Справа № 214/4466/17
1-кп/214/248/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0001105, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2017 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, українця, громадянина України, працює ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» спеціалістом з закупівлі, освіта вища, одружений, має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19.06.2017, приблизно о 08.00 годині в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по сухому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги вул. Марійської з боку вул. Світлогірської в напрямку вул. Волгоградської рухався автомобіль «КІА Соренто» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 . В цей час проїжджу частину дороги вул. Марійської, в районі зупинки громадського транспорту «шахта Північна», з права на ліво, за напрямком руху автомобіля, переходив пішохід похилого віку ОСОБА_7 . Під час подальшого руху водій ОСОБА_4 при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_7 , якого він об`єктивно мав можливість виявити, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», своєчасно заходів для зменшення швидкості не вжив та, виїхавши на зустрічну половину дороги, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 був травмований.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1234 від 26.07.2017, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми, закритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку, субарахноідального крововиливу, забійної рани лівої тім`яної області голови, закритого перелому дужки лівої величної кістки, відкритого міжщіколоткового перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині, закритого підголовчатого перелому лівої малогомілкової кістки, забійної рани лівої, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №8/10.1/171 від 24.07.2017, в діях водія ОСОБА_4 з керування автомобілем «КІА Соренто» вбачається невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, котрі з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.
Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав в повному обсязі та пояснив, що 19.06.2017 близько 08-00 годин він їхав на роботу. Перед ним їхали два транспортних засоби автомобіль Хонда та маршрутне таксі. В районі зупинки громадського транспорту маршрутне таксі показало поворот вправо та почало змінювати смугу руху, а в цей час автомобіль Хонда увімкнув лівий поворот та почав об`їжджати маршрутне таксі, через що йому довелося різко загальмувати. Він побачив, що перед ним немає вільної полоси для руху та механічно вивернув автомобіль на зустрічну полосу і побачив, як перед ним дідусь переходить дорогу. Він застосував екстрене гальмування та зупинився, але зіткнення із чоловіком уникнути не вдалось. Він підбіг до дідуся та викликав швидку допомогу. Також, обвинувачений пояснив, що постійно допомагав потерпілому у лікарні, приїздив до нього кожні два дні, оплачував призначення лікарів, а після виписки послуги сімейного лікаря та ліки. В загальному обсязі на лікування потерпілого він витратив близько 20000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_8 під час допиту в судовому засіданні пояснила, що 19.06.2018 близько 09-00 годин, їй зателефонували на роботу та сказали, що батька збив автомобіль та він знаходиться у лікарні. Вона поїхала до лікарні, там їй дали список ліків та медичних засобів для батька. Ввечері їй зателефонував обвинувачений та запропонував матеріальну допомогу. Він допомагав матеріально доки батько був у лікарні та після виписки. Претензій майнового характеру до обвинуваченого вона не має.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема відомості, що характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обставиною, що згідно з ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (том 2 а.с.64).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, яке, відповідно д положень ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризувалася позитивно (том 2 а.с.65), раніше не судимий (том 2 а.с.66), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (том 2 а.с.63,64), має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до досудової доповіді, складеної Саксаганським районним сектором Центрального міжрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, ОСОБА_4 показав низький ризик вчинення нового кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки для суспільства, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства (том 1 а.с.49).

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченому та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено покарання у виді штрафу, оскільки є всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016. Свою заяву мотивує тим, що у нього на утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому просить звільнити його від покарання. Раніше до нього не застосовувалася амністія.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Представник потерпілої ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про застосування щодо останнього Закону України «Про амністію в 2016 році».

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Так, згідно з пункту в) ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016 підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, та, відповідно до довідки зі Служби у справах дітей Виконкому Саксаганської районної у місті ради, не позбавлений батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016.

Окрім того, потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 , відповідно до якого вона просить стягнути з нього на свою користь моральну шкоду в сумі 50000 грн. Позов обґрунтовує тим, що в результаті ДТП її батько отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у зв`язку з чим не міг сам пересуватися і потребував постійної допомоги та догляду. ІНФОРМАЦІЯ_3 її батько помер. Стверджує, що через передчасну втрату батька, вона понесла моральні страждання.

У судовому засіданні потерпіла та її представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити їх, посилаючись на обставини, викладені у цивільному позові.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечували проти задоволення позовних вимог, адже батько потерпілої помер через тривалий час після ДТП, був особою похилого віку, а матеріально ОСОБА_4 допомагав потерпілій.

Прокурор покладався на розсуду суду.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої не підлягають задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, який подано відповідно до вимог ст. 128 КПК України.
Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Під час судового розгляду встановлено, що наслідками вчинення кримінального правопорушення 19.06.2017 щодо ОСОБА_7 є завдання йому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову потерпілої, оскільки нею не надано до суду жодних доказів в підтвердження того, що смерть ОСОБА_7 настала саме від протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання розподілу процесуальних витрат судом вирішується в порядку, передбаченому ст.124 КПК України.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 69, 100, 124, 127-129, 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.
Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного цим вироком, на підставі пункту в) ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016.

Речовий доказ автомобіль «КІА Соренто» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 , залишити у останнього дозволивши розпоряджатись на власний розсуд (том 2 а.с.15, 16).
У задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в розмірі 1483 (одна тисяча чотириста вісімдесят три) гривні 05 копійок (том 2 а.с.45-50, 53-57).
Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1