Справа № 373/184/18
Провадження № 1-кп/359/349/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000238, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2017 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комсомольське Павловського району Алтайського краю Росія, одруженого, маючого на утриманні непрацездатних осіб, з середньою освітою, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця за контрактом, учасника антитерористичної операції, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -
у скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення злочини, передбачені ч.4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа, та ч.3 ст. 410 КК України заволодіння військовослужбовцем іншим військовим майном шляхом шахрайства.

Так, молодший сержант ОСОБА_8 , будучи обізнаним про те, що грошове забезпечення військовослужбовців визначається, зокрема, від посади та військового звання, а первинне військове звання молодшого лейтенанта присвоюється особам, які, серед іншого, мають вищу освіту, реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок військового майна отримав від невстановленої особи завідомо підроблений офіційний документ, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, - диплом спеціаліста серії НОМЕР_2 від 30.06.1997 року та додатка до нього, видані Херсонським державним технічним університетом, хоча в указаному вищому навчальному закладі ніколи не навчався. 03.10.2016 року приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_8 засвідчив копію вказаного диплому у приватного нотаріуса ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність, у першій декаді жовтня 2016 року, він, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою призначення на вищу посаду, отримання первинного офіцерського звання «молодший лейтенант» та грошового забезпечення осіб офіцерського складу, в умовах особливого періоду подав до відділення персоналу військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , нотаріально засвідчену копію завідомо підробленого диплому спеціаліста серії ЛБ НОМЕР_5 від 30.06.1997 року та додатка до нього, видані Херсонським державним технічним університетом, хоча в указаному вищому навчальному закладі ніколи не навчався, тим самим використавши завідомо підроблений документ, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків та ввівши в оману керівництво вказаної військової частини та Міністерство оборони України щодо наявності у нього вищої освіти.
Таким чином, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем за контрактом, використав завідомо підроблений документ - диплом спеціаліста серії НОМЕР_2 від 30.06.1997 року та додатка до нього, видані Херсонським державним технічним університетом, тобто злочин, передбачений ч.4 ст. 358 КК України.
Він же, в першій декаді жовтня 2016 року, перебуваючи за адресою військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою призначення на вищу посаду, отримання первинного офіцерського звання «молодший лейтенант» та грошового забезпечення осіб офіцерського складу, в умовах особливого періоду подав до відділення персоналу указаної військової частини нотаріально засвідчену копію завідомо диплому спеціаліста серії ЛБ НОМЕР_5 від 20.06.1997 року та додатка до нього, видані Херсонським державним технічним університетом, хоча в указаному вищому навчальному закладі ніколи не навчався, тим самим ввівши в оману керівництво даної військової частини (польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 )) та Міністерства оборони України щодо наявності у нього вищої освіти.
На підставі наданих копій завідомо підроблених документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, керівництвом Міністерства оборони України, будучи введеним в оману, видано наказ від 09.12.2016 року № 1170 про прийняття його, ОСОБА_8 , на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, присвоєння йому первинного офіцерського звання «молодший лейтенант» та призначення на посаду начальника зв`язку - командира взводу управління командира дивізіону самохідно-артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ).
У результаті призначення на вказану посаду та присвоєння військового звання «молодший лейтенант» він, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з тих же мотивів та метою, протягом січня-грудня 2017 року незаконно отримав на розрахунковий рахунок № НОМЕР_6 , відкритий у банку ПАТ КБ «ПриватБанк», грошове забезпечення у сумі 15688,74 грн., яким заволодів шляхом шахрайства та у подальшому розпорядився на власний розсуд, у результаті чого державі в особі військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) завдано збитків на вказану суму.
З цього приводу, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем за контрактом, заволодів іншим військовим майном (грошовим забезпеченням) шляхом шахрайства, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч.3 ст. 410 КК України.
Крім того, військовою прокуратурою Дарницького гарнізону заявлено цивільний позов в інтересах військової частини НОМЕР_7 з метою відшкодування неповернутої суми грошового забезпечення, що була виплачена ОСОБА_8 в розмірі 9688 грн. 74 коп.
В свою чергу, як встановлено судом, доказами вчинення указаних злочинів саме ОСОБА_8 є його особисті покази, надані ним в ході судового розгляду даної кримінальної справи.
Так, з урахуванням позиції обвинуваченого, його захисника та думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, зокрема щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, завданих матеріальних збитків діями обвинуваченого).
В судовому засіданні, ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та зазначив, що зробив для себе належні висновки, та розуміє, що внаслідок його дій було заподіяно шкоду інтересам держави, однак просив врахувати його ставлення до військової служби, виконання ним військового обов`язку, використання отриманих ним коштів, в тому числі і для потреб підрозділу, в якому він проходив службу, у зв`язку з цим просив його суворо не карати та надати можливість продовжити військову службу.
При цьому повністю підтвердив обставини, вчинених ним злочинів, відповідно до викладеного в обвинувальному акті, та показав, що він дійсно не маючи відповідної вищої освіти для присвоєння відповідного первинного офіцерського звання отримав за винагороду відповідні диплом про вищу освіту та додаток до нього, з яких вподальшому виготовив нотаріально засвідчену копію. Указані копії він подав до командування військової частини для підготовки документів щодо присвоєння військового звання «молодший лейтенант».
В подальшому йому було присвоєне відповідне військове звання і він продовжував перебувати на займаній ним посаді командира взводу, однак отримував грошове забезпечення, вже як офіцер. При цьому він розумів, що отримує указані кошти незаконно, однак він їх використовував не лише у власних цілях, а і для підтримання матеріально-технічного стану забезпечення взводу, яким він керував, та відповідно ввіреного йому майна. Розумів, що вчиняє незаконно, однак вважав це виправданим, зважаючи на наявність проблем у фінансуванні життєдіяльності військових формувань і зокрема, ввіреного йому взводу та матеріально-технічних засобів, які слід було підтримувати в бойовій готовності.
Зазначив, що повністю відшкодував завдану шкоду сплативши відповідний розмір коштів неправомірно отриманого грошового забезпечення, як молодшого офіцера ЗС України, в розмірі 15688 грн. 74 коп. до каси військової частини НОМЕР_4 , письмові докази чому подав в суді.
У цьому зв`язку, у суду не викликає сумнівів добровільність та істинність позиції обвинуваченого ОСОБА_8 щодо дачі ним показань з приводу обвинувачення, оскільки його показання достовірні і послідовні, та знаходять своє відображення в рамках пред`явленого йому обвинувачення, з урахуванням поданим прокурором доказів та відповідних підтверджуючих документів самим обвинуваченим.

Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, речові докази та процесуальні витрати у справі.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого кваліфіковані: за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, та ч.3 ст. 410 КК України заволодіння військовослужбовцем іншим військовим майном шляхом шахрайства.

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_8 суд вважає правильною.

Так, ОСОБА_8 дійсно використано завідомо підроблений документ диплом про отримання вищої освіти - диплом спеціаліста серії НОМЕР_2 від 30.06.1997 року та додатка до нього, видані Херсонським державним технічним університетом, проте він в дійсності такий навчальний заклад не закінчував і у нього відсутня вища освіта.
Подання такого підробленого документу до командування військової частини НОМЕР_7 та Міністерства оборони України, призвело до неправомірного та незаконного присвоєння ОСОБА_8 первинного офіцерського звання «молодший лейтенант», а саме видано наказ МО України від 09.12.2016 року № 1170 про прийняття його, ОСОБА_8 , на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, та призначення на посаду начальника зв`язку - командира взводу управління командира дивізіону самохідно-артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). Внаслідок чого ОСОБА_8 отримав від МО України шляхом перерахування на картковий рахунок грошове забезпечення на суму 15688 грн. 74 коп.
Дії ОСОБА_8 характеризуються в обох випадках прямим умислом з корисливою метою, оскільки саме подання підробленого документу стало підставою для подальшої виплати та отримання грошового забезпечення в значно більшому розмірі. ОСОБА_8 являється суб`єктом указаних злочинів, оскільки являється громадянином України, що досяг повноліття та є військовослужбовцем за контрактом, а злочин, передбачений ч.3 ст. 410 КК України, вчинено ним у умовах особливого періоду, що підтверджується діючим в Україні законодавством та не оспорюється останнім. Спосіб отримання та заволодіння іншим військовим майном, яким є грошове забезпечення у відповідному розмірі, є саме шляхом шахрайства, оскільки ОСОБА_8 використовувався з цією метою завідомо підроблений документ. При цьому, доказів тому, що хтось інший, в тому числі і керівництво військової частини, знало про ці обставини, судом не встановлено, а стороною обвинувачення чи захисту доказів цьому не надано і під час судового розгляду.
В той же час, заволодіння військовим майном шляхом шахрайства полягає у протиправному заволодінні чужим майном, у набутті права на нього шляхом обману потерпілого (в даному випадку представників командування військової частини) чи зловживання його довірою. Обман і зловживання довірою при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати в потерпілого упевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього. Особливістю шахрайства є те, що потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи право на нього.
При будь-якій формі обману суть його у цьому випадку полягає в тому, що шахрай шляхом запевнення або замовчування обставин, у яких зацікавлений потерпілий, створює у останнього невірне уявлення про такі обставини і викликає таким чином у нього впевненість про обов`язок для нього передачі військового майна чи майнових прав на нього винному.
Указані обставини також знайшли своє підтвердження при розгляді даного кримінального провадження.
Злочин, передбачений ч.3 ст. 410 КК України, вважається закінченим з моменту, коли винний заволодів майном і може розпорядитися ним, що в даному випадку мало місце, оскільки ОСОБА_8 отримував відповідні кошти на картковий рахунок та витрачав їх на власний розсуд.
Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони цього злочину (крім вимагання) є матеріальна шкода, заподіяна військовій частині, та причинний зв`язок між відчуженням військового майна та заподіяною ним шкодою.
З цього приводу, суд звертає увагу, що грошове забезпечення військовослужбовця відноситься до іншого військового майна, зважаючи на те, що кошти, що були отримані ОСОБА_8 перебували в розпорядженні військової частини та Міністерства оборони України. Також судом встановлено і причинний зв`язок між діями ОСОБА_8 та заподіяння ним шкоди інтересам Держави в особі Міністерства оборони України, що також свідчить про наявність в його діях указаного складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що ОСОБА_8 повинен бути засуджений за ч.4 ст. 358 КК України та ч.3 ст. 410 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчинених ним злочинів, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, у межах санкцій визначених указаними нормами кримінального закону, за порушення яких ОСОБА_8 має нести відповідальність з урахуванням суб`єкта злочину перебування останнього на військовій службі за контрактом в ЗС України.

Так, санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до двох років, а ч.3 ст. 410 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років, зважаючи на що та вимоги ст. 12 КК України ОСОБА_8 вчинив злочин невеликої тяжкості та особливо тяжкий злочин.
Також судом враховується те, що дані злочини вчинені з прямим умислом та однією метою.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_8 обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, повне відшкодування добровільне відшкодування ним завданого збитку в розмірі 15688 грн. 74 коп.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.
Обвинувачений раніше не судимий, до відповідальності будь-якого виду не притягався, за місцем проходження військової служби та за місцем проживання характеризується виключно позитивно, немає дисциплінарних стягнень та користується повагою і авторитетом у військовому підрозділі та керівного складу військової частини НОМЕР_4 , неодноразово нагороджувався та заохочувався військовим керівництвом у зв`язку виконанням на високому рівні військового обов`язку, являється учасником Антитерористичної операції на Сході України. ОСОБА_8 являється військовослужбовцем за контрактом, отримує постійний дохід у виді грошового забезпечення військовослужбовця та має міцні соціальні зв`язки.
Крім того, під час судового розгляду даної справи обвинувачений ОСОБА_8 також вів себе позитивно, завжди вчасно з`являвся на виклики до суду з іншого регіону України.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та із залишенням останньому можливості продовжити військову службу в ЗС України, зважаючи на клопотання командування військової частини НОМЕР_4 МО України.

