Справа № 129/232/18
Провадження по справі № 1-кп/129/200/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" червня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, відповідно до ст.89 КК України несудимого, учасника АТО,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

Установив:
Солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець за призовом під час мобілізації, військової частини польова пошта НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , призначений наказом її командира на посаду кулеметника 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти, всупереч ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через неправильне розуміння розпорядження начальника та з метою ухилення від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 10.09.2014 р. після повернення із зони виконання бойових завдань на сході України до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відновлення боєздатності, без поважних причин не з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд до 24.03.2017 р. - дня повернення до військової частини.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад місяць.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи солдатом військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , призначений наказом її командира на посаду кулеметника 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, з мотиву неправильного розуміння розпорядження начальника та метою ухилення від військової служби, 10.09.2014 р. не з`явився до військової частини та проводив час на власний розсуд і лише 24.03.2017 р. повернувся до військової частини; просив застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2016 році» як до учасника АТО.

Прокурор щодо застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році» не заперечував.

Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, номінальну відсутність судимості, позитивну репутацію обвинуваченого, участь у проведенні АТО, зазначені обставини суд визнає винятковими стосовно ст. 69 КК України, що дає підстави зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого, який скоїв середньої тяжкості за ст. 12 КК України злочин, і запобігання скоєнню ним нових злочинів, призначивши більш м`яке порівняно з санкцією ч. 3 ст. 407 КК України покарання, - у виді грошового штрафу, однак враховуючи, що він скоїв до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» середньої тяжкості злочин, брав безпосередню участь в АТО, то він підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України,

Присудив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і з застосуванням ст. 69 КК України, призначити покарання у виді грошового штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 грн.).

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги, крім обставин, визнаних ОСОБА_4 .

Суддя: