Постанова
Іменем України
10 травня 2018 р.
м. Київ
Справа № 740/3772/16-к
Провадження № 51-3471км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5
розглянув в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року у кримінальному провадженні № 0001086 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ніжині Чернігівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК.
Рух справи, зміст судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК, та призначено покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців із конфіскацією 1/2 частини належного йому на праві приватної власності майна. На підставі ст. 71 КК до призначеного цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком цього ж суду від 23 листопада 2015 року, і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією 1/2 частини належного йому на праві приватної власності майна. Цим же вироком вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат та про речові докази.
Як встановлено судом першої інстанції, 10 липня 2016 року близько 08 год. ОСОБА_6 під час іспитового строку, встановленого вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2015 року, яким був засуджений за ч. 1 ст. 289 КК, перебуваючи на перехресті вулиць Братів Зосим та Московська м. Ніжина Чернігівської області, повторно, умисно незаконно заволодів транспортним засобом мопедом марки «М», модель «Suzuki Lets», д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 4069,63 грн., який належав потерпілому ОСОБА_7 .

Крім того, 02 серпня 2016 року близько 23 год., біля під`їзду 4 буд. 130 по вул. Прилуцька у м. Ніжин Чернігівської області, ОСОБА_6 , повторно, умисно незаконно заволодів транспортним засобом мопедом марки «Suzuki Lets», номерний знак на якому був відсутній, вартістю 6233,06 грн, який належав потерпілому ОСОБА_8 .

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, вказуючи на незаконність ухвали суду апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд при постановленні ухвали не врахував, що місцевим судом при обранні розміру покарання не у повному обсязі враховано тяжкість вчинених злочинів, те, що зазначені злочини вчинено упродовж незначного проміжку часу, що шкода, завдана потерпілим, засудженим не відшкодована, дані про особу засудженого, який ніде не працює, характеризується посередньо, притягувався до адміністративної відповідальності.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор, який взяв участь у судовому засіданні, підтримав касаційну скаргу прокурора, просив ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи касаційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості, є безпідставними.
Як вже зазначено у постанові, згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 289 КК і йому призначено відповідне покарання, із застосуванням положень ст. 71 КК.
Не погоджуючись із розміром призначеного ОСОБА_6 покарання, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування вироку суду першої інстанції та постановлення апеляційним судом свого вироку, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 289 КК у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, та на підставі ст. 71 КК остаточно визначити обвинуваченому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна. При цьому в обґрунтування наводив доводи, аналогічні доводам касаційної скарги.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження у межах, встановлених ст. 404 КПК, та у порядку, визначеному ст. 405 КПК, дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора є безпідставною, а висновки суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_6 покарання є законними та обґрунтованими.
Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання в повній мірі врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і має підвищений рівень суспільної небезпечності, кількість епізодів, корисливий мотив, особу винного (який не працює, характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, притягувався до адміністративної відповідальності, злочини вчинив у період іспитового строку, має хворобливий стан здоров`я, здійснює догляд за дідусем, що є інвалідом І групи), і, виходячи з наведеного, дійшов вірного висновку щодо можливості призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК.
За таких обставин, висновки суду апеляційної інстанції, які стосуються законності призначення судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання, є належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 419 КПК.
Призначене ОСОБА_6 покарання, на думку Верховного Суду, є необхідним та достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нових злочинів.
Виходячи з зазначеного та керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга прокурора є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.
З цих підставСуд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3