення «Ігнатов проти України» (заява № 40583/15), де констатовано порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість). Зокрема, Європейський суд зазначив про те, що під час процедури розгляду питання про продовження запобіжного заходу "суддя не вказав у чому полягають конкретні ризики щодо кожного обвинуваченого, а отже рішення було свавільним та не відповідало вимозі «законності»; впродовж всього періоду заявник тримався під вартою на підставі припущень щодо можливого тиску на свідків та перешкоджання слідству та суду. В той час як згідно зі ст. 5 Конвенції органи державної влади повинні надати реальні докази існування таких ризиків". Отже, визнаючи порушення п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час розгляду зазначеної справи Європейський суд в котре повторив позицію щодо того, що відсутність мотивації в судовому рішенні щодо продовження тримання під вартою несумісне з принципом захисту від свавілля, що передбачається п.1 ст.5 Конвенції.
Так у клопотанні жодним чином не доведено намір обвинуваченого вчиняти тиск на потерпілого та свідків, які проживають в іншому населеному пункті, не наведено доказів що він вже вчиняв такий тиск в межах кримінального провадження, яке знаходиться на розгляді у Тячвському райсуді. Прокурор жодним чином не довів що обвинувачений ухилявся від виклику до слідчого чи суду по вказаному кримінальному провадження. Тому не зрозуміло з яких міркувань прокурор дійшов до висновку що ОСОБА_4 вдаватиметься до таких дій у цьому кримінальному провадженні. Посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 раніше судимий суд не бере до уваги, адже в силу ст.89 КК України він являється не судимим.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 має визначене місце проживання, проживає з похилого віку батьками, позитивно характеризується, тому, для забезпечення обвинуваченим виконання процесуальних обов`язківдостатньо такого виду забезпечення, як цілодобовий домашній арешт, який по своїй суті є також достатньо жорсткий.
Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до ч.3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий:
1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово;
2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183,193,194,196,197,331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт без застосування електронного засобу контролю за місцем його проживання, в АДРЕСА_1 , на два місяці, починаючи з 06 серпня 2018 року по 05 жовтня 2018 року, звільнивши його з-під варти негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися із місця постійного проживання в АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що обов`язки покладаються на нього на строк до 05 жовтня 2018 року. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.
Роз`яснити обвинуваченому положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають оправо з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Тячівському районному відділенню національної поліції ГУНП в Закарпатській області.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає і є обов`язковою для виконання.

Головуюча: ОСОБА_1