Так, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_8 за ч.4 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі на відповідний строк.
За ч.3 ст. 410 КК України, з урахуванням тяжкості даного злочину та наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують його ступінь тяжкості, з урахуванням встановлених судом даних про особу винного, та відношення ним до скоєного, а також враховуючи позицію потерпілого військової частини та відповідного клопотання останнього, участь останнього в антитерористичній операції, суд дійшов до переконання, що до ОСОБА_8 допустимо та необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 410 КК України, у вигляді двох років позбавлення волі, з дотриманням правил, визначених ст.ст. 50, 65 КК України.

Крім того, остаточне покарання ОСОБА_8 слід визначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, з урахуванням клопотання військової частини НОМЕР_4 , позиції обвинуваченого та його бажання продовжити військову службу в лавах Збройних Сил України на контрактній основі, встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про можливість, в даному випадку, застосування положень ст. 58 КК України та заміни ОСОБА_8 призначеного остаточного покарання терміном в два роки позбавлення волі на два роки службового обмеження з відрахуванням десяти відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави України.

Саме таке покарання та його міра, на думку суду, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ОСОБА_8 нових злочинів, враховуючи тяжкість вчинених ним діянь та його особу.
В той же час, на підставі ст. 54 КК України, ОСОБА_8 слід позбавити військового звання «молодший лейтенант», оскільки таке військове звання присвоєно йому неправомірно з використанням останнім в своїх інтересах підробленого диплому про здобуття вищої освіти, що було обов`язковою умовою для отримання такого військового звання.
Крім того, зважаючи на вимоги ст.ст. 124-126 КПК України, з обвинуваченого на користь держави України, слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 3432 грн. 00 коп.
Крім того, оскільки ОСОБА_8 відшкодував заподіяні ним збитки в повному обсязі, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду даної справи, а також з урахуванням клопотання прокурора про залишення заявленого ним цивільного позову в інтересах військової частини НОМЕР_4 на суму 9688 грн. 74 коп. без розгляду, суд вважає за необхідне такий цивільний позов дійсно залишити без розгляду.

Оскільки конфіскація майна у ОСОБА_8 в даному випадку не передбачена, а ним добровільно в повному обсязі відшкодовано завдані військовій частині збитки, накладений на майно обвинуваченого арешт підлягає безумовному скасуванню.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено і вході судового розгляду даної кримінальної справи.

Речові докази у справі відсутні, про них не зазначив і прокурор в ході судового розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124-126, 318, 322, 337, 342-353, 358, 363-368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 371, ч. 2, ч. 3 ст. 373, ст. ст. 374-376 КПК України, ст.ст. 54, 58, 70, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 410 КК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 410 та ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 410 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч.4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_8 покарання у виді двох років позбавлення волі на 2 (два) роки службового обмеження з відрахуванням десяти відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави України.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_8 військового звання «молодший лейтенант».
Цивільний позов військової прокуратури Київського гарнізону в інтересах військової частини НОМЕР_4 на суму 9688 грн. 74 коп., - залишити без розгляду.
Арешт на майно ОСОБА_8 , накладений згідно ухвали слідчого судді від 29.01.2018 року, - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ) на користь держави України (р/р 0004, одержувач: Бориспільське УДКСУ /м. Бориспіль/21081100, , МФО 821018, назва: адміністративні штрафи та інші санкції), - 3432 грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3