Справа № 489/1302/17
Кримінальне провадження
№ 1-кп/489/89/2018
У Х В А Л А

19 червня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та ч. 3 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

15.03.2017 р. до суду з Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

До теперішнього часу судове слідство по кримінальному провадженню не закінчено.

Строк тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується 22.06.2018 року.

Прокурор заявила клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що ризики не доведені, впливати на потерпілих не буде, оскільки вони майже всі допитані судом.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягає, а клопотання прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях "В. проти Швейцарії" від 26.01.1993 р., "Мамедова проти Росії" від 01.06.2006 р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба визначати з врахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені двох корисливих злочинів в період іспитового строку, один з яких є тяжким, неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, перебував в розшуку, ніде не працює, постійного джерела прибутку не має, також не має міцних соціальних зв`язків, а отже ризики, які було враховано при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме вчинення нового злочину та переховування від суду - не зменшились. Таким чином, суд вважає, що інший менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити до 17.08.2018 року.

В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1