Справа № 753/2674/17
Провадження № 1-кп/359/84/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2018 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
за участю прокурорів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , його захисників адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уральський Сарапульського району Удмуртської республіки Російської Федерації, росіянина, громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого начальником відділу розробок в ТОВ "ЛК КОМ", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_12 на початку 2016 року, більш точний час не встановлено, у невстановленої особи та невстановленому місці, умисно, незаконно, в порушення ст. 178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 "Про право власності на окремі види майна" та додатку № 1 до вказаної постанови ("Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України"), придбав нарізну вогнепальну короткоствольну зброю - пістолет Макарова "ПМ", калібру 9x18 мм. та 136 бойових припасів - пістолетних патронів калібру 9 мм. У подальшому, діючи умисно, всупереч передбаченому законом порядку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_12 , незаконно зберігаючи при собі, перевіз зазначену вогнепальну збою та бойові припаси до неї, в будинок, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив їх зберігання без установленого законом дозволу, в порушення Інструкції "Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 р.
15 листопада 2016 року, в період часу з 13 год. 00 хв. по 16 год. 30 хв., під час проведення обшуку в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживав ОСОБА_12 , працівниками Національної поліції виявлено та вилучено вищевказану нарізну вогнепальну короткоствольну зброю - пістолет Макарова "ПМ", калібру 9x18 мм. та 136 бойових припасів - пістолетних патронів калібру 9мм.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.
В ході судового розгляду, прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 , на підставі п. 15, ч. 2 ст. 36, ст. ст. 338, 341 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 341 КПК України, складено та погоджено з керівником органу прокуратури обвинувальний акт, в якому змінено обвинувачення, висунуте ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 263 КК України, а також викладення фактичних обставин вчинення інкримінованого йому злочину. Копії обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням було вручено обвинуваченому та його захиснику в судовому засіданні, а також долучено до матеріалів кримінального провадження (т.3 а.с.5-9, 10).
Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав.
Так, ОСОБА_12 показав, що у 2012 чи 2013 році він познайомився із дівчиною на ім`я ОСОБА_25 . З 2013 р. вони стали проживати разом в будинку АДРЕСА_2 , та згодом одружилися. В цьому ж році в них народився син. Близько 3 років вони проживала разом, а потім відносини в них не склалися і вони розлучилися. Після розлучення він залишив дружині вищезазначений будинок, в якому вона залишилася проживати разом із сином, а сам виїхав з нього. Із серпня 2016 р. він став проживати в АДРЕСА_1 , де проживає і по теперішній час. В даному будинку залишилися якісь його речі, які не становлять для нього ніякої цінності, оскільки він там проживав тривалий проміжок часу. Також він там залишив деякі свої документи, зокрема паспорт на його ім`я, який вже є недійсним, та інші документи, які йому непотрібні, або які вже є недійсними. Зазначив, що він навіть не пам`ятає, де зберігаються дані документи в будинку, оскільки давно їх не використовував. Разом з тим, іноді він приїжджає до будинку в с. Щасливе, щоб побачитися із сином. В основному тоді, коли він кудись летить або буде проїжджати по Бориспільській трасі в особистих справах, то він попередньо домовишсь із колишньою дружиною, заїжджає до сина. 15.11.2016 р. в зазначеному будинку його не було, оскільки він напередодні лише повернувся до України із Мексики. Останній раз був у будинку перед даною поїдкою, тобто до 01.11.2016 р. Зазначив, що будь-якої вогнепальної зброї він ніколи не мав. Однак, 15.11.2016 р. на підприємство, де він працює прибули працівники поліції та затримали його за незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів до неї. Пістолет, який вилучили в будинку під час обшуку, він ніколи не бачив. Перший раз побачив його, коли ознайомлювався з матеріалами досудового слідства, і лише на фотографіях, де він був зображений у розібраному вигляді. Для впізнання даний пістолет йому не пред`являли. Крім того, додав, що в будинку, що розташований в с. Щасливе, в нього був лише єдиний пістолет, а саме травматичний системи "Фломбер" з кульками, який не потребує будь-яких дозвіл. Даний пістолет він знайшов в якомусь яру в с. Щасливе. Також зазначив, що трохи згодом, вже після проведення в його будинку обшуку, за його участю знімали передачу з приводу лісу на ОСОБА_26 півострові, в ході якої він розповідав працівникам ЗМІ, що в його будинку наявний вищезазначений пістолет системи "Фломбер". В даній передачі про наявність в нього вогнепальної зброї нічого не розповідав, оскільки в нього її не має та ніколи не було.
Не зважаючи на те, що ОСОБА_12 не визнає себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.
Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що ОСОБА_12 являється її колишнім чоловіком, з яким вона познайомилася у 2012 році. Через деякий час після їх знайомства, вони почали спільно проживати в будинку АДРЕСА_2 , а в травні 2013 р. одружилися. В кінці 2013 р. в них народився син. У липні 2016 р. вони розлучилися, та ОСОБА_12 відразу виїхав із вищезазначеного будинку, а вона разом із сином залишилася там проживати. На даний момент вона спілкується зі своїм колишнім чоловіком, та між ними приятельські відносини, оскільки ОСОБА_12 періодично приїжджає до них, щоб провести час із сином. Також зазначила, що у вересні 2016 р. вона познайомилася із чоловіком на ім`я ОСОБА_27 , з яким почала зустрічатися. Його анкетні дані відомі їй лише з його слів. Останній дуже часто приїжджав до неї додому, та міг залишатися в неї ночувати, а тому перевіз до її будинку деякі свої особисті речі. Він їй розповідав, що працює в правоохоронних органах, у зв`язку з чим він постійно носив при собі зброю, зазначаючи, що це службова зброю. Вона бачила в нього декілька пістолетів. 15.11.2016 р. ОСОБА_28 ночував у неї та зранку, близько 07:00 год., поїхав на роботу. Зазначила, що він завжди їхав дуже рано, бо йому необхідно було на роботу. В момент коли приїхали до її будинку працівники поліції, її вдома не було, та останні її чекали. До будинку її разом з дитиною привіз водій ОСОБА_29 . Вона впустила працівників поліції до будинку, та перед початком обшуку працівники поліції надали їй ухвалу на проведення обшуку, однак права та обов`язки, вони їй не роз`яснювали. Так, пістолет, який виявили в її будинку під час обшуку, належить саме ОСОБА_30 . Вона бачила цей пістолет у ОСОБА_31 , і одного разу помітила, що він його забув в неї в будинку, залишивши у спальній кімнаті, в тумбочці, яка стоїть біля ліжка. Саме в цю тумбочку він його неодноразово клав. Набої, які вилучили в ході обшуку, в гардеробній, вона вважає, що також належать ОСОБА_32 , оскільки саме там він зберігав свої речі та одяг. Під час обшуку вона зателефонувала до ОСОБА_33 , і він сказав їй, щоб вона повідомила працівникам поліції, що знайдена зброя та патрони належать її колишньому чоловіку, оскільки в нього та в неї можуть бути серйозні проблеми, а він в подальшому все вирішить. Про те, що в її будинку зберігалася зброя їй не було нічого відомо. Вона так і повідомила працівникам поліції, що виявлена зброя та набої належать її колишньому чоловікові. В подальшому вона неодноразово телефонувала ОСОБА_32 , він спочатку скидав її дзвінки, а потім його номер взагалі перестав працювати. Більше вона його не бачила, і де він перебуває на даний момент їй невідомо. Повідомила, що номер телефону ОСОБА_32 , яким він тоді користувався не пам`ятає, та повідомити його суду, в ході її допиту, вона не має змоги. Крім того зазначила, що в ході обшуку працівники поліції, здійснювали на неї психологічний тиск, сказавши, що в її інтересах буде вказати, що пістолет належить її колишньому чоловікові, бо в іншому випадку її заберуть до відділу поліції, і дитину також заберуть. Також казали, що їй необхідно підписати всі документи, які вони їй нададуть. Таким чином працівники поліції залякували її та погрожували, що її посадять за незаконне зберігання зброї. Після проведення обшуку їй надавали протокол, але вона читала його неуважно, не перевіряла чи зазначені в ньому обставини відповідали дійсності, оскільки вона дивилася за дитиною та постійно відволікалася, та майже відразу його підписала. Під час обшуку здійснювалася відеофіксація, але не завжди, а частково. В ході обушку, крім зброї, вилучили грошові кошти, які належать її батьку, мобільний телефон, ноутбук, айпад, жорсткий диск, коштовності. Зазначила, що за час її спільного проживання з ОСОБА_12 в нього ніколи не було зброї. В їхньому будинку був лише травматичний пістолет системи "Фломбер". Додала, що колись давно її хлопець вчив її стріляти з травматичного пістолета.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що в минулому році, точної дати він не пам`ятає, але було холодно, вранці, він разом зі своїм знайомим, перебували на автозаправці, неподалік с. Щасливе. До них підійшли працівники поліції та попросили бути понятими під час проведення обшуку в будинку, на що вони погодилися. Потім вони разом із працівниками поліції, на його автомобілі, поїхали до відповідного будинку в с. Щасливе. Вулицю та номер будинку він не пам`ятає, бо пройшов тривалий проміжок часу. Під`їхавши до будинку, працівникам поліції двері ніхто не відкрив. Трохи згодом на автомобілі приїхала жінка разом із дитиною, за кермом якого був якісь чоловік, відкрилися ворота та вони заїхали у двір. Після чого дана жінка впустила працівників поліції, без будь-яких заперечень до будинку. Підтвердив, що свідок ОСОБА_17 це і є ця жінка. Зайшовши до будинку, працівники поліції оголосили їй документ, на підставі якого будуть проводити обшук, вручили їй його та ще щось їй роз`яснювали. Вона все зрозуміла та добровільно надала згоду на проведення обшуку в будинку. Після цього працівники поліції розпочали проводити обшук. В ході обшуку він разом з іншим понятим весь час перебували разом із працівниками поліції, в кожній кімнаті будинку, слідкуючи за їхніми діями. На другому поверсі, в спальній кімнаті, біля ліжка, в тумбочці, серед речей, працівники поліції виявили пістолет, який був дуже схожий на справжній бойовий пістолет ПМ, з патронами. Також, у даній кімнаті, в невеликій кімнаті гардеробній, було виявлено патрони. Зі слів ОСОБА_17 пістолет та патрони належали її колишньому чоловікові на прізвище ОСОБА_34 чи ОСОБА_35 , він точно не пам`ятає. Також ОСОБА_17 зазначила, що про те, що в її будинку є дані речі їй нічого невідомо. В подальшому пістолет та патрони були упаковані, опечатані та вилучені. Також в ході обшуку було вилучено гроші, коштовності, годинники, комп`ютер та ще щось. Під час проведення обшуку здійснювалася відеофіксація, але чи весь час не пам`ятає. Після проведення працівниками поліції було складено протокол, оголошено його зміст та надано всім учасникам на ознайомлення. Прочитавши даний протокол, всі відомості зазначені в ньому повністю відповідали дійсності, а тому він його підписав. Будь-яких зауважень та претензій до дій працівників поліції ні в кого не було.