Справа № 369/8684/18
Провадження №1-кс/369/2797/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянув клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004367 від 17.07.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідча СВ Києво Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 16.07.2018 року до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області із письмовою заявою звернуласяся ОСОБА_4 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , її чоловік ОСОБА_5 вчиняє розпустні дії відносно доньки ОСОБА_6 2013 р.н.

Відомості за даним фактом 17.07.2018 року СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено до ЄРДР за № 0004367, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Так, у період часу з 22:00 години по 23:00 годину 18.07.2018 року слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , до постановлення ухвали слідчого судді здійснила огляд квартири АДРЕСА_2 , так як мав місце невідкладний випадок пов`язаний із врятуванням майна, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні, знаряддями та предметами злочину.

У ході проведення огляду було виявлено та вилучено : жорсткий диск марки «HGST» S/N(FR1AWE3C) ємністю 3 Gb срібного кольору, який знаходився в системному блоці стаціонарного комп`ютера марки «LG».

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто речі, які є засобами або знаряддям вчинення злочину та речі, які зберегли на собі його сліди, а жорсткий диск марки «HGST» S/N(FR1AWE3C) ємністю 3 Gb срібного кольору, який знаходився в системному блоці стаціонарного комп`ютера марки «LG» , може зберігати на собі сліди злочину, що має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, майно може бути прихованим або відчуженим з метою перешкоджання встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, арешт накладається з метою заборони використання та розпорядження майном, застосування якого може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному правопорушенню.
Так вище вказаний автомобіль міг зберегти на собі сліди злочину. Згідно отриманої інформації, щодо його обставин, місця та часу скоєння кримінального правопорушення, слідчому потрібно провести комплекс слідчих дій, а саме проведення ряду експертиз, щодо встановлення вини особи, котра вчинила вище вказаний злочин. На даний час особа, котра вчинила даний злочин невстановлена.
Необхідність арешту майна, в даному випадку, зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі, чи перешкоджатиме встановленню істини та всіх обставин кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 91 КПК України є обов`язком слідчого та прокурора, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене, чи знищене.

Тому слідча просила накласти арешт на жорсткий диск марки «HGST» S/N(FR1AWE3C) ємністю 3 Gb срібного кольору, який знаходився в системному блоці стаціонарного комп`ютера марки «LG», проводити розгляд даного клопотання без участі власника. Заборонити розпоряджатися та користуватися жорстким диском марки «HGST» S/N(FR1AWE3C) ємністю 3 Gb срібного кольору, який знаходився в системному блоці стаціонарного комп`ютера марки «LG», використання якого може привести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.

В судовому засіданні слідча підтримала клопотання, та просила задовольнити його.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення представників власника майна оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що найважливіша вимога ст. 1 вказаного Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Тобто, відповідати вимогам діючих у відповідній державі законів та міжнародним актам.
Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.
Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.
Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має вжити заходів щодо запобігання зловживанню стороною обвинувачення зазначеними повноваженнями з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.
З наведеного витікає, що певне майно підлягає арешту лише у разі, якщо воно відповідає переліченим вище вимогам та свідчить про обставини вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Водночас, вирішуючи питання про можливість використання вказаного майна як доказу, саме у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що наведений чинник заслуговує на негативну оцінку через те, що слідчим не доведено що дане майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та відповідно не довела що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.

Таким чином, накладення арешту на відповідні речі з метою збереження їх як речового доказу у даному кримінальному провадженні, є не обґрунтованим.
Отже, стороною обвинувачення не наведені правові підстави застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В клопотанні слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004367 від 17.07.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1