11-кп/775/118/2018(м)

Номер провадження 11-кп/775/118/2018(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002490 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Мангуш Першотравневого району Донецької області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, судимого:

1) 02 червня 2006 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя за ч.2 ст.187, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

2) 22 листопада 2006 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.187, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;

3) 03 квітня 2007 року Кіровським районним судом м.Донецька за ч.2 ст.187, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

Вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 25 серпня 2017 року приблизно о 18.49 год., умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись тим, що ніхто не спостерігає за його діями, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «Український Рітейл» (Бруснічка), який розташований по вул.Троїцькій, 77, в Центральному районі м. Маріуполя, таємно, шляхом вільного доступу викрав майно, яке належить ТОВ «Український Рітейл», а саме: одну упаковку розчинної кави «Чорна Карта Голд», 400 гр. вартістю 180,96 грн., одну упаковку розчинної кави «Якобз Монарх», 130/120 гр. вартістю 79,04 грн., одинадцять шоколадок «Мillennium», чорний, загальною вартістю 147,84 грн., чотирнадцять шоколадок «Мillennium», молочний, загальною вартістю 188,16 грн. чим заподіяв ТОВ «Український Рітейл» матеріальну шкоду на загальну суму 596 грн., без ПДВ. Викрадене ОСОБА_7 приховав при собі у поліетиленовий пакет, пройшов через вхідний турнікет, товар не оплатив та попрямував у бік виходу з ТОВ «Український Рітейл», тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі - був затриманий охоронцем ТОВ «Український Рітейл», в результаті чого ТОВ «Український Рітейл» матеріальної шкоди спричинено не було.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, зі змісту якої убачається, що він просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання й призначити йому покарання, не пов`язане з обмеженням волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор просив її залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований, без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого на підтримання апеляційної скарги, просив її задовольнити, вирок суду змінити й призначити йому покарання, не пов`язане із обмеженням волі; прокурора, яка, в свою чергу, заперечувала відносно задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, а вирок суду, як законний і обґрунтований, просила залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого в її межах, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно з положеннями ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального закону України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій ґрунтуються на зібраних у справі та перевірених судом доказах, є обґрунтованими, належним чином мотивованими та не оспорюються обвинуваченим в апеляційній скарзі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості, колегія суддів зазначає наступне.

Покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідає вимогам ст.65 КК України та роз`ясненням, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 , врахував конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність всіх даних, які характеризують їх особи, в тому числі й ті, на які є посилання сторони захисту у поданій апеляційній скарзі.

Так, ОСОБА_7 раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом, відповідно до вимог ст.66 КК України, обґрунтовано віднесено повне визнання ОСОБА_7 вини, щире каяття,

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом, відповідно до вимог ст.67 КК України, не встановлено.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку, про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в наближених до мінімальних меж санкції статті, саме у виді арешту на строк 6 місяців.

На міркування колегії суддів, суд першої інстанції врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а ті обставини на які посилаються обвинувачений в апеляційній скарзі, зокрема, працевлаштування на посаду підсобного робітника в ТОВ «Транстех», спільне проживання з матір`ю пенсійного віку, яка потребує піклування, не спростовує тих висновків суду, за які обґрунтовують неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

За таких обставин обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.

Без відбування ОСОБА_7 покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст.50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак застосування до нього вимог, передбачених ст.75 КК України не сприятиме досягненню справедливого балансу між його правами та свободами й інтересами держави та суспільства.

На думку колегії суддів по своєму виду і розміру призначене ОСОБА_7 покарання є співмірним протиправному діянню, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2017 року колегія суддів вважає необхідним залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу останнього без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, з цих підстав Суд

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4