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що в минулому році, точної дати він не пам`ятає, але було холодно, вранці, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_16 їхали до магазину "Фоззі", та зупинилися на автозаправці "Окко". В цей час до них підійшли працівники поліції та попросили бути понятими під час проведення обшуку в будинку, на що вони погодилися. Потім вони разом із трьома працівниками поліції поїхали до будинку, розташованого в с. Щасливе, точної адреси, якого він не пам`ятає. Даний будинок був з червоної цегли. Коли вони приїхали до будинку, то там нікого не було. Трохи пізніше до даного будинку, на автомобілі приїхала жінка разом із маленькою дитиною - хлопчиком, за кермом якого був якісь чоловік, відкрилися ворота та вони заїхали у двір. Працівники поліції представились їй, та повідомили, що їм необхідно провести обшук в будинку. Вона їх добровільно впустила до будинку, працівники поліції оголосили їй документ, на підставі якого будуть проводити обшук, вручили їй його. Підтвердив, що свідок ОСОБА_17 це і є ця жінка. Після цього працівники поліції розпочали проводити обшук. Під час обшуку він разом з іншим понятим весь час перебували разом з працівниками поліції, в кожній кімнаті будинку, слідкуючи за їхніми діями. На другому поверсі, в спальній кімнаті, біля ліжка, зліва в тумбочці, працівники поліції виявили пістолет, який був заряджений бойовими патронами. Також в даній кімнаті, в гардеробній, працівники поліції виявили упаковку бойових патронів. Крім того, в приміщенні кабінету, було виявлено паспорт громадянина Російської Федерації. Фотокартка особи в даному паспорті дуже схожа на обличчя особи обвинуваченого. В ході обшуку ОСОБА_17 зазначила, що і цей паспорт, і пістолет, і бойові патрони належать одній і тій же особи, її нинішньому чи колишньому чоловікові, який раніше проживав у даному будинку. Його прізвище він також не пам`ятає. В подальшому пістолет та патрони були упаковані, опечатані та вилучені. Під час проведення обшуку здійснювалася відеофіксація, але чи весь час не пам`ятає. Після проведення працівниками поліції було складено протокол, оголошено його зміст та надано всім учасникам на ознайомлення. Прочитавши даний протокол, всі відомості зазначені в ньому повністю відповідали дійсності, а тому він його підписав. Будь-яких зауважень та претензій до дій працівників поліції під час обшуку в жодного з учасників не було.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка старший інспектор відділу Департаменту кіберполіції Національної поліції України ОСОБА_24 показав, що всередині листопада 2016 р. він разом із ще один працівником Департаменту кіберполіції України та слідчим Дарницького УП ГУ НП в м. Києві, в рамках іншого кримінального провадження, розпочатого за ст. 203-2 КК України, проводив обшук на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва, в будинку, розташованому по вул. Зоряна в с. Щасливе. Номер будинку він не пам`ятає. Під час врученням їм даної ухвали суду, працівники, які здійснювали оперативне супроводження зазначеного кримінального провадження, надавали їм для ознайомлення фотокартки осіб, які були фігурантами по цій справі, та могли перебувати в будинку. Під`їжджаючи до вулиці, де розташований необхідний будинок, він помітив, що з цієї вулиці виїхав автомобіль "Land Cruiser 200", темного кольору (можливо сірий), за кермом якого перебував ОСОБА_12 , він впізнав його по фотокарткам. Під`їжджаючи до будинку, він помітив, що з двору виїхав автомобіль, де за кермом перебував чоловік, а в салоні була жінка. Під`їхавши до будинку, вони подзвони у дзвінок, їм ніхто не відчинив. Вони залишилися біля будинку чекати. Пізніше на тому самому автомобілі, з тим же чоловіком і та саме жінка приїхала до будинку. Це було власниця будинку ОСОБА_17 . Вони їй представились, і вона вже їх впустила в будинок. Зайшовши, слідчий оголосив їй ухвалу суду, потім вручив її ОСОБА_17 під підпис. Після чого вона дозволила проводити обшук. З ними були разом два понятих, а також в будинку перебували чоловік, який привіз ОСОБА_17 , домробітниця та маленький син ОСОБА_17 . Перед початком обшуку слідчий роз`яснив права та обов`язки ОСОБА_17 , а також попросив її відкласти мобільний телефон, з метою ефективного проведення обшуку, що вона і зробила. В ході проведення обшуку було виявлено, серед іншого, у приміщені спальні, яка знаходиться на другому поверсі, зліва від ліжка у тумбочці, предмет схожий на пістолет "Макарова", який був заряджений бойовими патронами. Також у приміщенні гардеробної, яка розташована в цій же кімнаті, серед речей, було виявлено більше 100 бойових патронів. Будь-яких дозволів на вказану зброю в будинку не було. Також в приміщенні кабінету виявлено паспорт, виданий на прізвище чи ОСОБА_34 , чи ОСОБА_35 , точно не пам`ятає, в якому містилася фотокартка обвинуваченого, та ще якісь різні робочі документи, в яких було зазначено прізвище ОСОБА_34 . Під час проведення обшуку поняті та ОСОБА_17 весь час перебували поряд з ними та нікуди не відлучалися. Лише домробітниця могла виходити із кімнати, бо вона здійснювала догляд за дитиною. Після проведення даної слідчої дії, слідчим було складено протокол обушку, у відповідності до вимог КПК України. Після чого зміст даного протоколу було оголошено всім учасникам слідчої дії, та надано їм для особистого ознайомлення. Після ознайомлення всі учасники слідчої дії, підписали даний протокол, та будь-яких зауважень та претензій до змісту протоколу чи скарг на дії працівників поліції ні у кого не було. Всі вилучені речі були упаковані та опечатані, в присутності учасників слідчої дії. Крім того, зазначив, що в цей день проводилося декілька обшуків за різними адресами по даному кримінальному провадженню, і кожен обшук повинен був бути розпочатий в один і той же час, з метою збереження речей та документів, які мають значення для кримінального провадження.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка старший інспектор відділу протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України ОСОБА_21 показав, що в листопаді 2016 р. він разом із ще один працівником Департаменту кіберполіції України ОСОБА_38 та слідчим Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_20 , в рамках іншого кримінального провадження, розпочатого за ст. 203-2 КК України, проводив обшук на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва, в будинку № 1-Б, розташованому по вул. Зоряна в с. Щасливе, за участю двох понятих, власниці ОСОБА_17 , її водія та домробітниці. Також в будинку перебувала маленька дитини син власниці. ОСОБА_17 добровільно впустила їх до будинку. Перед проведенням обушку слідчий оголосив ОСОБА_17 ухвалу суду, потім вручив їй її, вона з нею ознайомилася самостійно, та проставила свій підпис, роз`яснив її права. Після чого вона дозволила проводити обшук в будинку, будь-якого тиску на неї з їхнього боку не було. В ході проведення обшуку було виявлено, серед іншого, у приміщені спальні, яка знаходиться на другому поверсі, зліва від ліжка у тумбочці, предмет схожий на пістолет "Макарова", який був заряджений бойовими патронами. Також у приміщенні гардеробної, яка розташована в цій же кімнаті, серед речей, було виявлено велику кількість бойових патронів, які знаходилися у поліетиленовому мішку. Будь-яких дозволів на вказану зброю в будинку не було. В приміщенні кабінету було виявлено різні документи, зокрема свідоцтво про шлюб, картки на прізвище ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , паспорт на прізвище чи ОСОБА_35 , чи ОСОБА_34 не пам`ятає, де зазначено, що особа являється уродженцем Російської Федерації, в якому містилася фотокартка обвинуваченого. Під час обшуку здійснювалася часткова відеофіксація, оскільки камеру виключали для того, щоб її підзарядити. Після проведення даної слідчої дії, слідчим було складено протокол обушку, у відповідності до вимог КПК України, з яким ознайомилися всі учасники слідчої дії, а потім підписали його. Будь-які зауваження та претензії в усіх учасників слідчої дії були відсутні.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що він працював на ОСОБА_17 , в основному в якості водія. Постійного графіку в нього не було, ОСОБА_17 попередньому йому телефону та повідомляла коли йому необхідно приїхати. ОСОБА_12 бачив декілька разів біля воріт будинку АДРЕСА_2 . Декілька разів відвозив його з цього будинку в аеропорт "Бориспіль". ОСОБА_17 проживала в будинку з дитиною без чоловіка. В неї в будинку він часто бачив якихось різних чоловіків робочих, але він їх не знав. Чоловіка з прізвищем ОСОБА_39 він також не знає. Іноді бачив у неї в дворі якогось чоловіка на ім`я ОСОБА_28 , але хто це такий і що він там робив йому невідомо. Також в неї в дворі стояв автомобіль темно-сірого кольору, але хто ним керує він не знає. В ОСОБА_17 інший автомобіль, білого кольору, марки "Mercedes". Також зазначив, що він був присутній в будинку під час обшуку, підписав надані йому документи, оскільки вони відповідали дійсності, будь-яких зауважень до дій працівників поліції не було.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що приблизно з літа 2015 р. по кінець 2016 р. вона працювала в будинку ОСОБА_17 , який розташований в АДРЕСА_2 , а саме допомагала по господарству. Працювала вона лише родин день в неділю. ОСОБА_12 іноді бачила в будинку, але не дуже часто, він в основному був або у своїй кімнаті, або бавився із сином. Приблизно із серпня 2016 р. обвинуваченого в будинку вона не бачила. Крім того, вона декілька разів бачила в будинку чоловіка на ім`я ОСОБА_28 , але ким він приходився ОСОБА_17 їй невідомо. Зазначила, що вона кожного разу прибирала у всьому будинку, в кожній кімнаті, однак ніколи зброї не бачила. В день коли проводили обшук вона як раз була на роботі. Обшук тривав довго. ОСОБА_17 в ході обшуку весь час перебувала з працівниками поліції, все було спокійно, без будь-яких претензій до працівників поліції. Після проведення обшуку вона підписала документи, які їй дали працівники поліції, попередньо ознайомившись з їх змістом. Все, що там було зазначено відповідало дійсності.
