Справа №639/4334/18
Провадження №1-кс/639/1956/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області про закриття кримінального провадження №0000051 від 04.01.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою на постанову слідчого Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області про закриття кримінального провадження №0000051 від 04.01.2013 року звернувся ОСОБА_3 .

В своїй скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000051 від 04.01.2013 року, а кримінальне провадження направити до СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області для проведення досудового розслідування.

В мотивування своєї скарги ОСОБА_3 зазначив, що 19.07.2018 року слідчий Новобаварського ВП ГУ НП у Харківської області ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000051 від 04.01.2013 року, у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_3 не погоджується із постановою про закриття кримінального провадження та вважає, що вона підлягає скасуванню, у зв`язку з наступним.
Так, ОСОБА_3 звернувся до поліції із заявою про кримінальне правопорушення, в якому чітко виклав, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 чинять самоправство, встановлюють паркан між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , як їм заманеться з 2006 по 2016 роки.За відновленням порушеного права він вимушений був звертатися до суду у 2013 та 2014 роках, за результатами чого його позовні вимоги були задоволені.
У 2016 році рішення виконувалися за допомогою ВДВС Жовтневого району м. Харкова, але 28.04.2016 року в черговий раз після виконання рішення суду у примусовому порядку ОСОБА_5 і ОСОБА_6 знов порушили межу, та не бажають виконувати рішення суду.
Всі необхідні документи рішення суду, акт встановлення меж, в тому числі і відеозйомку подій при виконанні рішення, та неправомірних дій після виконання рішення у примусовому порядку ОСОБА_3 надав слідчому. Але вже ввечері 28.04.2016 року біля 18 години, вищевказані особи знову незаконно перемістили паркан та захопили земельну ділянку будинку АДРЕСА_1 .
Постанова слідчого, на думку ОСОБА_3 , підлягає скасуванню, оскільки слідчий не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.Крім того, під час винесення оскаржуваної постанови було порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки.Слідчим не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне, неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Відтак, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, оформленого постановою про закриття від 19.07.2018 року є необґрунтованим, протиправним, незаконним та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження передбаченого ст.2 КПК України.
В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, подану скаргу просили задовольнити.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області перебували матеріали кримінального провадження №0000051 від 04.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 398, ч. 1 ст. 399, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 383 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 19.07.2018 року кримінальне провадження закрито на підставі ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 398, ч. 1 ст. 399, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 383 КК України.

В мотивування своєї постанови слідчий зазначив, що під час проведення слідчих дій було встановлено, що на неодноразові звернення в різні інстанції судів заявникам було відмовлено. Крім того було допитано виконавця, який підтвердив про виконання рішення суду та знесення паркану між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.12.2016 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 про відновлення порушеного права, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення самовільно збудованих господарських будівель. Також було відмовлено в задоволені позову ОСОБА_3 про припинення дій, які порушують права власника, майна та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди. За вимогою заявників, було проведено огляд місця події, де мався паркан між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

Так, відповідно до ч.3 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1, 2, 4 ч.1 ст.284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має бути закрито після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до вимог ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2 ст.91 КПК України).
Положення п. 2 ч. 1 ст. 284, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 303 КПК України дають підстави прийти до висновку про те, що висновок слідчого про закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оформлений у вигляді відповідної постанови, має бути належним чином обґрунтованим та обов`язково містити посилання на докази, здобуті під час досудового розслідування.

При прийнятті постанови про закриття кримінального провадження №0000051 від 04.01.2013 року слідчим не було встановлено всі обставини, які мають суттєве значення для досудового розслідування, зокрема: як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відомості до ЄРДР були внесені за ст. 356 (самоправство), ч. 1 ст. 382 (невиконання судового рішення), ч. 1 ст. 296 (хуліганство), ч. 1 ст. 197-1 (самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво), ч. 1 ст. 398 (погроза або насильство щодо захисника чи представника особи), ч. 1 ст. 399 (умисне знищення або пошкодження майна захисника чи представника особи), ч. 1 ст. 129 (погроза вбивством), ч. 1 ст. 383 (завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину) КК України, однак фактично досудове розслідування здійснювалося за ч. 1 ст. 382 та ст. 356 КК України за фактом невиконання судового рішення та самоправства, при цьому слідчим не надана жодна оцінка діям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині злочинів, передбаченихч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 398, ч. 1 ст. 399, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 383 КК України, що свідчить про те, що досудове розслідування за цими статтями не проводилось.
Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 398, ч. 1 ст. 399, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 383 КК України були внесені на підставі заяв ОСОБА_7 , в рамках яких остання просила допитати її в якості потерпілої, однак такої слідчої дії слідчим проведено не було, процесуальний статус ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження слідчим не вирішено.

В порушення вимог ст. 110 КПК України, в постанові слідчого про закриття кримінального провадження відсутні мотиви прийняття відповідного рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Із самої постанови не зрозуміло на підставі чого слідчий прийшов до висновку про відсутність в діях осіб складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 398, ч. 1 ст. 399, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 383 КК України.

Матеріали кримінального провадження, які б свідчили, що доводи викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення були перевірені шляхом проведення відповідних слідчих (розшукових) дій суду не надані.

В самій постанові взагалі відсутнє обґрунтування та висновки стосовно твердження заявника про вчинення кримінального правопорушення, а в резолютивній частині постанови не зроблено висновок у діях якої особи та склад кримінального правопорушення відсутній.

Крім цього, в матеріалах справи відсутній супровідний лист про направлення постанови про закриття кримінального провадження потерпілій стороні.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим остання відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303- 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області про закриття кримінального провадження №0000051 від 04.01.2013 року задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 19.07.2018 року про закриття кримінального провадження №0000051 від 04.01.2013 року, копію ухвали та матеріали кримінального провадження направити заступнику керівника Харківської місцевої прокуратури №2 для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1