В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/747/18

Провадження № 1-кп/348/222/18

16 липня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з уч. секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000207 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с.Лісна Тарновиця, а жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні 6 неповнолітніх дітей, працюючого по тимчасових заробітках, згідно ст. 89 КК України не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжку).

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

28 листопада 2017 року ОСОБА_4 , проходячи повз господарство ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , побачив велосипед марки «Україна», який вирішив таємно викрасти. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, відкрив металеву хвіртку та зайшов на територію господарства, де побачив вказаний велосипед, який знаходився біля стіни підсобного приміщення. Переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що велосипед належить потерпілій, ОСОБА_4 таємно викрав його, чим заподіяв ОСОБА_5 майнову шкодув сумі 700 грн. Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та дав показання про те, що проживає в АДРЕСА_1 разом з дружиною та шістьма неповнолітніми дітьми. На прожиття заробляє тимчасовими сезонними роботами.

Стосовно події 28 листопада 2017 року пояснив наступне. Того дня він повертався з лісу, де тимчасово працював в місцевого підприємця, додому, і був у стані незначного алкогольного сп"яніння. Коли проходив по вулиці повз господарство ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , біля стіни підсобного приміщення він побачив велосипед. Поблизу нікого не було. Оскільки йому надоїло іти пішки, а додому зашишалося йти досить велику відстань, так як він проживає на другому кінці села, він відчинив хвіртку, зайшов на територію подвір"я ОСОБА_5 та викрав велосипед марки «Україна». Цим велосипедом він приїхав додому і зберігав його у своєму господарстві протягом 2 - 3 місяців, поки працівники поліції до нього не приїхали і вилучили його. В подальшому він ще на вимогу потерпілої відремонтував велосипед та повернув їй. Просить вибачення за скоєне, розуміє, що його дії були протиправними, потерпілій відшкодував завдані збитки, запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить розглядати дане кримінальне провадження без її участі. В заяві вказала, що будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, та просить призначити обвинуваченому не суворе покарання.

З враховуванням викладеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він вчинив умисний, корисливий злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України не судимий, а також те, що має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, перебуває на обліку у нарколога з приводу хронічного алкоголізму, а на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а також думку потерпілої, висловлену нею в заяві, яка претензій до обвинуваченого не має та просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у вчиненому, активно сприяв в розкритті злочину, щиро розкаявся.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому є вчинення злочину у стані алкогольного сп"яніння.

З врахуванням всіх обставини справи, особи обвинуваченого, його поведінки до і після вчинення злочину, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті, що передбачає покарання за вчинений злочин - у виді штрафу.

На думку суду призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн. (одну тисячу двадцять гривень 00 копійок).

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ по справі - велосипед марки «Україна», який знаходяться на відповідальному зберіганні в ОСОБА_5 повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1