Сарненський районний суд
_____________________________________________________________________________________ Справа № 571/256/18
Провадження № 1-кп/572/184/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2018 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

з участю прокурора - ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Сарни клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000544 від 18.09.2017 року про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000544 від 18.09.2017 року про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115КК України,-.

08.05.2018 року від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного тримання під вартою. Своє клопотання обґрунтовує тим, що на даний час ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились і надалі продовжують існувати. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_10 не одружений, постійного джерела доходів не має. Згідно вимог ч. 5 ст. 12 КК України злочин, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_10 , відноситься до категорії особливо тяжких та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що на думку сторони обвинувачення свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню від суду. Вказані обставини, а також те, що місце проживання обвинуваченого ОСОБА_10 знаходиться на прикордонній території і з Республікою Білорусь, де діє спрощена система пропуску, дає підстави вважати, що ОСОБА_10 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може залишити постійне місце проживання та виїхати за кордон. Як повідомив обвинувачений в судовому засіданні, він має за кордоном двох родичів

Також, в процесі досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що безпосередніми очевидцями події злочинів та свідками у даному кримінальному провадженні є члени родини обвинуваченого, які проживають з ним в одному приміщенні та пов`язані з ним спільним побутом ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ), а також друзі обвинуваченого ( ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ), які, також, проживають в одному селі з обвинуваченим.

Вказані особи будуть заявлені для допиту у ході судового розгляду. Зважаючи на те, що вони не допитані у судовому засіданні існує ризик впливу на свідків з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань.

За наведених обставин застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не забезпечить його ізоляцію у спілкуванні з свідками. Слід зазначити, що в процесі слідства підозрюваний ОСОБА_10 неодноразово змінював свої показання, що на думку прокурора є спробою обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності в інкримінованих йому злочинах. Враховуючи викладене, на думку сторони обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, буде незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань, тощо.

Наведене дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_10 , в разі незастосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може переховуватись від суду з метою уникнути його притягнення до кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань. Наведені обставини у відповідності до п.п.1, 3 ст.177 КПК України є ризиками.

Потерпілі та законний представник потерпілого підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_10 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 заперечують проти клопотання прокурора.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України,за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а також те, що він обвинувачуються в скоєнні зокрема особливо тяжкого кримінального правопорушення, проживає в одному селі із свідками у кримінальному провадженні, в прикордонній зоні, тому може незаконно впливати на них та покинути територію України, доцільно вирішувати питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченому та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, інших даних.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

У разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі. Судом враховується вік та стан здоров`я ОСОБА_10 , що не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 встановлений ухвалою суду від 15.03.2018 року закінчується 12 травня 2018 року. Перелічені вище обставини обумовлюють висновок суду про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного та керуючись ст. 183, 197, 314, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу виді тримання під вартою задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 запобіжний захід - тримання під вартою до 06.07.2018 року.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає .

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3