Крім показань свідків, вина ОСОБА_12 у вчиненні злочину підтверджується також наступними доказами:
- копією протоколу обшуку будинку АДРЕСА_2 , з додатком до нього (т.2 а.с.114-119). В ході даної слідчої дії на другому поверсі, у спальній кімнаті, яка знаходиться з правої сторони від сходів, у верхній шухляді тумбочки білого кольору, яка стоїть зліва від ліжка, було виявлено та вилучено: предмет схожий на пістолет "Макарова" чорного кольору з коричневою рукояткою, серійний номер " НОМЕР_1 ", та два магазина до вказаного пістолета повністю заряджені бойовими набоями у кількості 16 штук, калібр 9 мм., золотистого кольору. Також у гардеробній, яка знаходиться в тій же кімнаті, у пакеті чорного кольору, який лежав на другій полці знизу, з правого боку від входу, виявлено та вилучено: 6 коробок з набоями по 16 штук в кожній коробці, загальною кількістю 96 штук, золотистого кольору, калібр 9 мм., та 33 набої, золотистого кольору, калібр 9 мм. Як зазначила власниця будинку ОСОБА_17 пістолет і набої належать її колишньому чоловіку ОСОБА_42 . Крім того, в ході даної слідчої дії, у приміщенні кабінету, який зі слів ОСОБА_17 , являється особистим кабінетом її колишнього чоловіка ОСОБА_43 , серед іншого, виявлено та вилучено оригінали наступних документів: свідоцтво про народження ОСОБА_44 , серія НОМЕР_2 від 11.02.2000 р.; паспорт громадянина Росії на ім`я ОСОБА_44 № НОМЕР_3 ; паспорт громадянина Росії на ім`я ОСОБА_44 № НОМЕР_4 ; додаток до диплому на ім`я ОСОБА_44 від 04.12.1983 р.; диплом на ім`я ОСОБА_44 серії ВСТ № НОМЕР_5 ; свідоцтво про зміну імені серія НОМЕР_6 ; свідоцтво про зміну імені серія НОМЕР_7 ;
-даними протоколу огляду місця події від 15.11.2016 р. (т.2 а.с.123-125) у відповідності до якого спеціалістом ОСОБА_45 , у присутності двох понятих, в приміщенні балістичної лабораторії Київського НДЕКЦ МВС України, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, було підтверджено факт цілісності пакету, всередині якого знаходилася картонна коробка цілісність якої також не порушена, в середині якої знаходилися виявлені та вилучені під час обшуку предмет схожий на пістолет "Макарова" та предмети схожі на набої у кількості 128 штук. Після чого спеціалістом за допомогою щіточки зроблено змиви з: рукоятки, спускового гачка з дужкою, з запобіжника, з курка та з магазинів предмета схожого на пістолет ПМ № НОМЕР_1 ";
-відеозаписом, який міститься на CD-R диск марки "Videx" оранжевого кольору, додаток до протоколу огляду відеозображення від 21.12.2016 р., під назвою "Меня обвиняют в создании ОПГ" (т.2 а.с.152), відтворений в судовому засіданні, з якого вбачається, що на ньому зображена особа чоловічої статті, який спочатку представився як ОСОБА_50 , а пізніше вже як ОСОБА_36 , у зв`язку зі зміною своїх анкетних даних, у встановленому законом порядку. На даному відеозаписі останній коментує статтю в глобальній мережі Інтернет щодо викриття злочинної групи. Так, починаючи з 04 хв. 49 сек. по 05 хв. 00 сек. ОСОБА_36 коментуючи статтю, зрозповідає про вогнепальну зброю, а саме пістолет, який знайшли в нього вдома під час проведення обшуку, не заперечуючи факт наявності в нього даного пістолета. В подальшому він розповідає про цикл передач під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_4 ". Після чого на даному відеозаписі відображено один із випусків цієї передачі, в якому обговорювали проблемні питання з приводу лісу на Трахтемирівському півострові;
-даними, які містяться в листі № 19/111/8-1536 від 03.02.2017 р. за підписом заступника директора Київського міського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_51 (т.2 а.с.153), згідно яких за результатами перевірки куль та гільз, експериментально відстріляних з пістолета "ПМ" № НОМЕР_1 , калібру 9х18 мм., що був вилучений 15.11.2016 р. під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , фактів застосування цієї зброї при вчиненні злочинів, що перебувають на центральному балістичному обліку ДНДЕКЦ МВС України не встановлено;
-даними заяви, написаної власноруч ОСОБА_12 23.01.2017 р. (т.2 а.с.207), з яких вбачається, що вищезазначена постанова про отримання біологічних зразків для проведення експертизи від 14.01.2017 р. вручена під підпис ОСОБА_12 , однак останній відмовляється надавати біологічні зразки;
-клопотанням слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_40 про примусове відібрання біологічних зразків від 24.01.2017 р. (т.2 а.с.208-211), в якому останній просить надати йому дозвіл на примусове відібрання зразків букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення призначеної судової молекулярно-генетичної експертизи із залученням необхідних спеціалістів;
- протоколом отримання зразків для експертизи від 02.02.2017 р. (т.2 а.с.214-215), складеного слідчим Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_47 , згідно якого у приміщенні центру нейрохірургії КЗКОР КОКЛ, у присутності двох понятих, за участю адвоката ОСОБА_13 , на виконання вищезазначеної ухвали суду, відібрано у підозрюваного ОСОБА_12 зразок букального епітелію шляхом проведення двома аплікаторами з ватною турундою по внутрішній поверхні правої та лівої щоки;
-копією паспорта НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження с. Уральський, Росія, виданого Іванківського РС УДМС України в Київській області 17.08.2016 (т.2 а.с.232-233);
Разом з цим, приєднані стороною обвинувачення до матеріалів справи копії протоколів опитування ОСОБА_21 (т.2 а.с.7-8), ОСОБА_20 (т.2 а.с.9-10) та ОСОБА_24 (т.2 а.с.11-12) з огляду на те, що них містяться пояснення, які суд безпосередньо не сприймав під час судового засідання, ці письмові пояснення були надані прокурору, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, про те, що суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, тому колегією суддів дані докази оцінюються критично та не приймаються до уваги.
Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого.
Крім того, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_17 , в частині того, що під час проведення обшуку, вона надавала пояснення з приводу того, що виявлені в її будинку пістолет та набої належать її колишньому чоловікові, під психологічним тиском працівників поліції, яке відображалось у вигляді її залякування та погроз в її адресу щодо притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки такі твердження свідка є абстрактними, позбавленими несучої навантаження інформації, хто саме, де, за яких обставин, і в який конкретно спосіб домагався і врешті домігся від неї необхідних пояснень, в цих посиланнях прослідковується намагання свідком надати загального, всеохоплюючого характеру і шляхом компрометації працівників поліції подати події у вигідній собі інтерпретації. При цьому такі показання свідка ОСОБА_17 повністю спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, при проведенні обшуку в будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_17 надавала пояснення на місці події, в присутності понятих, інших учасників даної слідчої дії, з проведенням часткової відеофіксації даної слідчої дії.
Як вбачається з показів свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_24 та ОСОБА_21 , які являються працівниками поліції та безпосередньо проводили обшук в будинку АДРЕСА_2 , останні зазначили, що ОСОБА_17 добровільно надала згоду на проведення обшуку. Під час проведення обшуку ОСОБА_17 весь час була поряд з ними, спілкувалася з ними та без вагань, самостійно, відповідала на всі поставлені ними питання, заперечили будь-які дії незаконного поводження з ОСОБА_17 та вчинення на неї психологічного тиску. Після проведення обшуку було складено протокол, зміст якого було оголошено всім учасникам слідчої дії, та надано їм для особистого ознайомлення, а також запропоновано, у разі наявності, зазначити свої зауваження. Після ознайомлення всі учасники слідчої дії, зокрема і ОСОБА_17 , підписали даний протокол, та будь-яких зауважень та претензій до змісту протоколу чи скарг на дії працівників поліції в жодної особи не було.
Такі покази зазначених свідків повністю узгоджуються з показаннями, наданими під час допиту в судовому засіданні, свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були залучені в якості понятих під час обшуку, в яких вони підтвердили, що у них не було будь-яких зауважень ні до протоколу обшуку, ні до дій працівників поліції, про що свідчать їх підписи, які знаходиться в даному протоколі, та не підтвердили здійснення будь-якого тиску працівниками поліції на ОСОБА_17 ; з показанням свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , які приймали участь під час проведення обшуку, в яких вони зазначили, що обшук проходив у нормальній спокійній обстановці, жодного тиску на ОСОБА_17 не було, вона постійно перебувала поряд з працівниками поліції, які спілкувалися з нею у ввічливій формі; з даними, які містяться у копії протоколу обшуку від 15.11.2016 р., з якого вбачається, що в учасників обшуку та понятих зауваження відсутні; а також з даними відеозапису обшуку, з якого вбачається, що під час цієї слідчої дії працівники поліції спілкувалися з власницею будинку ОСОБА_17 нормально, не допускаючи при цьому грубості, неввічливих реплік чи зауважень, не здійснюючи на неї будь-якого тиску, не висловлюючи в її адресу жодних погроз, при цьому ОСОБА_17 добровільно надала дозвіл на проведення обшуку в будинку, весь час перебувала поряд з працівниками поліції, надавала пояснення самостійно, у вільній формі, відповідаючи на питання, поставлені працівниками поліції, будь-який примус психологічного характеру на неї не чинився, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.
При цьому, як вбачається з копії протоколу обшуку від 15.11.2016 р. в ньому містяться підписи ОСОБА_17 , якими вона підтвердили правильність, законність та непорушність процедури проведення даної слідчої дії, а також повноту та послідовність внесення відомостей в протокол, складений за її результати, без будь-яких зауважень та заперечень з приводу неправомірних дій працівників поліції по відношенню до неї. Ці обставини в сукупності свідчать про те, що під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_17 будь-яких зауважень щодо дій працівників правоохоронних органів по відношенню до неї, з приводу здійснення на неї психологічного тиску не зазначала, а навпаки посвідчила зазначені у протоколі відомості своїми підписами.
Крім того, суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_17 жодних скарг та звернень з приводу застосування до неї психологічного тиску з боку працівників поліції під час проведення обшуку в її будинку, ні під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду не подавала. Так, про вказані факти свідком ОСОБА_17 заявлено безпосередньо лише в судовому засіданні під час її допиту.
Таким чином, досліджуючи вищевказані докази, суд приходить до висновку, що слідча дія обшук була проведена з дотриманням вимог процесуального законодавства, за участю двох незацікавлених понятих, будь-який тиск на ОСОБА_17 ні слідчим, ні оперативними працівниками кіберполіції не здійснювалися, жодна упередженість з боку правоохоронних органів у цій справі відсутня.
З цих підстав показання свідка ОСОБА_17 , в частині того, що під час обшуку працівники поліції, здійснюючи на неї психологічний тиск, змусили її повідомити, що виявлений в її будинку пістолет та бойові набої належить її колишньому чоловікові, суд вважає неправдивими та відкидає їх, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище.
При цьому достовірність показань свідка ОСОБА_17 , в частині того, що перед початком обшуку її права та обов`язки слідчим не зачитувалися та не роз`яснювалися, суд вважає неправдивими та відкидає їх, так як вони в повному обсязі спростовуються даними, що містяться в копії протоколу обшуку від 15.11.2016 р., в якому в графі "За участю інших осіб, зокрема ОСОБА_17 власник приміщення, яким, згідно до норм КПК України роз`яснені їхні права і обов`язки" (т.2 а.с.112) містяться, проставлений особисто ОСОБА_17 підпис, яким вона підтвердила, дійсність того, що їй були роз`ясненні її права та обов`язки, та вказала на відсутність у неї зауважень до дій працівників поліції, а також показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_24 , в яких вони підтвердили, що перед початком проведення обшуку слідчим ОСОБА_20 було роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_17 .
Щодо тверджень сторони захисту про те, що свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 не могли чітко вказати чи роз`яснювалися слідчим ОСОБА_17 її права та обов`язки, слід зазначити, що вказана подія мали місце біля року назад і поняті, які є пересічними громадянами, могли частково не пам`ятати ці події в деталях. Проте, дані свідки при допиті чітко вказали, що ними після проведення обшуку працівниками поліції було складено протокол, оголошено його зміст та надано всім учасникам на ознайомлення. Прочитавши даний протокол, всі відомості зазначені в ньому повністю відповідали фактичним обставинам, а тому вони його підписали, будь-яких зауважень та претензій до дій працівників поліції під час обшуку в жодного з учасників, в тому числі і ОСОБА_17 , не було.
Також, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_17 з приводу того, що виявлений в її будинку пістолет та бойові набої належать її колишньому хлопцеві на ім`я ОСОБА_27 , виходячи із наступного.
Як вбачається з копії протоколу обшуку від 15.11.2016 р., на запитання слідчого до власниці будинку ОСОБА_17 , чи знає вона кому належать виявлені в неї в будинку речі, а саме пістолет та набої, остання заявила, що вказані речі є власністю її колишнього чоловіка ОСОБА_43 ( ОСОБА_12 ), та він ними особисто користувався, а також те, що вона думала, що він вивіз із будинку вказані речі.
Разом з тим, під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що виявлені в її будинку пістолет та бойові набої належить її колишньому хлопцеві ОСОБА_27 , з яким вона на той момент зустрічалася, та якому вона під час проведення обшуку телефонувала, і він сказав їй, щоб вона повідомила працівникам поліції, що знайдені зброя та патрони належать її колишньому чоловіку, оскільки в нього та в неї можуть бути серйозні проблеми, а він в подальшому все вирішить.
Так, достовірність показань свідка ОСОБА_17 , в цій частині, в повному обсязі спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Як вбачається з показів свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , до початку проведення даної слідчої дії слідчим було роз`яснено ОСОБА_17 , що під час обшуку буде здійснюватися відеофіксація за допомогою технічних засобів, а тому їй необхідно було засоби мобільного зв`язку відкласти в окреме місце, щоб забезпечити можливість ефективного проведення обшуку. Тому можливості комусь зателефонувати в ході обшуку ОСОБА_17 не мала.
Такі покази зазначених свідків повністю узгоджуються з даними відеозапису проведення обшуку в будинку АДРЕСА_2 , відповідно до якого, слідчий перед тим, як розпочати проводити обшук попросив всіх учасників слідчої дії відкласти мобільні телефону в сторону, та на якому чітко зафіксовано, а саме на відеофайлі "MVI_0001" на 03 хвилині 35-40 секунді, як ОСОБА_17 залишила свій мобільний телефон на одній із полиць тумбочки, яка знаходиться на першому поверсі, в приміщенні прихожої, зазначивши при цьому, що це єдиний її мобільний телефон; з показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які весь час перебували поряд з працівниками поліції та з ОСОБА_17 , які не підтвердили, що ОСОБА_17 комусь телефонувала в ході обшуку, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.
Ці обставини в сукупності свідчать про те, що ОСОБА_17 під час проведення обшуку нікому не телефонувала, в тому числі і ОСОБА_27 , що в свою чергу виключає можливість повідомлення останнім їй про те, щоб вона сказала працівникам поліції, що виявлений пістолет та набої в її будинку належать її колишньому чоловікові.
Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою, а тому, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_17 , в тій частині, що виявлені в її будинку пістолет та набої належать ОСОБА_27 , оскільки свідок, перебуваючи в приятельських стосунках з обвинуваченим, який являється її колишнім чоловіком та вони мають спільного сина, прямо зацікавлений в позитивному вирішенні справи для останнього та, даючи такі показання, вирішила допомогти ОСОБА_12 уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, показання свідка ОСОБА_17 з даного приводу не підтверджуються жодними об`єктивними даними.
Так, на підтвердження показань свідка ОСОБА_17 , судом досліджено надані стороною захисту наступні докази.
Допитана за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_22 показала, що вона познайомилася із ОСОБА_17 приблизно у 2014 року, і з того часу вони товаришують. Вона досить часто приїжджала до ОСОБА_17 в гості, зокрема до будинку АДРЕСА_2 . Так, восени 2016 р. вона досить часто бувала в гостях у ОСОБА_17 , як і сама, так і зі знайомим ОСОБА_54 . На той момент обвинувачений у вказаному будинку вже не проживав, бо вона його жодного разу не бачила. ОСОБА_17 проживала в будинку разом із сином. Одного разу, як раз восени 2016 р., приїхавши в гості до ОСОБА_17 , вона побачила там молодого чоловіка на ім`я ОСОБА_28 . Це був хлопець ОСОБА_17 . На скільки вона пам`ятає, то він працював в державних органах, а де саме не знає. Будь-якої зброї в даного чоловіка вона не бачила. Обвинуваченого, колишнього чоловіка ОСОБА_17 , останній раз бачила на день народженні ОСОБА_25 14 жовтня 2015 р. Більше вона його в будинку не бачила. З приводу обставин кримінального правопорушення, їй відомо лише зі слів ОСОБА_17 , а саме, що в її будинку знайшли пістолет, більше повідомити вона нічого не може.
Допитаний також за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_18 показав, що являється знайомим свідка ОСОБА_22 . Разом із нею він в жовтні чи листопаді 2016 р., декілька разів (2-3) їздив у гості до її подруги ОСОБА_17 , до будинку АДРЕСА_2 . Кожного разу вони їздили в гості ввечері, та перебували там до пізнього вечора. Сиділи вони на подвір`ї, де випивали та гуляли. Могли бути ще якісь компанії молодих людей. Також з ними разом відпочивав молодий чоловік ОСОБА_17 на ім`я ОСОБА_28 , який працював в якихось державних органах. Будь-якої зброї він в нього не бачив. Більше йому про нього нічого невідомо, зазначив, що це не та особа, яка є обвинуваченим у даній справі.
