Справа180/1218/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене 16 травня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000314, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Тура Ілімпійського району Красноярського краю Російської Федерації, громадянин України, не одружений, з середньо-спеціальною освітою, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 15.03.2013 року Нікопольським міськрайоннимсудом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 27.10.2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 10.04.2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2017 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, вирок набрав законної сили 10.05.2018 року,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2018 року о 19:00 годині ОСОБА_3 прийшов за місцем мешкання свого рідного брата ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , з яким напередодні вдень він вживав алкогольні напої та відпочивав. ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_6 продовжити вживання алкогольних напоїв, однак останній відмовився.

Після цього ОСОБА_3 вийшов з квартири свого брата ОСОБА_6 та пішов в сусідній під`їзд до квартири АДРЕСА_3 в цьому ж будинку. Підійшовши до квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 виявив, що вхідні двері не зачинені, а в квартирі візуально нікого немає. В цей час у нього виник умисел на таємне викрадення будь-якого цінного майна з приміщення даної квартири.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_3 , впевнившись в тому, що поруч нікого немає та за його діями ніхто не спостерігає, 16 травня 2018 року о 19 годині 15 хвилин пройшов до найближчої спальні, де його помітив ОСОБА_7 . Незважаючи на присутність та вимогу останнього покинути квартиру, ОСОБА_3 відкрито умисно повторно з корисливих мотивів викрав з-під вікна в спальні електричний конвектор торгової марки «AIRELEC» моделі Basic 1.0 кВт», білого кольору, вартістю 1033,33 грн., який належить потерпілій ОСОБА_8 , 1943 року народження. З викраденим майном ОСОБА_3 вийшов у під`їзд. На сходинковій ділянці біля квартири в під`їзді він зустрів потерпілу ОСОБА_8 , яка разом з ОСОБА_7 , почали вимагати в ОСОБА_3 повернути викрадене. Однак, не звернувши увагу на останніх, ОСОБА_3 швидко втік з приміщення вказаного під`їзду, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 1033,33 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням в житло, вчинене повторно.

Допитаний в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю, надав показання, що 14 травня 2018 року він приїхав до м.Марганець до брата, а 16 травня 2018 року вийшов з квартири свого брата і пішов до магазину. Повернувшись, переплутав під`їзди, і зайшов до чужої квартири. Побачивши, що в квартирі нікого немає, він, замітивши в одній з кімнат конвектор під вікном, зняв його та попрямував на вихід з квартири. Коли вже був біля вхідних дверей, з кімнати до коридору вийшов чоловік, який почав щось йому казати, але він не слухав. З конвектором вийшов з квартири у під`їзд, де побачив літню жінку, яка почала вимагати в нього повернути викрадене. Не зважаючи на це, він вийшов з під`їзду та відніс викрадений конвектор до квартири свого брата хотів йому подарувати.

Також зазначив, що у вчиненому розкаюється і просить пробачення у потерпілої.

Потерпіла на судовий розгляд не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності і суворо ОСОБА_3 не карати. Матеріальних претензій до нього вона не має, викрадене майно їй повернуто.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому за ч.3 ст.186 КК України злочину, поряд з визнанням ним своєї вини, підтверджується також дослідженими під час судового розгляду доказами, клопотань про визнання яких недопустимими від сторін кримінального провадження не надходило. Так, судом досліджено:

витяг про внесення до ЄРДР інформації про вчинений 16 травня 2018 року злочин за правовою кваліфікацією ч.3 ст.186 КК України (а.с.13);

протокол огляду місця події від 16 травня 2018 року, що місцем огляду є територія поруч із під`їздом № 2 будинку АДРЕСА_5 , на якій знаходиться лавка. На лавці сидить чоловік, який назвався ОСОБА_9 , поруч з чоловіком на лавочці з правого боку знаходиться простирадло білого кольору зі смугами синього та рожевого кольору. На землі під лавочкою знаходиться конвектор білого кольору. Як пояснив чоловік, який назвався ОСОБА_10 , вказаний конвектор він взяв з квартири АДРЕСА_6 у свого знайомого ОСОБА_6 (а.с.45-48);

