В И Р О К
Іменем України
13.07.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у дистанційному режимі відеоконференції з Дрогобицькою виправною колонією №40 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001525 від 14.06.2015 про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Сихівського районного суду м.Львова від 11.03.2016 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.186, ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_5 13.06.2015 року, близько 12:30 год., перебуваючи біля будинку №24 по вул.Смаль-Стоцького у м.Львові, повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та власного збагачення, підбіг до потерпілої ОСОБА_6 , яка проходила повз нього, та відкрито, шляхом ривка з шиї, викрав золотий ланцюжок із золотою підвіскою у вигляді серця та золотим хрестиком. Після вчинених дій обвинувачений зник з місця вчиненого кримінального правопорушення, звернувши викрадене на свою користь. Протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 11 000,00 гривень.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13 200,00 гривень.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні обвинувальний акт підтримав, просив визнати обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити покарання у виді позбавлення волі стром 4 роки та виходячи з приписівч.4 ст.70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання згідно з вироком Сихівського районного суду м.Львова від 11.03.2016, остаточно призначивши покарання ОСОБА_5 у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в режимі відеоконференції свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті, та визнав цивільний позов. Разом з тим, у вчиненому щиро розкаявся та погодився з думкою прокурора щодо призначення покарання.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та покарання, запропоноване прокурором.
Потерпіла ОСОБА_6 ,в судове засідання не з`явилася, між тим подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, цивільний позов задовольнити, при визначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, вислухавши думку учасників судового розгляду, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а тому його діяння правильно кваліфіковано органами досудового розслідування, за ч.2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в результаті якого матеріальну шкоду потерпілій не відшкодовано, особу винного котрий неодружений, з середньою спеціальною освітою, непрацює,за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі вищенаведеного, покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі. Разом з тим, відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання згідно з вироком Сихівського районного суду м.Львова від 11.03.2016.

Вирішуючи питання заявленого ОСОБА_6 цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 13 200,00 грн., суд вважає такий підставним та обґрунтованим, тому, з врахуванням його визнання обвинуваченим, підлягає задоволенню у повному обсязі.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В силу вимог ч.4 ст.70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання згідно з вироком Сихівського районного суду м.Львова від 11.03.2016, та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 18.06.2015.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити повністю. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 13 200 (тринадцять тисяч двісті) гривень на відшкодування матеріальних збитків.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок виготовлено у нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Головуючий суддя ОСОБА_1