Справа №488/4795/17 19.09.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0002939 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2018 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити, призначене йому покарання.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечень до неї.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що призначене йому покарання за своїм видом та розміром є явно несправедливим та суворим.

Зазначає, що місцевим судом при призначенні покарання не достатньо враховано наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме те, що він офіційно працевлаштований, в матеріалах справи наявна позитивна характеристика з місця роботи, те що він проживає з батьками пенсіонерами, які перебувають на його утриманні.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.12.2017 року о 14 годин 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, через відкриту хвіртку зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 та через відкритті двері проник до приміщення майстерні, звідки повторно таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 2 892 гривні 31 копійку, а саме:
- електричний лобзик «Makita», вартістю 1624 гривні 80 гривень;
- електричний чайник «Spektrum», вартістю 800 гривень;
- банку лаку «Helios», вартістю 190 гривень;
- банку лаку «Johnstones», вартістю 277 гривень 51 копійок;
- два силіконових чохла для мобільних телефонів, без вартості;
- алюмінієву каструлю, без вартості;
- дві пляшки вина об`ємом 1 л, без вартості.

Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вище зазначену суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а саме, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних корисливих злочинів, неодружений, з 2003 року перебуває на обліку в ОНД з діагнозом синдром залежності від опіоїдів, зловживання алкоголем, в цілому характеризується посередньо. Крім цього, суд прийняв до уваги, що під час досудового розслідування працівниками поліції потерпілій повернуто викрадене майно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав повне визнання обвинуваченим вини та щире каяття. Обставину, яка обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На думку апеляційного суду, даних вимог закону, при постановленні вироку стосовно ОСОБА_5 , судом першої інстанції дотримано.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції надав правильну юридичну оцінку.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється. За такого, вирок суду першої інстанції в цій частині, відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Що стосується призначеного ОСОБА_5 покарання, то суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання та позитивно за місцем роботи, неодружений, з 2003 року перебуває на обліку в ОНД з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів, зловживання алкоголем, неодноразово судимий за вчинення тяжких насильницьких злочинів, злочин за який його засуджено за оскаржуваним вироком, вчинив через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі. Зазначене свідчить про стійку антисоціальну поведінку обвинуваченого, про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та його небажання стати на шлях виправлення.

При призначенні покарання обвинуваченому судом першої інстанції обґрунтовано враховано обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину та пом`якшуючі покарання обставини повне визнання вини та щире каяття. Саме, врахувавши пом`якшуючі покарання обставини та фактичні обставини кримінального провадження, суд дійшов вірного висновку про можливість призначити ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута лише при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. З урахуванням зазначеного, підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального закону та є надто суровим, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на наявність в нього постійного місця роботи та позитивну характеристику з місця роботи є неприйнятними, оскільки, зазначені обставини, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше декілька разів був засуджений за вчинення тяжких злочинів із застосуванням насилля, новий тяжкий злочин вчинив через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, не є підставою для пом`якшення призначеного йому покарання і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 , істотно не знижують.

Крім того, вказані обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання саме в мінімальних межах санкції інкримінованого йому злочину.

Не заслуговують також на увагу доводи обвинуваченого про те, що у нього на утриманні знаходяться батьки похилого віку, оскільки матеріали кримінального провадження будь яких даних щодо перебування у обвинуваченого на утриманні батьків похилого віку не містять, не надано таких даних апелянтом і апеляційному суду.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення, призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_5 , у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2018 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той саме строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: