Справа № 201/8943/18
Провадження № 1-кс/201/5420/2018
УХВАЛА
21 серпня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту слідчого у кримінальному провадженні №0000684 від 15.03.2018 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2018 року накладено арешт на квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з забороною розпоряджатися вказаною квартирою.

Представник володільця та власника арештованого нерухомого майна ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яким просить скасувати накладений арешт.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що арешт на майно накладений необґрунтовано та без урахування усіх обставин справи а тому підлягає скасуванню у зв`язку з наступним.

В обґрунтування доводів поданого клопотання ОСОБА_4 посилається на те, що ОСОБА_3 є власником арештованої квартири на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2018р., індексаційний номер витягу 114464885

Вона законно придбала вказану квартиру у ОСОБА_6 , який на момент укладання договору купівлі продажу з ОСОБА_3 , був власником квартири на підставі договору дарування від 10.10.1995 року посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державвної нотаріальної контори ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 в законному порядку зареєструвала право власності на придбану квартиру що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2018р., індексаційний номер витягу 114464885 отже, є добросовісним набувачем.

Також звертається увага що до теперішнього часу в кримінальному провадженні №0000684 від 15.03.2018 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України жодній особі не повідомлено про підозру, немає достатніх підстав вважати що квартира на яку накладено арешт відповідає критеріям речового доказу, цивільний позов заявлено не було та відповідно відсутні ,підстави на її думку, що обумовлюють обґрунтованість накладення арешту на нерухоме майно.

Представник власника арештованого майна ОСОБА_4 подала до суду письмову заяву про розгляд клопотання за її відсутністю. При цьому вказала, що клопотання підтримує в повному обсязі та просила його задовольнити.

Слідчий Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності. При цьому вказав, що вирішення питання про скасування арешту майна залишає на розсуд суду.

Суд розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього документи, вважає, що клопотання про скасування арешту та заборона розпоряджатися вказаною квартирою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально- правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчинення злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи у судовому засіданні вимоги заявника а також приймаючи до уваги відсутність законодавчо визначених підстав для накладення арешту та заборони розпорядження квартирою , оскільки, як встановлено жодна особа в рамках кримінального провадження , протягом спливу восьми місяців, з моменту внесення відомостей до ЄРДР 15.03.2018 року у кримінальному провадженні №0000684 не набула статусу підозрюваного, не встановлено осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не встановлено жодних підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 98 КПК України, клопотання є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

При вирішенні клопотання судом враховано те, що представником заявника в обґрунтування клопотання надано договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19.02.2018 року, з якого вбачається що вона придбала квартиру у ОСОБА_6 , який був власником квартири на підставі договору дарування від 10.10.1995 року посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 тому суд приходить до висновку що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем. Добросовісність набувача презюмується, оскільки не доведено протилежне.

Судом також враховано й те, що при розгляді клопотання прокурор та слідчий не довели необхідності та наявності потреби у подальшому арешті майна. На підтвердження своїх доводів викладених в клопотанні слідчим в порушення вимог ч.2 ст 171 КПК України не було надано оригіналів або копій документів та інших матеріалів, якими він обґрунтовує доводи свого клопотання та підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

З наданої копії заповіту від 03.08.2017 року, яка надана слідчим до клопотання вбачається що, спірна квартира не вказана в заповіті який складала ОСОБА_8 .

Слід зазначити що, слідчий без жодних доказів, самостійно прийшов до висноку про те, що спадкодавець ОСОБА_8 на момент смерті була власницею данної квартири та заповіла її ОСОБА_9 , яка є потерпілою в кримінальному провадженні № 0000684 від 15.03.2018 року та безпідставно звернувся з вказаним клопотанням до суду.

З урахуванням наведених обставин а також приймаючи до уваги положення рішення Європейського суду з від 30.08.1990 троку у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», що містить висновок про те, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана конкретна особа могла б скоїти злочин , вважаємо що у слідчого судді у даному випадку були відсутні достатні підстави для підозри у вчиненні злочину, достатньо обґрунтованої для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

До того ж, суд вважає за необхідне послатися на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З огляду на це слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема справа «Баландіна проти України», «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Враховуючи викладене, вимоги клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня2018 року по справі 201/3221/18 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 107, 170-174, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту з забороною використовувати та розпоряджатися нею задовольнити.

Арешт накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2018 року у справі № 201/3221/18 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною використовувати та розпоряджатися квартирою скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1