ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/992/18
провадження № 1-кп/753/923/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі колегії:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за звинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 306, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
03.07.2018 року в порядку повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями в провадження колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 надійшло вищезазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилалась на ст. 177 КПК України, якою встановлені ризики, що ОСОБА_7 , яка обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, може переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти продовження обвинуваченій строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити його на будь-який, не пов`язаний із триманням під вартою. В обгрунтування доцільності зміни запобіжного заходу захисник посилався на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, стан її здоров`я обтяжений рядом хронічних захворювань.

Обвинувачена в судовому засіданні підтримала свого захисника.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , суд керується наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до положень ст. 183 ч.1 КПК України запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.
Вислухавши позиції учасників судового провадження, суд оцінив в сукупності всі обставини. Так, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 понад два роки перебуває під вартою. Відповідно до медичної документації ОСОБА_7 має ряд тяжких захворювань, зокрема ВІЛ-інфекцію 3 клінічної стадії, себорейний дерматит у стадії загострення, потребує антиретровірусної терапії.

Аналіз наведених обставин та вимог закону з урахуванням практики Європейського суду з прав людини дозволяє суду зробити висновок про можливість зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_8 у вигляді «тримання під вартою» шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту, що на думку суду буде достатнім й необхідним заходом забезпечення судового розгляду кримінального провадження для забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, запобіганню певним ризикам. Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Разом з тим обвинуваченій підлягають роз`ясненню її обов`язки не залишати житло в нічний час доби, а також прибувати до суду за першою вимогою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 181, ч.3 ст. 315 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Змінити обвинуваченій ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з "тримання під вартою" та обрати запобіжний захід у вигляді "домашнього арешту" за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, а саме до 26.09.2018 р. включно з покладанням на обвинувачену наступних обов`язків:
-заборонити ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 22-00 до 06-00 год.
-покласти обов`язок на ОСОБА_7 прибувати до суду за першою вимогою;
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
Ознайомити та вручити обвинуваченій ОСОБА_7 під розпис копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Контроль за виконанням запобiжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченою покласти на орган національної поліції за мiсцем її проживання.
Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3