Проаналізувавши показання даних свідків, суд приходить до висновку, що вони в судовому засіданні лише підтвердили факт того, що знають ОСОБА_17 , перебували в неї декілька разів у гостях в будинку АДРЕСА_2 , де вони бачили один чи два рази її молодого чоловіка на ім`я ОСОБА_28 , при цьому будь-якої точної інформації з приводу його особи вони не зазначили. Тобто дані показання несуть в собі лише інформаційний зміст щодо особистого життя свідка ОСОБА_17 , й відповідно вони ніяким чином не доводять непричетність обвинуваченої ОСОБА_12 до вчинення кримінального правопорушення, а тому не можуть бути взяті судом до уваги, як докази.
Тому, суд не бере до уваги показання даних свідків сторони захисту, оскільки наявні в них відомості ніяким чином не спростовують факт причетності ОСОБА_12 до незаконного поводження зі зброєю та бойовими припасами.
У той же час, суд вважає необхідним зауважити на те, що показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_18 , підтверджують факт того, що вони жодного разу не бачили в молодого чоловіка ОСОБА_17 на ім`я ОСОБА_28 , будь-якої збої.
Також, приєднані стороною захисту протоколи опитування ОСОБА_18 (т.1 а.с.138-139), ОСОБА_22 (т.1 а.с.141-142), ОСОБА_55 (т.1 а.с.146-147), суд не приймає до уваги, у зв`язку з тим, що в даних документах містяться пояснення свідків, які суд безпосередньо не сприймав під час судового засідання.
При цьому під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , зазначила, що ОСОБА_28 постійно носив із собою зброю, та міг іноді залиши її в неї вдома.
Разом з тим, дані покази свідка ОСОБА_17 повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 та ОСОБА_18 , які зазначили, що в той момент, як вони бачили вказаного чоловіка на ім`я ОСОБА_28 у будинку чи у дворі, жодного разу не бачили при ньому будь-якої зброї.
Суд приймає до уваги такі показання свідків, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч, повністю узгоджуються між собою.
Тому, суд вважає, що свідок ОСОБА_17 надала показання, в цій частині, з метою введення суду в оману, з метою уникнення колишнім чоловіком відповідальності.
Також, під час допиту свідок ОСОБА_17 не повідомила будь-яких точних та достовірних відомостей про свого хлопця, окрім прізвища, ім`я та по-батькові, та те, що він працює в якихось правоохоронних органах. При цьому дана інформація відома їй виключно з його слів, оскільки жодних документів, що посвідчують його особу, або підтверджували б його місце роботи остання ніколи не бачила. При цьому, місце його знаходження та засоби зв`язку з ним їй невідомо. Жодного разу після цієї події вона його не бачила та не спілкувалася з ним. Зазначені обставини не дають можливості переконатися у існуванні такої особи взагалі.
Крім того, факт того, що свідок ОСОБА_17 , після того як в її будинку знайшли пістолет та бойові набої, які, ніби то з її слів, належали її хлопцеві, який після цього не виходив з нею на зв`язок та вона жодного разу його більше не бачила не звернулася до працівників поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо незаконного зберігання зброї в її будинку, свідчить про надуманість та недостовірність показань свідка ОСОБА_17 в цій частині.
З вище викладеного слідує, що будь-які докази з боку сторони захисту, крім слів свідка ОСОБА_17 , що виявлені в її будинку пістолет та бойові набої належать її хлопцеві з яким вона на той момент зустрічалася ОСОБА_27 , по справі відсутні. Свідок ОСОБА_17 також не змогла пояснити, чому вона під час обшуку не повідомила працівникам поліції, що виявлені пістолет та набої належать її хлопцеві ОСОБА_27 , зазначивши, що ці речі є власністю її колишнього чоловіка, що також ставить під сумнів її показання в цій частині.
Ці обставини в сукупності свідчать про те, що показання свідка ОСОБА_17 , у частині того, що виявлені в її будинку пістолет та бойові набої, належать ОСОБА_56 , і що вона повідомила працівникам поліції під час обшуку про те, що дані речі належать її колишньому чоловікові, оскільки їй так сказав по телефону ОСОБА_57 , якому вона зателефонувала, як тільки знайшли ці речі, а також у зв`язку з психологічним тиском на неї з боку працівників поліції, є надуманими, нелогічними та не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами, що викликає сумнів в їх правдивості, а тому суд вважає, що вони були дані нею на ґрунті особистих відносин між нею та обвинуваченим, який являється її колишнім чоловіком та в них є спільна дитина, та її зацікавленості в результаті щодо невинуватості у вчиненні злочину саме ОСОБА_12 .
Також, суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_12 , в частині того, що під час того як за його участю знімали передачу, яка була розміщена в глобальній мережі Інтернет, він повідомляв про наявність в нього в будинку пістолета системи "Фломбер", який не являється вогнепальною зброєю, оскільки його показання заперечуються даними, які містяться у протоколі огляду (перегляду відеозображення) від 21.12.2016 р. відеозображення, яке було розміщене на сайті відеохостингу "YouTube" за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", в якому зафіксовано, що ОСОБА_12 коментуючи статтю в глобальній мережі Інтернет щодо викриття злочинної групи (скриншоти № 2-4), розповідає, що в нього в будинку правоохоронні органи знайшли вогнепальну зброю - пістолет, та відеозаписом на диску, який є додатком до даного протоколу, де з 04 хв. 50 сек. по 05 хв. 00 сек. чітко зафіксовано, що ОСОБА_12 розповідає про те, що в нього в будинку виявлено пістолет, а на 04 хв. 49 сек. ОСОБА_12 зазначає про вогнепальну зброю. Згідно ж висновку експерта від 15.11.2016 року №1075, представлений на дослідження пістолет, що було виявлено при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 , належить до нарізної короткоствольної вогнепальної зброї, є пістолетом Макарова "ПМ" калібру 9x18 ПМ. Надані на дослідження 136 патронів є 9 мм. пістолетними патронами зразка 1951 року, виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби.
При цьому, під час допиту обвинуваченого в судовому засіданні, останній підтвердив, що він дійсно знімався у передачі, в якій обговорювали питання з приводу лісу на Трахтемирівському півострові, в ході якої він розповідав про виявлену в нього вдома зброю, надавши достатній об`єм інформації, яка, майже повністю, співпала щодо хронології події та відповідної деталізації з прив`язкою до часу та місця, із тією інформацією, яку він розповідав у передачі, крім одного виду зброї. Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що розповідав про пістолет системи "Фломбер", а під час виступу в передачі про вогнепальну зброю. Тобто, обвинувачений ОСОБА_12 визнає та не заперечує ту обставину, що під час його зйомки у вищезазначеній передачі, яка була розміщена у глобальній мережі Інтернет, він розповідав про те, що в нього вдома була вилучена зброя, яка належить йому.
Разом з тим, твердження обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він розповідав на вищезазначеному відеозаписі під час зйомки у даній передачі про виявлений у його будинку пістолет системи "Фломбер", суд розцінює як непереконливі та не бере їх до уваги, оскільки вони суперечать дослідженим у судовому засіданні доказам.
Як вбачається з копії протоколу обшуку від 15.11.2016 року ОСОБА_17 на запитання слідчого, чи знає вона кому належить виявлені в неї в будинку речі, а саме пістолет та набої, відповіла, що вказані речі є власністю її колишнього чоловіка ОСОБА_43 ( ОСОБА_12 ), та він ними особисто користувався.
В ході судового розгляду було встановлено об`єктивність фіксації фактів у вказаному протоколі, а також те, що під час цієї слідчої дії ОСОБА_17 добровільно відповідала на питання слідчого і тиск на неї не чинився. Зазначена слідча дія проведена відповідно до вимог Кримінального процесуального Кодексу, підстав сумніватися у їх правдивості немає, тим більше, що це були початкові пояснення ОСОБА_17 , які надавались нею самостійно та безпосередньо на місці події, того ж дня, відразу після виявлення в її будинку пістолета та набоїв, і вони найбільш об`єктивно відображають обставини, що відбулися. Це свідчить про те, що пояснення ОСОБА_17 , які містяться у протоколі обшуку від 15.11.2016 року, є правдивими та такими, що відповідають дійсності, у зв`язку з чим суд визнає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку.
Досліджуючи вищевказані докази, суд приходить до висновку, що 15.11.2016 року під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_2 , працівниками поліції було вилучено та виявлено нарізну вогнепальну короткоствольну зброю - пістолет Макарова "ПМ", калібру 9x18 мм. та 136 бойових припасів - пістолетних патронів калібру 9 мм., які належали ОСОБА_12 , що останній зберігав без установленого законом дозволу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що в нього ніколи не було вогнепальної зброї та вилучена вищезазначена вогнепальна збою та бойові припаси, в будинку АДРЕСА_2 , йому не належить, не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи, які підтверджуються всіма зібраними у справі доказами. У зв`язку з чим, показання обвинуваченого, в цій частині, суд оцінює критично.
Крім того, не заслуговують на увагу і посилання обвинуваченого на те, що на момент проведення обшуку, тобто станом на 15.11.2016 р. він проживав саме за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки такі твердження жодним доказом не підтверджені.
В той же час, як вбачається з протоколу огляду (перегляду відеозображення) від 21.12.2016 р., а також із відеозапису, на диску, який є додатком до даного протоколу, ОСОБА_12 зазначив, що вогнепальну зброю вилучили саме в нього вдома. При цьому під час допиту в судовому засіданні обвинувачений не заперечував того факту, що під час його зйомки в передачі він розповідав працівникам ЗМІ про пістолет, який знаходився в нього вдома.
Відповідно до протоколу обшуку від 15.11.2016 р. пістолет Макарова "ПМ" калібру 9x18 ПМ. та набої вилучені в будинку АДРЕСА_2 . Це в свою чергу свідчить про те, що у вищезазначеному відеозаписі ОСОБА_12 розповідав саме про даний будинок.
Таким чином, оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши свідків запропонованих стороною обвинувачення та стороною захисту, дослідивши запропоновані докази, висновки експертиз, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
З цього приводу, суд також критично оцінює клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими.