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 16 травня 2018 року, згідно якого 16 травня 2018 року о 20:00 годині поруч із будинком АДРЕСА_5 , неподалік другого під`їзду безпосередньо після вчинення злочину за сукупністю ознак, що саме ця особа вчинила злочин, був затриманий ОСОБА_3 (а.с.49-51);

заява ОСОБА_8 про те, що вона не заперечує проти проведення в її квартирі огляду (а.с.52);

протокол огляду квартири АДРЕСА_4 (а.с.57-62);

копія свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_8 (а.с.63);

протокол пред`явлення особи для впізнання від 17 травня 2018 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала серед пред`явлених їй осіб ОСОБА_3 , як особу, яка вчинила грабіж в її квартирі (а.с.64-66);

протокол пред`явлення особи для впізнання від 17 травня 2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав серед пред`явлених йому осіб ОСОБА_3 , як такого, котрий 16 травня 2018 року приблизно о 19 годині 30 хвилин вийшов з під`їзду № 1 будинку № 6 10-го кварталу з конвектором в руках, зайшов до під`їзду № 2, а через п`ять хвилин вийшов з під`їзду № 2 з конвектором, обгорнутим в простирадло (а.с.67-69);

протокол пред`явлення особи для впізнання від 17 травня 2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_7 впізнав серед пред`явлених йому осіб ОСОБА_3 , якого 16 травня 2018 року помітив раптово в своїй квартирі АДРЕСА_4 , та який виніс з квартири конвектор (а.с.64-66);

протокол пред`явлення речей для впізнання від 25 травня 2018 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала серед пред`явлених їй конвекторів той, що належить їй (а.с.76-78);

постанова про долучення до кримінального провадження в якості речового доказу електричного конвектору «AIRELEC» моделі Basic 1.0 кВт» (а.с.80);

розписка потерпілої ОСОБА_8 про отримання викраденого в неї конвектору на відповідальне зберігання (а.с.98);

висновок експерта № 18/12.1/128 про ринкову вартість електричного конвектору «AIRELEC» моделі Basic 1.0 кВт», яка станом на 16 травня 2018 року могла становити 1033 грн. 33 коп. (а.с.83-85);

повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 14 червня 2018 року, згідно якого ОСОБА_3 повідомлено про те, що він підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням в житло, вчиненому повторно (а.с.87-89);

Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена та підтверджена сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, і його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування та прокурором за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням в житло, вчинене повторно.
Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 є тяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює; на утриманні дітей та непрацездатних осіб не має.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, якою є потерпіла ОСОБА_8 , 1943 року народження.

Враховуючи викладене, зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 міру покарання у виді позбавлення волі.

Суд приймає до уваги, що вироком Нікопольського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Вирок набрав законної сили 10 травня 2018 року.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив інкримінований йому за ч.3 ст.186 КК України злочин 16 травня 2018 року, тобто після набрання вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2018 року сили, суд вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_3 був затриманий 16 травня 2018 року одразу після вчинення злочину. 19 травня 2018 року ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на даний час не скасовано. Тому відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк покарання обвинуваченому необхідно зарахувати весь строк його попереднього ув`язнення, тобто з 16 травня 2018 року.

Суд вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили.

Шкоду, завдану злочином потерпілій ОСОБА_8 , відшкодовано шляхом повернення викраденого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлений.

Вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи, оформленої висновком експерта № 18/12.1/128 від 08 червня 2018 року, стягнути із засудженого на користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2018 року, і призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 16 травня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити незмінним тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 572,00 гривні процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речовий доказ:
- електричний конвектор «AIRELEC» моделі Basic 1.0 кВт», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , - залишити останній.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1