Справа №560/1502/17
Провадження №1-кп/560/43/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000593 від 16 вересня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, на утриманні має 4- х дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С ТА Н О В И В:
15 вересня 2017 року близько 20 години ОСОБА_4 , перебуваючи в господарстві ОСОБА_6 , а саме в с. Велюнь, по вулиці Євгена Кухарця, 7, Дубровицького району Рівненської області, наніс останньому декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область голови та тулуба, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна правої щоки, садна і гематоми в ділянці шиї, забою м`яких тканин волосистої частини голови, струсу головного мозку, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 271 від 09 жовтня 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не визнав та пояснив, що 15 вересня 2017 року, їдучи гужовою повозкою в с.Велюнь Дубровицького району біля будинку ОСОБА_6 порвалась упряж. Коли ОСОБА_4 зупинився та її лагодив, до нього вийшов ОСОБА_6 та один раз вдарив його в ділянку голови й почав його тягнути до брами. Далі ОСОБА_4 впав на землю, а ОСОБА_6 впав на нього. Після цього ОСОБА_6 почав його душити, але ОСОБА_4 схопив і штовхув його від себе, від чого ОСОБА_6 впав на землю. Після цього вийшла дружина ОСОБА_8 , а ОСОБА_4 сів на віз і поїхав далі. В судовому засіданні просив у потерпілого вибачення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що із ОСОБА_4 вже протягом тривалого часу напружені стосунки. 15 вересня 2017 року, перебуваючи за місцем проживання в с.Велюнь Дубровицького району близько 19-ї год. підійшов до своєї брами, в цей час під`їхав ОСОБА_4 , розвернувся і почав його ображати. На що ОСОБА_6 запитав, що йому від нього потрібно та сказав, щоб він пішов додому поспати, оскільки той був у стані алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_6 розвернувся та вже хотів йти додому, але в цей час ОСОБА_4 зіскочив з воза та схопив ОСОБА_6 за одяг, а далі вдарив його плечем об паркан, а також він вдарився головою. Далі ОСОБА_6 сказав ОСОБА_4 , щоб він припинив його бити, оскільки за це буде відповідати. На що у відповідь, ОСОБА_4 знову вдарив ОСОБА_6 , а потім виліз на нього та почав хапати за шию і наносити удари, яких було близько десяти. Після цього ОСОБА_6 почав кликати на допомогу свою дружину, яка, коли прибігла, то стягнула ОСОБА_4 із ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_4 почав погрожувати ОСОБА_9 та ображати його нецензурними словами, а потім сів на віз і поїхав. З приводу міри покарання, вважає, що вона має бути найсуворішою.

Перевіривши зібрані по кримінальному провадженні докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що винність ОСОБА_4 в умисному нанесенні ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, підтверджується перевіреними і дослідженими судом доказами, зокрема показаннями наступних свідків:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що в 15 вересня 2017 року у вечірню пору доби бачив, як гужовою повозкою їхав ОСОБА_4 , який зупинився навпроти двору ОСОБА_6 і щось робив біля голови коня. Потім почув крики та нецензурну лайку, а коли обернувся, то побачив там вже ОСОБА_6 , який із ОСОБА_4 словесно ображали один одного і відбувалось щось схоже на бійку. Після цього ОСОБА_10 пішов в магазин, а за ним через деякий час зайшов ОСОБА_4 , у якого на щоці була кров. Коли ОСОБА_10 сказав ОСОБА_4 витерти кров, він у відповідь пояснив, що його зачепив ОСОБА_6 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною потерпілого пояснила, що ввечері 15 вересня 2017 року, знаходячись за місцем проживання почула на вулиці крики. Коли підбігла до вікна, то побачила, що стоїть на вулиці підвода, а коли прибігла туди, то її чоловік ОСОБА_6 лежав на землі, а зверху на ньому ОСОБА_4 та наносив удари. Після цього ОСОБА_11 стягнула ОСОБА_4 з її чоловіка, і побачила у чоловіка розбите обличчя. Коли завела останнього у будинок, то у нього був високий тиск, він погано себе почував. Після цього вона викликала швидку, а потім приїхали і працівники поліції.

В судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_12 , допитаний за участю спеціаліста ОСОБА_13 пояснив, що граючись у садку почув крики, а коли вибіг, то побачив, що ОСОБА_4 б`є ОСОБА_6 кулаками, а потім вони впали на землю біля воріт. Потім ОСОБА_6 почав кликати свою дружину ОСОБА_11 , яка, коли прибігла, то почала говорити чому ОСОБА_4 туди приїхав. Після цього ОСОБА_4 поїхав додому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що 15 вересня 2017 року почула гавкіт собаки. Коли вийшла на вулицю, то було чути, як її сусід ОСОБА_6 кликав свою дружину ОСОБА_11 , яка вийшла та запитувала ОСОБА_4 , що він робить і чому чіпляється до її чоловіка. Потім ОСОБА_14 побачила, як ОСОБА_4 сів на віз і поїхав. Того ж дня зустріла ОСОБА_4 , у якого запитала, що там трапилось біля ОСОБА_6 , на що він відповів, що трохи придушив ОСОБА_6 . При цьому тілесних ушкоджень на ОСОБА_4 не бачила.

Оцінюючи показання даних свідків суд виходить з того, що свідок ОСОБА_12 , був безпосереднім свідком події 15.09.2017, його покази є послідовними, узгоджуються з показаннями потерпілого та іншими дослідженими судом доказами. Потерпілий та обвинувачений є сторонніми особами вказаному свідку, підстав вважати дані показання необ`єктивними у суду немає. Відтак у суду відсутні підстави ставити під сумнів свідчення даного свідка.
Крім того суд враховує показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в своїй сукупності також узгоджуються з показаннями вищевказаного свідка та іншими дослідженими матеріалами справи та вважаючи достовірними показання трьох вищевказаних свідків, приймає їх до уваги, вважає їх належним та допустимим доказом та покладає в основу прийнятого рішення.

Крім того, в ході судового розгляду було допитано в якості свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що під вечір 15 вересня 2017 року до неї прибігли діти і пояснили, що почули крики, після чого вилізли на пліт і побачили, що біля сусідів була бійка. Коли вийшла на дорогу, то вже нікого не було і хто бився їй не відомо. А також в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що безпосереднім свідком події він не був, але пояснив, що після обіду 15 вересня 2017 року коли він був у магазині, то туди зайшов ОСОБА_4 , у якого на щоці була подряпина і трохи виступала кров. На запитання, що трапилось, останній відповів, що між ним і ОСОБА_6 був конфлікт, під час якого він його подряпав.

Надаючи оцінку показанням цих свідків, суд приходить до висновку, що вказані свідчення є неналежним доказом, так як не мають доказового значення у даній справі, тобто не спростовують та не підтверджують доводи сторін. Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги вказані свідчення при прийнятті рішення, тобто не використовує їх в якості доказу.
Показання свідків, які суд визнав належними узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи № 271 по (медичним документах) від 09 жовтня 2017 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна правої щоки, садна і гематоми в ділянці шиї, забою м`яких тканин волосистої частини голови, струсу головного мозку, гематоми правого плеча та забою лівого плеча, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вказані ушкодження виникли внаслідок травматичних дій тупим, твердим предметом (а.п.16-17).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 КК України вчинене ОСОБА_4 , відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він раніше не судимий, на Д обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно непрацюючий, на утриманні має 4-х неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують покарання, перебачених ст. 66 судом не встановлено оскільки у судовому засіданні не встановлено факту щирого каяття обвинуваченого, який би полягав у критичній оцінці своєї протиправної поведінки або ж щирим осудом цієї поведінки.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 перебачених ст. 67 Кримінального кодексу України, судом також не встановлено,

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні, так як встановлені обставини справи підтверджуються показаннями свідків, які узгоджуються із іншими доказами, зібраними по справі.

Тому, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, на утриманні має 4-х неповнолітніх дітей. Суд приймає до уваги також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та відношення обвинуваченого до вчиненого, який своєї вини у вчиненому не визнав, надані ним показання суперечать іншим доказам по кримінальному провадженні, що визнані судом достовірними, крім того, суд розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення покарання для обвинуваченого, проте враховуючи, що обвинувачений просив в потерпілого вибачення, після вчинення даного кримінального правопорушення не вчинив нових протиправних діянь, має стійкі соціальні зв`язки та родину, суд приходить до висновку що доцільно з врахуванням вищевикладеного, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а інше менш суворе покарання, на думку суду, не є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувались.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування відсутні.

Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді 150 (ста п`ятдесяти ) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Суддя Дубровицького
районного суду Рівненської області ОСОБА_1