В той же час, суд не приймає до уваги вищезазначені твердження сторони захисту, виходячи із наступного.
Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом", дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
За змістом постанови Верховного Суду України від 09.06.2016 року в справі № 5-360/кс 15, слідує, що Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України.
Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд зауважує, що отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої цієї статті в редакції від 13 квітня 2012 року дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
При цьому в ч. 7 ст. 236 КПК України серед іншого закріплено, що предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
Під час проведення даного обшуку, серед іншого, було виявлено та вилучено: предмет схожий на пістолет "Макарова" чорного кольору з коричневою рукояткою, серійний номер " НОМЕР_1 ", два магазина до вказаного пістолета повністю заряджені бойовими набоями у кількості 16 штук, калібр 9 мм., золотистого кольору, а також 6 коробок з набоями по 16 штук в кожній коробці, загальною кількістю 96 штук, золотистого кольору, калібр 9 мм., та 33 набої, золотистого кольору, калібр 9 мм.
У статті 217 КПК України закріплено підстави для об`єднання та виділення матеріалів досудового розслідування. Відповідно до коментованої даної статті, досудове розслідування здійснюється за кожним фактом виявлення кримінального правопорушення і відомості про таке розслідування вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Об`єднання матеріалів досудового розслідування необхідно вважати доцільним, якщо в результаті об`єднання в одне кримінальне провадження матеріалів кількох досудових розслідувань досягається можливість забезпечення повноти й об`єктивності дослідження обставин вчиненого злочину чи злочинів або кримінальних проступків, правильного визначення ролі і ступеня вини кожного із учасників кримінального правопорушення.
При цьому, слід зазначити, що підстави об`єднання матеріалів досудового розслідування не передбачають їх поширювального тлумачення. Випадки об`єднання матеріалів досудового розслідування за різними злочинами з мотиву практичної доцільності на підставах, що прямо не вказані у законі, треба вважати такими, що суперечать принципу законності. Вчиненні різними особами кількох злочинів без ознак співучасті в одному й тому ж місці або стосовно одних і тих само потерпілих не створює підстав для об`єднання в одному кримінальному провадженні матеріалів досудового розслідування за цими злочинами. Прийняття рішення щодо об`єднання матеріалів досудового розслідування передбачає необхідність ретельної оцінки ймовірних наслідків цієї дії.
Таким чином із змісту ст. 217 КПК України слідує, що дана стаття передбачає можливість, а не обов`язковість прийняття прокурором рішення про об`єднання матеріалів кількох досудових розслідувань в одне в разі виявлення вказаних у ч. 1 ст. 217 КПК України для цього підстав. Отже, положеннями даної статті передбачено право прокурора, а не обов`язок прийняти рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування.
Належить також зауважити, в контексті посилань при цьому сторони захисту на положення ст. 84 КПК України, що відсутність цієї постанови є доказом неналежності та недопустимості згаданого вище протоколу обшуку від 15.11.2016 р., то сама по собі постанова слідчого, тобто процесуальне рішення, доказом у кримінальному провадженні, в значенні ст. 84 КПК України, бути не може, бо доказ, відповідно до вказаної процесуальної норми, це фактичні дані, отримані в передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, хоча й може мати значення при оцінці допустимості доказу, зафіксованого в протоколі обшуку.
При цьому, суд враховує заперечення захисника ОСОБА_14 , зазначені під час виступу в судових дебатах, про те, що надані стороною обвинувачення рапорти носять інформативний характер, являють собою доповідну записку, та не є формою прийняття слідчим, прокурором процесуального рішення в кримінальному провадженні, але не погоджується з ним в тому, що вони не є доказами. Так, відповідно до ст. 99 КПК України документи можуть бути доказами у кримінальному провадженні. Звичайно, враховуючи специфічний характер цих документів, які створюються службовими особами в процесі правоохоронної діяльності, суд має враховувати, що вони являються офіційним повідомленням про що-небудь керівництву, можуть містити суб`єктивні оціночні судження цих осіб, а тому кожен із них, взятий окремо, має оцінюватися критично. Проте, якщо інформація, яка в них міститься підтверджується та доповнюється сукупністю інших доказів, суд не може ігнорувати ці документи. Таким чином, суд відхиляє заперечення адвоката ОСОБА_14 щодо недопустимості цих доказів.
При цьому, за результатами дослідження в якості доказу копії протоколу обшуку від 15 листопада 2016 року, проведеного слідчим Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_20 , на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2016 р., за адресою: АДРЕСА_2 , судом встановлено, що протокол містить дані про адресу, час проведення, учасників слідчої дії. Зокрема, в ньому зазначено, що обшук проводився за участю власника будинку ОСОБА_17 , інших осіб: ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , яким у відповідності до вимог КПК України, роз`яснені їх права та обов`язки; у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , яким згідно ст.ст. 11,13, 15, 223 КПК України роз`яснені їх права і обов`язки. Протокол містить інформацію про застосування технічних засобів фіксації і його характеристики, відомості про те, що ОСОБА_17 пред`явлено ухвалу слідчого судді про проведення обшуку, запропоновано видати речі зазначені в ухвалі. В протоколі вказано в тому числі про те, що під час обшуку у на другому поверсі, у спальній кімнаті, яка знаходиться з правої сторони від сходів, у верхній шухляді тумбочки білого кольору, яка стоїть зліва від ліжка, було виявлено та вилучено: предмет схожий на пістолет "Макарова" чорного кольору з коричневою рукояткою, серійний номер " НОМЕР_1 ", та два магазина до вказаного пістолета повністю заряджені бойовими набоями у кількості 16 штук, калібр 9 мм., золотистого кольору, а також у гардеробній, яка знаходиться в тій же кімнаті, у пакеті чорного кольору, який лежав на другій полці знизу, з правого боку від входу, виявлено та вилучено: 6 коробок з набоями по 16 штук в кожній коробці, загальною кількістю 96 штук, золотистого кольору, калібр 9 мм., та 33 набої, золотистого кольору, калібр 9 мм. Всі переховані в протоколі речі в присутності понятих були поміщені в поліетиленові пакети, прошиті ниткою, опечатані та засвідчені підписами понятих. Виявлені предмети пред`явлені понятим і іншим учасникам, присутнім при обшуку. Протокол прочитаний вголос, зауважень учасників обшуку і понятих не надходило. Протокол містить підписи особи, в приміщенні якої проводився обшук, тобто ОСОБА_17 , понятих, присутніх при обшуку приміщення, і учасників обшуку.
Разом з тим, твердження сторони захисту з приводу того, що слідчим Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_20 власниці будинку ОСОБА_17 не було роз`яснено жодного процесуального права, не надано можливості їй запросити захисника, а також що на ОСОБА_17 в ході проведення обшуку здійснювався тиск з боку правоохоронних органів, суд не бере до уваги, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище.
Крім того, посилання адвоката ОСОБА_14 на те, що тиск на ОСОБА_17 здійснювався, в той проміжок часу, коли відеофіксація не здійснювалася, судом не сприймається, оскільки із запису, який був розпочатий після розриву у часі вбачається, що обстановка у місці проведення обшуку спокійна, ОСОБА_17 не схвильована, поводить себе нормально та не висловлює будь-яких претензій.
Стосовно доводів захисника ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_17 не було роз`яснено, що остання має право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
На момент обшуку і складання протоколу ОСОБА_17 ще не мала процесуального статусу - свідка, що знайшло своє відображення у протоколі обшуку. Жодних зауважень, доповнень та пропозицій після складання протоколу від учасників обшуку, у тому числі, і ОСОБА_17 не надходило, що підтверджується їх підписами.
Відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК України перед початком виконанням ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія.
Дані вимоги КПК України були дотримані в повному обсязі, а саме перед початком виконання ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_41 від 10.11.2016 р., вона була проголошена слідчим Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_20 в присутності ОСОБА_17 власниці будинку, та вручено їй її копію, про що свідчить підпис ОСОБА_17 , який міститься у протоколі обшуку від 15.11.2016 р., відеозапис проведення обшуку, а також підтверджено показаннями свідка ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_20 , наданими ними під час допиту в судовому засіданні.
Частиною 8 ст. 236 КПК України передбачено право осіб, які присутні під час проведення обшуку, робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Жодних заяв від осіб, які були присутні під час проведення обшуку, не надходило.
Вимоги ст.ст. 234, 236, КПК України, які регламентують проведення процедури обшуку, не передбачають роз`яснення особі, якій належить житло, і у якому проводиться обшук, положення ст. 63 Конституції України.
При цьому, суд звертає увагу, на те, що нормами чинного КПК України не заборонено, в ході проведення слідчої дії обшук, ставити питання власнику житла чи іншого володіння, щодо виявлених речей та документів. Такі пояснення не являються показаннями свідка, в розумінні статті 95 КПК України, оскільки стосуються виключно обставин, які підлягають з`ясуванню для досягнення й забезпечення завдань, що стоять перед обшуком.
Так, під час проведення обшуку ОСОБА_17 , давала пояснення правоохоронним органам, відповідаючи на їх питання, виключно з приводу відшуканих в її будинку речей, які вилучені з обігу. Це в свою чергу свідчить про те, що під час проведення обшуку 15.11.2016 р. за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками правоохоронних органів слідча дія допит свідка ОСОБА_17 не проводилися.
З огляду на вищевикладене, доводи сторони захисту, з приводу того, що ОСОБА_17 під час обшуку мала статус свідка, не відповідає положенням КПК України, оскільки не знайшли свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження та повністю спростовані дослідженими судом доказами.
За вказаних обставин, суд не вбачає порушення права ОСОБА_17 , яка на час проведення обшуку не мала процесуального статусу свідку, та її допит відповідно до положень ст. 224 КПК України, слідчим не проводився.
