Справа № 706/1099/18
УХВАЛА

про застосування примусових заходів медичного характеру

06 серпня 2018 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , законного представника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області кримінальне провадження з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ягубця Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою,неодруженого, непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 296 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_6 30.04.2018 р. близько 20 год. в м. Христинівці, знаходячись в приміщенні залізничного вокзалу станції Христинівка, діючи безпричинно, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, зневажливим ставленням до загальноприйнятих норм поведінки, моральності та добропристойності, що відкрито виразилось у його діях, кулаком руки розбив скло вікна для обслуговування пасажирів квиткової каси, що призвело до тривалої перерви у роботі квиткового касира, до якого висловлювався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, продовжуючи пошкоджувати майно залізничного вокзалу на станції Христинівка, такі хуліганські дії носили тривалий і безперервний характер протягом близько 30 хвилин.
Суд вважає, що скоєння ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, підтверджується доказами, які були досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_7 , квиткового касира залізничного вокзалу ст. Христинівка, про те, що 30.04.2018 р. близько 20 год. ОСОБА_6 , який був у нетверезому стані, підійшов до каси, просив дати сигарет, дати грошей, на відмову і прохання покинути приміщення вокзалу реагував агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, потім почав бити рукою по склопакету каси, долонею розбив його. Після цього вона викликала поліцію. Через такі події каса вокзалу припиняла свою роботу протягом близького години часу. ОСОБА_6 постійно порушує порядок на території вокзалу, двічі розбивав вікно квиткової каси, вскривав собі вени біля каси на її чергуванні, чіпляється до пасажирів, зриває стоп кран дизель поїздів, внаслідок чого викликається поліція та воєнізована охорона. Такі дії ОСОБА_6 вчиняє не тільки на її чергуванні;
- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що його дочка ОСОБА_7 працює квитковим касиром залізничного вокзалу ст. Христинівка. В кінці квітня до нього передзвонила дочка і сказала, що ОСОБА_6 розбив вікно квиткової каси, погрожує їй. Коли він приїхав, ОСОБА_6 не було, приїхала поліція, незабаром появився ОСОБА_6 , який поводився неадекватно, погрожував дочці, що розправиться з нею. У подальшому дочка неодноразово дзвонила до нього, просила допомоги через дії ОСОБА_6 , який дебоширив, перебуваючи в п`яному вигляді;
- протоколом огляду місця події від 30.04.2018 р. приміщення залізничного вокзалу станції Христинівка;
- показаннями особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, ОСОБА_6 про те, що в той день він був дуже п`яний, не міг дійти до дому, щоб проспатись, зайшов на залізничний вокзал. Як інвалід другої групи просив у касира дати квиток на ранковий дизель-поїзд, та сказала, що не може дати. Сигарет у касира не просив, говорив тільки касирові, щоб позичила грошей або дала квиток, лаявся з нею. Вікно розбив тому, що касир на нього не реагувала. До нього викликали поліцію. Шкоди він не наносив. Експертиза визнала його нормальним. Судово-психіатричну комісію він проходив, але не лікувався. Показань для застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру немає. Просив стягнути з нього кошти на відшкодування збитків.

А тому судприходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який вважає, що відносно ОСОБА_6 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, думку законного представника ОСОБА_4 , яка підтримала думку прокурора, думку захисника ОСОБА_5 , який вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки ОСОБА_6 є соціально адекватною людиною, може поводити себе нормально, визнає факт вчинення ним суспільно небезпечного діяння, думку особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, ОСОБА_6 про те, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки підстав для застосування примусових заходів медичного характеру немає, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом підлягає задоволенню, оскільки мало місце суспільно небезпечне діяння, а саме, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке було вчинене ОСОБА_6 в стані неосудності, який в момент вчинення суспільно небезпечного діяння не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 249 від 03.07.2018 р. у ОСОБА_6 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій, та на теперішній час наявне хронічне психічне захворювання у формі органічного ураження головного мозку (патологія раннього періоду розвитку) з вираженими особистісними психопатоподібними розладами, проявами інтелектуальної недостатності, психоорганічного синдрому, ускладненого алкоголізацією з повною соціальною дезадаптацією, через що він не міг і не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може приймати участь у слідчих діях і судовому процесі, і за своїм психічним станом на теперішній час через відмічені в клінічній картині грубі психопатоподібні розлади, прояви розгальмованості, схильність до порушення режиму утримання, неодноразові прояви агресії і ауто-агресії, прояви інтелектуальної недостатності, некритичності, що становить активний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння ОСОБА_6 суспільно небезпечних дій, він потребує госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом і лікування у примусовому порядку.
У зв`язку з наявністю у ОСОБА_6 клінічних ознак активного типу суспільної небезпеки відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Суд вважає, що до ОСОБА_6 повинні бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 94 КК України така госпіталізація може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду. А ОСОБА_6 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі з посиленим наглядом та лікування у примусовому порядку.

Цивільний позов ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов підтверджується доказами у справі, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_7 , показаннями особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події.

Тому з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» необхідно стягнути 384 грн. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Керуючись ст.ст. 128 ч. 1, 512, 513 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ягубця Христинівського району Черкаської області, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленимнаглядом за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Цивільний позов публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» 384 (триста вісімдесят чотири) грн. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1