В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
20 січня 2018 року приблизно о 17 годині ОСОБА_6 знаходився у підїзді будинку № 1 по вул. Чеботарській у м. Харкові, а саме на другому поверсі, на сходовому майданчику, де помітив як сходовому майданчику на третьому поверсі малознайомий ОСОБА_7 , який є інвалідом 2 групи, виронив рюкзак, який йому належав, та в цей час ОСОБА_6 помітив даний рюкзак і в нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння вказаним рюкзаком. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов до рюкзака, який знаходився на підлозі сходового майданчику, та діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, субєктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, діючи відкрито, схопив рюкзак чорного кольору в якому знаходились грошові кошти в сумі 1700 грн., лікарські документи на імя ОСОБА_7 , дві ікони, металева банка з дрібними коштами, після чого,злочинні дії ОСОБА_6 були помічені потерпілим ОСОБА_7 , який в свою чергу, почав словесно робити зауваження ОСОБА_6 , які були спрямовані на припинення злочинних дій, однак ОСОБА_6 розуміючи що його дії є відкритими, нехтуючи зауваженнями потерпілого ОСОБА_7 та усвідомлюючи фізичні вади потерпілого, відкрито демонструючи уявну безкарність, відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 , та з місця скоєння злочину зник, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 1700 грн.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному злочині, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння, та щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення надав пояснення як зазначено вище. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 визнав у повному обсязі, та просив врахувати, що він в ході розгляду справи частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, а саме у розмірі 800 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 скоїв злочин та кваліфікує його дії відповідно за ч. 1 ст. 186 КК України, що виразилося у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до злочину середньої тяжкості, його наслідки, часткове відшкодування шкоди потерпілому, позицію сторони обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, розлучений, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не офіційно, але працює, має постійне місце проживання, де проживає разом із матірю, яка є пенсіонером.

Згідно досудової доповіді, складеної інспектором Холодногірського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області Міністерства юстиції України, виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі або обмеження волі за умови здійснення контролю з боку органу пробації, та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому. ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, відсутність тяжких наслідків від злочину, готовність в повній мірі нести матеріальну відповідальність, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, він в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, а також їх наслідки, враховуючи також позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки відповідно до ст.. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених.
У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов, який був уточнений в судовому засіданні, а саме на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 900 грн., із врахуванням відшкодованої суми матеріальної шкоди, яка складається з суми викраденого майна, та на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до п. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, підставою для відшкодування моральної шкоди є порушення прав особи, при цьому моральна шкода може полягати: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов визнав у повному обсязі.

Суд вважає можливим задовольнити заявлений цивільний позов із врахуванням відшкодованої суми матеріальної шкоди, приймаючи до уваги визнання позовних вимог ОСОБА_6 (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 п.1,2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 900 (дев`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи № 226 від 14.02.2018 року в розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року на майно, вилучене 20.01.2018 року під час проведення огляду місця події за адресою м. Харків, вул.. Чеботарська, 1 та за адресою м. Харків, вул.. маршала Маліновського, 1, а саме: рюкзак чорного кольору, металеву банку, 2 ікони, папір з надписом «Помогите на операцию», консультативний висновок на ім`я ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 15 гривень, купюрами: 1 купюра номіналом 5 гривень УЗ 4735392, та 1 купюра номіналом 10 гривень ХГ 3494077.

Речові докази - рюкзак чорного кольору, металеву банку, 2 ікони, папір з надписом «Помогите на операцию», консультативний висновок на ім`я ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 15 гривень, купюрами: 1 купюра номіналом 5 гривень УЗ 4735392, та 1 купюра номіналом 10 гривень ХГ 3494077, передані на зберігання ОСОБА_7 залишити у його розпорядженні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1