Також відповідно до ч. 1 ст. 236 КК України для участі в проведенні обшуку може бути запрошений захисник, що не є обов`язком слідчого.
На думку суду, зміст протоколу обшуку відповідає положенням ст. ст. 104, 223, 236 КПК України, права ОСОБА_17 як особи, яка володіє житлом, в якому проводився обшук, не були порушені, оскільки відповідно до вимог ст. 236 КПК України їй вручено копію ухвали слідчого судді про обшук, примірник протоколу обшуку, відповідно до якого вона розписався, що отримала даний протокол та ніяких зауважень від неї не надходило.
Крім того, не заслуговують на увагу і твердження адвоката ОСОБА_14 з приводу того, що технічний запис, який проводився під час обшуку від 15.11.2016 р., є неповним, оскільки запис не проводився безперервно, що є однією із підстав для визнання процесуальної дії, результати, якої зафіксовано в протоколі обшуку від 15.11.2016 р., недопустимим доказом, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. В частині 2 ст. 107 КПК України про застосування технічних засобів фіксування процесуальної дії заздалегідь повідомляються особи, які беруть участь у процесуальній дії.
При цьому відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України (в редакції від 08.10.2016 р.) при обшуку слідчий, прокурор, серед іншого має право проводити відеозапис. Разом з тим, вимоги, що відеозапис має відбуватися безперервно в КПК України (в редакції від 08.10.2016 р.) не закріплено. Розрив у часі запису між його окремими частинами не визнається порушенням будь-яких нормативних документів.
Як вбачається з копії протоколу обшуку від 15.11.2016 р. клопотань від осіб, які брали участь у проведенні обшуку не надходило. Це свідчить про те, що рішення про фіксацію проведення обшуку за допомогою технічних засобів було прийнято самостійно слідчим. При цьому, на виконання вимог ч. 2 ст. 107 КПК України слідчим Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_20 особам, які беруть участь у проведенні обшуку роз`яснено вимоги про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання, а саме відеофіксація на відеокамеру "Cannon PS 2275".
Так, допитаний у судовому засіданні в якості свідка слідчий Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_20 показав, що до початку проведення обшуку, ним було роз`яснено, що під час обшуку буде здійснювати відеофіксація за допомогою технічних засобів Однак, відеофіксація обшуку здійснювалася частково, оскільки обшук тривав достатнього довгий період часу, а тому технічної можливості здійснювати повністю відеозйомку не було.
Такі показання свідка ОСОБА_20 повністю узгоджуються з показаннями, наданими під час допиту в судовому засіданні, свідком ОСОБА_21 , в яких останній підтвердив, що під час обшуку здійснювалася часткова відеофіксація, оскільки камеру виключали для того, щоб її підзарядити; а також даними, які містяться у протоколі обшуку будинку АДРЕСА_2 від 15.11.2016 р., з якого вбачається, що в ньому містяться особисті підписи понятих та інших учасників даної слідчої дії, якими вони засвідчили їх дійсну участь у вказаній слідчій дії, підтвердили правильність, законність та непорушність процедури проведення даної слідчої дії, а також повноту та послідовність внесення відомостей в протокол, складений за її результати, без будь-яких зауважень та заперечень.
З огляду на вищевикладене, факт, того, що під час проведення обшуку здійснювалася часткова відеофіксація, не суперечить вимогам КПК України, а тому не вказує на недопустимість чи недостовірність даного відеозапису, оскільки в судовому засіданні учасники цієї слідчої дії поняті ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , під час допиту їх в якості свідків, підтвердили факт здійснення відеофіксації слідчої дії обшуку.
Крім того, в подальшому слідчим Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_47 було проведено слідчу дію огляд відеофайлів, які знаходяться на оптичному DVD-R диску, отриманих в ході здійснення відеофіксації під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , від 18.12.2016 р., з додатком до даного протоколу, в ході якої підтверджено зазначені в протоколі відомості щодо обставин проведення обшуку.
Суд також звертає увагу на те, що ні обвинуваченим, ні його захисником не оспорена достовірність тих даних, які встановлюються за допомогою цього запису, а сутність і якість запису дають можливість встановити час коли він здійснювався, унікально ідентифікувати осіб, які приймали участь у проведенні обшуку, зокрема понятих та власницю будинку ОСОБА_17 . У зв`язку із викладеним, суд приймає зазначений доказ.
Ці обставини свідчать про те, що обшук, проведений в будинку АДРЕСА_2 . 15.11.2016 р., із дотриманням вимог КПК України, та за результатами проведення даної слідчої дії, належним чином зафіксовано відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на викладене та з урахуванням вимог ст. 87 КПК України, підстав для визнання доказів, зібраних під час проведення зазначеного вище обшуку, не встановлено. У зв`язку з чим, доводи захисника про порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України при проведенні обшуку є такими, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження, тому, на думку суду, доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.
Так, саме в ході проведення обшуку 15.11.2016 р., на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_41 від 10.11.2016 р., за адресою: АДРЕСА_2 , серед іншого було вилучено: предмет схожий на пістолет "Макарова", серійний номер " НОМЕР_1 ", два магазина до вказаного пістолета повністю заряджені бойовими набоями у кількості 16 штук, калібр 9 мм., 6 коробок з набоями по 16 штук в кожній коробці, загальною кількістю 96 штук, калібр 9 мм., та 33 набої, калібр 9 мм. Дані предмети були вилучені слідчим, у порядку ч. 7 ст. 236 КПК України, як предмети, які вилучені законом із обігу.
Крім того, суд відхиляє заперечення адвоката ОСОБА_14 щодо недопустимості відеозображення, яке було розміщене на сайті відеохостингу "YouTube" за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", які ґрунтувалися на тому, що даний доказ вилучений з порушенням законодавчо визначеного порядку виділення матеріалів кримінального провадження. При цьому суд виходить із того, що прокурором, в ході судового розгляду даного кримінального провадження, були надані рапорт слідчого Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_40 та постанову слідчого Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_40 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 21.12.2016 р.
Так, в частині 2 ст. 93 КПК України міститься широкий обсяг повноважень сторони обвинувачення щодо збирання доказів у кримінальному провадженні. Відповідно до положень зазначеної норми сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Отже спосіб отримання слідчим відеозображення, розміщеного на в глобальний мережі Інтернет, а саме на сайті відеохостингу "YouTube" за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 " шляхом пошуку та його виявлення в глобальній мережі Інтернет, відповідає чинному кримінальному процесуальному закону.
Отримання запису з офіційно сайту, який є загальнодоступним для всіх користувачів глобальної мережі Інтернет, перегляд цього запису з метою відшукання потрібної інформації не вимагає будь-якого попереднього отримання дозволу слідчого судді, отже і в цій частині вимоги процесуального законодавства дотримані. Зазначені обставини свідчать про те, що дане відеозображення було отримано слідчим в порядку визначеному ч. 2 ст. 93 КПК України.
В подальшому слідчим Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_47 було проведено слідчу дію огляд відеозображення, яке було розміщене на сайті відеохостингу "YouTube" за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", за результатами якої було складено протокол огляду (перегляду відеозображення) від 21.12.2016 р., та встановлено, що на даному відео зображений підозрюваний ОСОБА_12 , який розповідає про себе та коментує статтю в глобальній мережі Інтернет щодо викриття злочинної групи. В ході цього огляду зроблено відповідні скріншоти.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводить огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
У п. 1 ч. 1 ст. 103 КПК України закріплено, що процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися у протоколі. Відповідно до ч. 1 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.
Так, слідчим Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_47 було складено протокол огляду від 21.12.2016 р. за результатами проведення слідчої (розшукової) дії огляд. Процедура огляду була дотримана, відповідала положенням статті 237 КПК України, та належним чином зафіксувала відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання недопустимим доказом протоколу огляду від 21.12.2016 р., та диску, який є додатком до даного протоколу, на якому знаходиться вищезазначене відео зображення, а також похідної від нього постанови слідчого Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_40 21.12.2016 р. про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку і відповідають вимогам ст. ст. 85-86 КПК України.
В ході судового розгляду, суд, шляхом перегляду відеозапису, який міститься на CD-R диск марки "Videx" оранжевого кольору, додаток до протоколу огляду відеозображення від 21.12.2016 р., під назвою "Меня обвиняют в создании ОПГ" (т.2 а.с.152), безпосередньо переконався у правильності відомостей, викладених у згаданому протоколі огляду та їх відповідності відеозапису.
При цьому, під час допиту обвинуваченого ОСОБА_12 , що після проведення в його будинку обшуку, за його участю знімали передачу з приводу лісу на Трахтемирівському півострові, в ході якої він розповідав працівникам ЗМІ, що в його будинку наявний пістолет системи "Фломбер". Тобто обвинувачений не заперечував правильність відображення викладених відомостей, в частині того, що він дійсно знімався в передачі, яка було розміщена в глобальній мережі Інтернет, де він коментував певні події.
Суд також звертає увагу на те, що ні обвинуваченим, ні захисником не оспорювалася достовірність тих даних, які встановлюються за допомогою цього запису. При цьому мається на увазі також, що під час досудового розслідування, при відкритті стороні захисту матеріалів кримінального провадження сторона захисту питання автентичності походження вищезазначеного відеозапису, не ставила.
За таких обставин суд вважає, що вказаний доказ є належним, допустимим, достовірним, а доводи сторони захисту про його недопустимість відхиляє як такі, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та чинному КПК України.
Процесуальні підстави для визнання інших доказів недопустимими, враховуючи докази та обставини відповідно досліджені та встановлені в ході судового розгляду, відсутні.
Таким чином, порушень КПК України, які б вплинули на правильність висновків суду на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, не встановлено.
При цьому, відсутність генетичних слідів обвинуваченого ОСОБА_12 на спусковому гачку з дужкою, запобіжника та курка на пістолеті, виявлено та вилученого під час проведення обшуку 15.11.2016 р., не є безумовною підставою для виправдання обвинуваченого, оскільки факт незаконного придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів ОСОБА_12 , достатньо підтверджується іншими належними, допустимими та достовірними доказами, аналіз яких наведено вище.
