Справа № 592/4863/18
Провадження № 1-кп/592/456/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0000189 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, є студентом СНАУ, перебуваючого на обліку в Сумському МЦЗ та маючого статус безробітного, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, паспорт НОМЕР_1 , рнокпп НОМЕР_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

а також представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 17.01.2018 приблизно о 21.40 год., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по пр-ту Курський в м. Суми, в напрямку вул. Металургів. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі буд. 39 по пр-ту Курський в м. Суми, знехтував мірами безпеки дорожнього руху, завчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , 1987 року народження, який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
У наслідок дорожньо-транспортної події потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження - поєднана травма: тазу, верхньої та нижньої кінцівок. Закритий подвійний перелом лобкової кістки справа без зміщення, крижової кістки без зміщення, закритий перелом акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням, розрив внутрішньо-бокової зв`язки правого колінного суглобу, які не були небезпечними для життя, потягли за собою тривалий розлад здоров`я і згідно висновку судово-медичної експертизи № 151 від 20.03.2018 кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
При керуванні автомобілем ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 , відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/109е від 16.04.2018 порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.01р. №1306, введених в дію з 01.01.2002) передбачених пунктам:
п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення п. 18.1 ПДР України допущеного водієм ОСОБА_3 знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.
Дії водія ОСОБА_3 по порушенню ПДР України умисні, а форма вини до наслідків, що наступили, є необережна (злочинна самовпевненість).
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 286 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що 17.01.2018 о 21.40 їхав на справному, належному йому автомобілі ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_3 по проспекту Курському в м. Суми в напрямку вулиці Металургів зі швидкістю приблизно 50-60 кілометрів на годину, було погане освітлення та погода, біля будинку № 39 на нерегульованому пішохідному переході його автомобіль здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_8 . Потерпілого який йшов він не бачив. Після наїзду зупинився через 50-60 метрів з місця де збив людину, включив аварійну сигналізацію, підбіг до ОСОБА_8 , цікавився його станом, викликав поліцію та швидку допомогу. Після приїзду поліції та швидкої їздили на освідування на предмет алкогольного сп`яніння, був тверезим. У лікуванні потерпілого не приймав участь, пропонували кошти, але потерпілий відмовився. Матір їздила до лікарні, відвідувала потерпілого. Він вибачався перед потерпілим в суді, пропонували допомогу, але отримали відмову оскільки мабуть, на думку потерпілої сторони, пропонували малі кошти. Вважає, що його діями завдана матеріальна та моральна шкода потерпілому. Визнав цивільний позов прокурора про відшкодування витрат за лікування ОСОБА_8 у сумі 6706 грн. 35 коп. у повному обсязі. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 визнав частково в частині відшкодування матеріальної шкоди за лікування та придбання ліків у сумі 15202,50 грн. та 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

У вчиненому щиро кається, шкодує, що трапилась аварія та в ній постраждав потерпілий.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні надав наступні показання. 17.01.2018 біля 21.30 переходив дорогу від магазину «Сам маркет» по нерегульованому пішохідному переходу (йшов по «зебрі», світлофор не робив) на проспекті Курському в місті Суми разом з товаришем ОСОБА_9 , було темнувато, але освітлення було. ОСОБА_9 був дзвінок на телефон та він трошки прискорився, а його в цей момент збив автомобіль. Машину бачив десь за 150 метрів (в районі будинку АДРЕСА_2 ), водій не гальмував. Не вдавалося встати, підбігли люди, також підходив ОСОБА_3 він виправдовувався. Приїхала швидка допомога та поліція. Швидка забрала його в лікарню. На лікуванні в лікарні пробув 21 день, робили операцію на ключиці, зшивали зв`язки на коліні. У лікарні доглядали батьки та дружина. ОСОБА_3 допомогу не надавав. Батьки ОСОБА_3 приходили на другий день та питали скільки потрібно грошей, коли потрібна була операція телефонували їм та казали, що потрібні кошти біля 10-12 тис. грн., але даних грошей не дали. Встановлено 2-гу групу інвалідності, був вимушений через травму звільнитись з роботи, отримує пенсію по інвалідності у сумі 1450 грн. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що ОСОБА_3 потрібно призначити суворе покарання.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, т.я. він порушив правила безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Мотиви призначення покарання.
Злочин, передбачений за ч. 1 ст. 286 КК України, вчинений з необережності обвинуваченим ОСОБА_3 , згідно з ч. 2 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 раніше не судимий, вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має молодий вік, позитивно характеризується за місцем реєстрації ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

