Провадження № 11-кп/792/343/18
Справа № 689/332/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 122 ч. 1, 128 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0008254 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ярмолинецькогорайонного суду від 5 березня2018 року,-

В с т а н о в и л а :

Вироком Ярмолинецькогорайонного суду від 5 березня2018 року

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.122 ч.1, 128 КК України, та призначено покарання:
-за ч.1 ст. 122 КК України у виді 2 років обмеження волі;
-за ст. 128 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_11 у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_11 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди в розмірі 28 000 грн.

Позовну заяву ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 на його користь майнової шкоди в розмірі 7723,37 грн. залишено без розгляду.

За вироком суду, 17 листопада 2017 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу магазину «Візит», що по вул. 40-річчя Перемоги, 3 в с. Москалівка Ярмолинецького району, на ґрунті ревнощів умисно наніс ОСОБА_8 декілька ударів кулаками рук в область обличчя, спричинивши при цьому останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритого травматичного зламу нижньої щелепи в ділянці кута зліва, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, після чого останній впав на ґрунт та отримав тілесне ушкодження у вигляді розриву правого акроміально-ключичногоз`єднання, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Таким, чином ОСОБА_11 вчинив злочини, передбачені: ч.1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; ст. 128 КК України, а саме необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, просить вирок суду скасувати. Ухвалити новий вирок, яким за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначити ОСОБА_11 покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вказує, що під час досудового розслідування та в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_11 по обставинах умисного спричинення потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, доведена, однак суд, залишивши поза увагою наявність в діях обвинуваченого єдиного умислу спрямованого на заподіяння потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, безпідставно, перекваліфікував його дії щодо спричинення ряду тілесних ушкоджень на ст. 128 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , які просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, провівши з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами в частині допиту судово-медичного експерта, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами в провадженні проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_11 не заперечував та ствердив обставини конфлікту з потерпілим у вечірню пору 17 листопада 2017 року поряд магазину «Візит» в с. Москалівка Ярмолинецького району, нанесення в процесі такої суперечки потерпілому ОСОБА_8 ряду ударів в голову, від яких останній падав.

Обставини спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , їх вид та механізм спричинення, в час та при обставинах, які зазначені у вироку, повністю ствердив допитаний судом потерпілий ОСОБА_8 .

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_13 , який прямо вказав на ОСОБА_11 , як на особу, яка в листопаді 2017 року в с. Москалівка Ярмолинецького району, внаслідок ударів в голову нанесла потерпілому тілесні ушкодження. Ствердив, що внаслідок нанесених ударів потерпілий падав на землю.

Допитана в процесі апеляційного розгляду лікар судово-медичний експерт ОСОБА_14 показала, що потерпілому ОСОБА_8 було спричинено ряд тілесних ушкоджень у вигляді перемолу щелепи та носу, які могли бути заподіянні внаслідок ударів кулаком в голову, а також розриву правого акроміального-ключичного з`єднання, яке за своїм механізмом утворення виникає фактично виключно внаслідок падіння з висоти власного росту з приземленням на плечовий суглоб чи витягнуту руку. Ствердила, що враховуючи механізм та локалізацію тілесних ушкоджень у вигляді розриву правого акроміально-ключичного з`єднання, отримати такі потерпілий міг саме в час та при обставинах на які він вказує, тобто внаслідок падіння в результаті нанесеного удару ОСОБА_11 .

Крім того, факт вчинення ОСОБА_11 кримінальних правопорушень об`єктивно стверджується даними висновків експертів № 11 від 19.01.2018 року та № 16 від 24.01.2018 року відповідно з яких вбачається, що ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого травматичного зламу нижньої щелепи в ділянці кута зліва, крайового перелому кісток спинки носу без зміщення відламків та розриву правого акроміально-ключичного з`єднання, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження у вигляді відкритого травматичного зламу нижньої щелепи в ділянці кута зліва, крайового перелому кісток спинки носу без зміщення відламків могли виникнути від двох окремих травмуючих дій ударів тупих твердих предметів, можливо із обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і кулак руки сторонньої людини.
Тілесні ушкодження у вигляді розриву правого акроміально-ключичного з`єднання як правило, утворюється при падінні з висоти власного зросту з приземленням на правий плечовий суглоб чи витягнуту праву руку.
Вказані тілесні ушкодження могли утворитися в час та при обставинах на які вказує потерпілий, в тому числі внаслідок його падіння, однак аж ніяк не внаслідок удару кулаком правої руки в ділянку правого плеча (а.п. 25-27, 76-77, т. 2).

Із змісту протоколу проведення слідчого експерименту з фото-таблицями вбачається, що ОСОБА_8 , в деталях, вказав місце, спосіб та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_11 (а.п. 68-74, т. 2).