Крім того, безпідставними суд визнає доводи адвоката ОСОБА_61 , в частині невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України обвинувального акта щодо ОСОБА_12 , з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 і реєстр матеріалів досудового розслідування складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстави для повернення такого обвинувального акту, в порядку передбаченому п. 3 ч. 3 ст.291 КПК України під час підготовчого судового засідання, були відсутні.
При цьому, за результатами досудового розслідування кримінального провадження, з врахуванням категорії кримінального правопорушення, не визнання ОСОБА_12 своєї вини та будь-якого сприяння останнього у розкритті злочину, є очевидними причинами неможливості органом досудового розслідування встановити точний день та час, а також місце придбання обвинуваченим ОСОБА_12 нарізної вогнепальної короткоствольної зброї пістолета Макарова "ПМ", калібру 9х18 мм. та 136 бойових припасів, а саме пістолетних патронів калібру 9 мм.
Проте, не встановлення зазначених фактів за наведених причин, не були процесуальною перешкодою для пред`явлення ОСОБА_12 відповідного обвинувачення з приводу обставин виявлених безпосередньо шляхом розкриття кримінального правопорушення. Встановлені органом досудового розслідування таким чином фактичні обставини вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, з достатньою повнотою, як формулювання обвинувачення, наведені в обвинувальному акті, містять усі необхідні вимоги, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, як передбачено ст. 91 КПК України, та мають відповідну правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність - ч.1 ст. 263 КК України.
У зв`язку з викладеним, твердження захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_14 про порушення під час досудового розслідування процесуальних вимог щодо доказування, передбачених ст. 91-94 КПК України є необґрунтованими.
Також, суд не бере до уваги доводи адвоката ОСОБА_14 з приводу того, що неправомірних дій сторони обвинувачення, що полягають у зміні формулювання обвинувачення у судовому засіданні 31.05.2018 р., оскільки така зміна відбулася не з підстав, визначених ч. 1 ст. 338 КПК України, а у зв`язку з неналежним процесуальним керівництвом на етапі досудового розслідування, оскільки вони є необґрунтованими.
Так, з матеріалів кримінального провадження також слідує, що представлення прокурором під час судового розгляду обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням від 30.05.2018, було обумовлено лише уточненням фактичних обставин кримінального правопорушення, у зв`язку із встановленням нових фактичних обставин кримінального правопорушення, що, всупереч твердженням сторони захисту, не суперечить вимогам ст. 338 КПК України, не дивлячись на те, що формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій ОСОБА_12 залишились незмінними у порівнянні зі змістом попереднього акту.
Крім того, суд не надає будь-якої оцінки показанням свідка ОСОБА_62 , про які зазначено адвокатом ОСОБА_14 під час виступу в судових дебатах, оскільки стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені не заявлялося клопотання про допит свідка ОСОБА_62 , крім того, останній не заявлений стороною захисту, та судом він безпосередньо не допитувався.
Отже, застосовуючи указаний стандарт доказування в цій справі, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зокрема, не дивлячись на те, що деякі із наданих стороною обвинувачення доказів (рапорти, відеозображення, розміщене в глобальній мережі Інтернет) взятих окремо один від одного, можна було б поставити під сумнів посилаючись, наприклад, на те, що рапорти не є формою прийняття слідчим, прокурором процесуального рішення у кримінальному провадження, чи постановочні зйомки (щодо коментарів ОСОБА_12 у глобальний мережі Інтернет під назвою "Меня обвиняют в создании ОПГ"), у своїй сукупності всі докази як фрагменти мозаїки утворюють цілісну картину того, що відбулося насправді. За таких обставин суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, за яким йому пред`явлено обвинувачення, є доведеною "поза розумним сумнівом".
За таких обставин, аналіз досліджених судом доказів по справі в їх сукупності, переконує суд у тому, що показання обвинуваченого ОСОБА_12 , дані ним у ході судового розгляду, щодо непричетності до інкримінованого йому злочину, надані ним з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
З цього приводу, суд звертає увагу, що дії ОСОБА_12 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу (незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами).
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною, оскільки склад відповідного злочину доведений стороною обвинувачення в суді.
Як роз`яснено в п. 4, 5 ППВСУ "Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами" № 3 від 26.04.2002 р. до вогнепальної зброї, яка є предметом злочинів, передбачених статтями 262-264, 410 КК України, належать усі види бойової, спортивної, нарізної мисливської зброї, як серійно виготовленої, так і саморобної чи переробленої, для проведення пострілу з якої використовується сила тиску газів, що утворюється при згоранні вибухової речовини (пороху або інших спеціальних горючих сумішей). Бойовими припасами визнаються патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійські снаряди, бомби, міни, гранати, бойові частини ракет і торпед та інші вироби в зібраному вигляді, споряджені вибуховою речовиною і призначені для стрільби з вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху.
З урахуванням вказаних роз`яснень, а також наявного у матеріалах кримінального провадження висновку експерта № 1075 від 15.11.2016 р., судом встановлено, що виявлені та вилучені під час обшуку в будинку АДРЕСА_2 , а саме предмет схожий на пістолет, належить до нарізної короткоствольної вогнепальної зброї, є пістолетом Макарова "ПМ" калібру 9x18 ПМ, придатний до стрільби; 136 патронів являються боєприпасами, оскільки призначені для проведення пострілів з пістолета - нарізної короткоствольної вогнепальної зброї калібру 9 мм та придатні до стрільби.
Так, у відповідності до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Норма ст. 263 КК України є субсидіарною і для розуміння незаконності поводження зі зброєю, вимагає аналізу відповідного закону. При цьому поняття "закон", яке використав законодавець, має розширене тлумачення і включає в себе законодавство у цілому, в тому числі нормативні акти, що регулюють відповідні правовідносини, порушення яких утворює об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України .
Підстави та порядок отримання дозволів на зберігання вогнепальної зброї визначено Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 року, а також Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року.
Відповідно до вказаних нормативних актів видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю, бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС.
Як слідує з роз`яснень, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами", під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладко ствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при собі, а в обраному нею місці. Незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладко ствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані із їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.
Як встановлено судом, ОСОБА_12 всупереч передбаченому законом порядку придбав нарізну вогнепальну короткоствольну зброю - пістолет Макарова "ПМ", калібру 9x18 мм. та 136 бойових припасів пістолетних патронів калібру 9 мм., які в подальшому, без відповідного дозволу зберігав в будинку АДРЕСА_2 . Це означає, що дії ОСОБА_12 мають ознаку незаконності. Обвинуваченому це було відомо, він усвідомлював суспільно небезпечний характер власних дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки, але бажав їх настання. Це підтверджує наявність в діях ОСОБА_12 виключно прямого умислу. Вчинене ним кримінальне правопорушення є закінченим. Його умисні злочинні діяння, що виразились в незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, містять всі ознаки складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_12 , повинен бути засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України, за незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу (незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами).
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_12 вчинив умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачений раніше не судимий, має місце реєстрації, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем реєстрації не перебуває, неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, з вищою освітою, офіційного працевлаштований, а саме працює на посаді начальника відділу розробок в ТОВ "ЛК КОМ". Ці обставини позитивно характеризують його особу.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, а саме, що результаті протиправних дій обвинуваченого не заподіяно шкоди як громадянам так і суспільним інтересам, період часу, який пройшов з часу придбання обвинуваченим вогнепальної зброї до її вилучення співробітниками поліції, характеристику та кількість вогнепальної зброї і бойових набоїв, яка є предметом кримінального правопорушення.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 263 КК України, але не на максимальний строк.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.
В той же час, підстав для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
З урахуванням викладеного вище, конкретних обставин вчинення злочину, даних про особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку, його ставлення до вчиненого, а також відсутності тяжких наслідків від дій обвинуваченого, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_12 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в два роки з визначенням відповідних обов`язків судом (ч.1 ст. 76 КК України).
Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 22 579 грн. 24 коп., що є документально підтвердженим за матеріалами судової справи.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання слід залишити ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-69, 75, 76, ч. 1 ст. 263 КК України, суд, -
ОСОБА_12 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_12 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком суду законної сили залишити попередній особисте зобов`язання, з відповідними обов`язками, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та необхідність виїзду за кордон.
Після набрання вироком законної сили, внесену ОСОБА_12 заставу в сумі 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) гривень, на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва, на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2016 р., повернути ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Речові докази, після набрання вироком суду законної сили: пістолет "ПМ" № НОМЕР_1 , 2 магазини, протирку ствола, 4 демонтовані патрони, 10 стріляних гільз, 122 пістолетних патрона 9х18 ПМ, картонну коробку, блакитний пакет з биркою, які запаковані в пакет "Експертна служба МВС України № 3142519"; змиви з: рукоятки пістолета "ПМ" № НОМЕР_1 , з двох магазинів, зі спускового гачка з дужкою, з запобіжника та курка, які вилучено до 5 (п`яти) білих паперових конвертів окремо, які опечатано печаткою "Для пакетів" Дарницького УП ГУНП у м. Києві; зразок букального епітелію, який упакований до світло-коричневого паперового конверта та опечатаний печаткою "Для пакетів" Дарницького УП ГУНП у м. Києві, що передані на зберігання у камеру схову Дарницького УП ГУПН в м. Києві, - знищити; CD-R диск марки "Videx" оранжевого кольору, з відеозображенням та скриншотами (т.2 а.с.152); оптичний DVD-R диск з відеоматеріалами, отриманими в ході здійснення відеофіксації під час проведення обшуку, який поміщено до поліетиленового файлу без опечатування (т.2 а.с.180), - залишити зберігати в матеріалах судового провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1