Згідно досудової доповіді органу пробації від 08.06.2018 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється, як «середній»; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як «середній». Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, при умові, що динамічні фактори залишаються позитивними та стабільними, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши покарання, не пов`язане з позбавленням волі. (а.с. 107, 108).
Беручи до уваги все наведене в сукупності, оскільки обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості з необережності, вперше притягується до кримінальної відповідальності, залишився на місці ДТП та активно сприяв у встановленні його обставин, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, навчається, перебуває на обліку у державному центрі зайнятості та має статус безробітного, на обліку в диспансерах не перебуває, на момент вчинення злочину не перебував у стані сп`яніння, характеризується виключно позитивно, то це дає суду підстави вважати, що виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливе при призначенні покарання у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, беручи до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Вирішення цивільного позову
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В справі заявлений цивільний позов прокурором в інтересах держави в особі Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 6706 грн. 35 коп. (а.с. 6), визнаний обвинуваченим у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
Суд вважає за необхідне відповідно до ст.1206 ЦК України задовольнити пред`явлений цивільний позов і стягнути з ОСОБА_3 на користь Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради 6706 грн. 35 коп. для перерахування Сумській міській клінічній лікарні № 1 в відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 від злочину.
Крім того, потерпілим ОСОБА_8 також був заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на його користь майнової шкоди в сумі 15833 грн. 88 коп. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.
Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.
Доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 KK України, з підстав зазначених у мотивувальній частині вироку, вказує на заподіяння обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_8 .
Обвинувачений визнав позов в частині майнової шкоди на суму 15202,50 грн., а моральну шкоду визнав на суму 30 000 грн. 00 коп.
Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позов підтриманий цивільним позивачем ОСОБА_8 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а саме спричинення йому майнової шкоди у розмірі 15833 грн. 88 коп. підтверджується у повному обсязі наданими позивачем і дослідженими судом копіями медичної карти стаціонарного хворого, довідки до акта огляду МСЕК, чеків на придбання ліків, квитанцій, товарних чеків, квитків на проїзд в громадському транспорті, тому завдана майнова шкода підлягає стягненню з обвинуваченого у повному обсязі (а.с. 41, 53-66, 139-148)
Також суд вважає ґрунтовними та переконливими доводи потерпілого - цивільного позивача про те, що злочинними діями обвинуваченого йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, спричинених протиправними діями обвинуваченого, пережитим емоційним стресом, тривалим лікуванням внаслідок чого було порушено звичайний спосіб його життя, наслідками травмування і необхідності продовження реабілітації.
Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Протиправні дії обвинуваченого безумовно і беззаперечно прямо зумовили для позивача моральну шкоду, що не може бути спростовано та визнано самим обвинуваченим. Після ДТП потерпілий лікувався в стаціонарі та продовжує лікування амбулаторно, що порушило звичний для нього спосіб життя та доставляло масу страждань і хвилювань, суд вважає ці страждання інтенсивними та такими, що вимагають належного відшкодування, однак розмір заявленої моральної шкоди в сумі 100 000 грн. на думку суду є завищеним та належним чином не обґрунтованим, тому враховуючи розмір майнової шкоди, період лікування потерпілого та наслідки отриманої ним травми суд доходить висновку, що стягненню на його користь підлягає 35 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Визначаючи її розмір, суд виходить з вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України, п.1 ч. 2 ст. 1167, 1168 ЦК України. У задоволенні позову у іншій частині слід відмовити за необґрунтованістю.
Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно ст.ст. 122, 124 КПК України - з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/109е від 16.04.2018 у розмірі 1430 грн. 00 коп. (а.с. 125).

Оскільки судом був задоволений частково цивільний позов потерпілого, суд вважає необхідним залишити чинним арешт автомобіля ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , накладений ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.05.2018, до виконання вироку суду в частині відшкодування майнової та моральної шкоди потерпілому.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування не застосовувався і під час судового розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про застосування запобіжного заходу, тому відсутні підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відповідно до вимог ст. 331 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов прокурора задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради 6706 (шість тисяч сімсот шість) гривень 35 коп. в відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 .
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 15833 (п`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять три) гривні 88 коп. в відшкодування майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень в відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення експертизи в розмірі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень 00 коп.
Речовий доказ частину декоративної рамки від автомобіля ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Сумського ВП - знищити.
Залишити чинним арешт автомобіля ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , накладений ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.05.2018, до виконання вироку суду в частині відшкодування майнової та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1