справа № 166/505/18
провадження № 1-кп/166/54/18
Ухвала

смт. Ратне 04 липня 2018 року

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання цивільного позивача ОСОБА_4 про арешт майна у судовому провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

-

в с т а н о в и в:

Цивільний позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_7 з метою забезпечення цивільного позову про відшкодування шкоди,завданої внаслідок кримінального правопорушення, у кримінальному провадженні № 0000051 від 04.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме автомобіля марки " Вольсваген Гольф" ,1991 року випуску,червоного кольру ,р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 із забороною користування ,відчуження та розпорядження на користь третіх осіб.

Крім того, зазначає, що накладений арешт на земельну ділянку обвинуваченого ,вартість якої становить 54925 гривень ,не може в повній мірі забезпечити в майбутньому виконання рішення суду в частині відшкодування шкоди потерпілому.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 уникає від добровільного порядку відшкодування завданої шкоди ,а тому вважає ,що він буде створювати перешкоди щодо реального виконання рішення суду в частині вирішення цивільного позову ,в тому числі шляхом відчуження належного йому майна стороннім особам чи знищення такого.

Стверджує, що обвинувачений у судовому засіданні 31.05.2018 року повідомив ,що автомобіль належить йому особисто та придбаний ним особисто без перереєстрації в органах МВС і є добросовістним набувачем.

З заяви ОСОБА_8 слідує, автомобіль марки Вольсваген Гольф йому не належить та був проданий по довіреності та не цікавить його цей автомобіль.Просить розглянути питання про арешт майна автоморбіля без його участі.

Суд, заслухавши прокурора, потерпілого,його представника, які підтримали клопотання,обвинуваченого,його захисника, які покладаються на розсуд суду, дослідивши матеріали клопотання , приходить до такого висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України ,з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно до ч. 2 п.4 ст. 170 КПК України ,арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди ,завданої внаслідок кримінального правопорушення ( цивільний позов) , чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, ч. 3 ст. 171 КПК України передбачено ,що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Як встановлено у судовому засідання власником автомобіля є третя особа - ОСОБА_8 , що стверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки " Вольсваген Гольф" ,1991 року випуску,червоного кольру ,р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . На досудовому розслідування арешт майна не накладався.

За нормами ч.2 п.4 ст. 170 КПК України,арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Отже , спеціальна конфіскація ,передбачена ст. 96-1 КК України, не застосовується до осіб за вчинення необережного злочину, передбаченому ст. 286 ч.2 КК України.

Крім того, за приписами ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Аналізуючи вказану норму закону , арешт майна накладається на майно обвинуваченого,фізичної особи,яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) обвинуваченого.

Статтею 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.2.2 Правил дорожнього руху,власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України "Про дорожній рух" та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

З врахуванням того, що обвинувачений показав суду, що він керував транспортним засобом ,так як власник передав йому автомобіль у користування,як такому ,що має посвідчення водія ,передавши реєстраційний документ на цей транспортний засіб,останній неє його власником.

Таким чином, слід відмовити у задоволенні клопотання цивільного позивача про накледення арешту майна обвинуваченого ОСОБА_7 з метою забезпечення цивільного позову про відшкодування шкоди,завданої внаслідок кримінального правопорушення, а саме автомобіля марки " Вольсваген Гольф" ,1991 року випуску,червоного кольру ,р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , так як майно належить третій особі, яка не несе цивільної відповідальності за шкоду завдану водієм ОСОБА_7 ..

Твердження представника потерпілого про те, що ОСОБА_8 продав автомобіль по довіреності,а тому обвинувачений ОСОБА_7 є його власником спростовується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки " Вольсваген Гольф" ,1991 року випуску,червоного кольру ,р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 відповідно до якого власником є ОСОБА_8 ..Крім того, в силу вимог ч. 4 ст. 334 ЦК Україниправа на нерухоме майно,які підлягають державній реєстрації,виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, обвинувачений ОСОБА_7 не є власником вказаного автомобіля,оскільки право власності не зареєстроване відповідно до закону.

Керуючись ст.ст.170,171,172 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_4 про арешт майна .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1