Проаналізувавши висновки судово-медичних експертиз в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що виявлені у потерпілого ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді відкритого травматичного зламу нижньої щелепи в ділянці кута зліва, крайового перелому кісток спинки носу, спричинені внаслідок побиття обвинуваченим, а розрив правого акроміально-ключичного з`єднання відбувся внаслідок його падіння з висоти власного зросту, оскільки це повністю узгоджується з належними, об`єктивними, вищенаведеними, дослідженими судом доказами.

Сукупність всіх вказаних обставин вчинення правопорушення, спосіб, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень у вигляді відкритого травматичного зламу нижньої щелепи в ділянці кута зліва, крайового перелому кісток спинки носу, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, їх стосунки вказують про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії ОСОБА_11 спрямовані на спричинення ОСОБА_8 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень і в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_11 в умисному спричиненні ОСОБА_8 середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження у вигляді відкритого травматичного зламу нижньої щелепи в ділянці кута зліва, крайового перелому кісток спинки носу без зміщення відламків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_11 по обставинах спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді розриву правого акроміально-ключичного з`єднання кваліфіковані за ст. 122 КК України як умисне спричинення середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з такими висновками органів досудового розслідування та прокурора місцевий суд по обставинах спричинення потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді розриву правого акроміально-ключичного з`єднання перекваліфікував дії обвинуваченого на ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Колегія суддів вважає вказаний висновок належним, обґрунтованим і таким, що повністю узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження.

Зокрема, як встановлено в процесі судового розгляду і прокурором жодним чином не спростовано, тілесні ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді розриву правого акроміально-ключичного з`єднання виникли не від ударів, завданих ОСОБА_11 , а внаслідок падіння з висоти власного зросту з приземленням на правий плечовий суглоб чи витягнуту праву руку, що повністю узгоджується з висновками та показаннями судово-медичного експерта.

У кримінальному провадженні не встановлено доказів, які б свідчили, що ОСОБА_11 , завдаючи удари ОСОБА_8 в обличчя, мав умисел заподіяти йому тілесні ушкодження у вигляді розриву правого акроміально-ключичного з`єднання, яке виникає фактично виключно внаслідок падіння особи з висоти власного зросту. В той же час, ударяючи ОСОБА_8 по обличчю, ОСОБА_11 хоча й не передбачав, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок надання тілу прискорення потерпілий може отримати травму, тому суд, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, прийшов до обґрунтованих висновків, що обвинувачений, нанісши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді розриву правого акроміально-ключичного з`єднання спричинив їх з необережності, а тому вірно кваліфікував його дії в цій частині за ст. 128 КК України.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність перекваліфікації дій ОСОБА_11 в цій частині на ст. 128 КК України.

Належних та допустимих доказів, які б стверджували протилежне, суттєвого порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону, в тому числі права обвинуваченого на захист в матеріалах провадження не встановлено, не надано таких прокурором, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Оголошена ОСОБА_11 підозра, містить виклад фактичних обставин, часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочинів, в тому числі спричинення потерпілому тілесних ушкодження у вигляді розриву правого акроміально-ключичного з`єднання, від даного обвинувачення, з участю професійного захисника ОСОБА_11 захищався в суді. За таких обставин, окрема кваліфікація його дій по даних фактах, з огляду на те, що це фактично покращує його становище, оскільки є менш суворим обвинуваченням порівняно з попередньою кваліфікацією, не утворює порушення його прав та законних інтересів.

Таким чином, ОСОБА_11 , повністю забезпечені права, передбачені законами та Конституцією України, в тому числі право знати в чому його обвинувачують, захищатися від висунутого обвинувачення, користуватися допомогою захисника, давати пояснення, подавати докази, тощо.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Посилання прокурора про неправильне застосування судом норм матеріального права, є надуманими та повністю спростовуються матеріалами провадження.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи дана належна оцінка правовідносинам, що склалися, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_11 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.
Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, частина з яких є середньої тяжкості, їх суспільну небезпечність, спосіб та механізм їх вчинення, наслідки, що настали.

Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні правопорушень ОСОБА_11 не визнав повністю, вживав ряд заходів для досягнення порозуміння з потерпілим.

За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчинених обвинуваченим правопорушень, його особу, який раніше не судимий, є особою молодого віку, працює та отримує сталі, систематичні доходи, спосіб та механізм вчинення злочинів, наслідки, що настали, беручи до уваги думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що обране ОСОБА_11 покарання з подальшим звільненням від його відбування та встановленням іспитового строку і покладенням ряду обов`язків до його поведінки, є достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :

Вирок Ярмолинецького районного суду від 5 березня 2018 року щодо ОСОБА_11 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2