Справа № 523/5244/18
Провадження №1-кс/523/1102/18
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

20 квітня 2018 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0000185 від 30.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 від 17.04.2018 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
18 квітня 2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшло клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 , про арешт майна, за яким досудовим розслідування встановлено, що 23.01.2015 року на підставі усної домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останньою з ОСОБА_5 , яка є рідною сестрою першого, укладено договір дарування нерухомого майна, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 8,6 кв.м., загальною площею 10,8 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області за №87, яка належить другій особі та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з цим, 17.12.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 договір дарування нерухомого майна двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , за яким перший із вказаних осіб дарувальник, а друга - обдарована.

Крім цього, як слідує з означеного клопотання, на виконання усної домовленості між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо обміну означеними квартирами, 04.09.2015 року останньому передано першою із вказаних осіб, а другим в присутності ОСОБА_7 отримано грошові кошти в розмірі 100000 гривень.

Також, потерпіла ОСОБА_4 під час допиту повідомила про те, що одна з кімнат квартири АДРЕСА_4 відокремлена та перебуває у користуванні ОСОБА_8 , згідно витягу із розпорядження Суворовської районної адміністрації від 30.09.2011 року №577р.

Як вбачається з клопотання й долучених до нього додатків, СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000185, внесеного до ЄРДР 30.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі окремої ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 04.12.2017 року, а в обґрунтування клопотання прокурор ОСОБА_2 посилається на те, що означена квартира є предметом кримінального правопорушення та речовим доказом.

Дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно зі ст.171 вказаного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, а клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

За ч.ч.2, 3 ст.170 означеного Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З огляду на ст.132, ч.2 ст.171 цього ж Кодексу, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Проте, всупереч приписам ч.2 ст.170, ч.2 ст.171 КПК України, у розглядуваному клопотанні належним чином не викладено відповідне обґрунтування в контексті зазначених норм закону щодо забезпечення завдань арешту майна, необхідності накладення повторного арешту на майно у конкретному випадку, адже за доданим до цього клопотання витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на квартиру АДРЕСА_4 , ще з 15.09.2009 року Другим Суворовським відділом ДВС Одеського МУЮ накладено арешт та оголошена заборона на її відчуження, а також прокурором не визначено розмір шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_4 .
Наряду з наведеним, у контексті ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, в означеному клопотанні взагалі не зазначено власника майна, про арешт якого йдеться у клопотанні, адже арешт на майно задля забезпечення мети збереження речових доказів допускається лише у випадку встановлення певного власника майна (фізичної або юридичної особи).
Опріч викладене, пропонуючи у розглядуваному клопотанні накласти арешт на майно, яке є речовим доказом, сторона обвинувачення не надала в розпорядження суду жодного документу в розумінні ст.ст.98-100, 104, 110 КПК України, на підтвердження визнання такого майна речовим доказом, його огляду з докладним описом та фотофіксацією.
Аналогічні роз`яснення містяться в Розділі 1 та у п.п.2, 6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду прокурором ОСОБА_2 клопотання про арешт майна є недостатньо обґрунтованим й безпідставним та не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, внаслідок чого слідчий суддя доходить висновку про повернення вказаного клопотання до Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст.1, 3, 26, 132, 167, 170-172, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні №0000185 від 30.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині.

Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1