№ 336/2100/18
пр. 1-кп/336/392/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(НА ПІДСТАВІ УГОДИ ПРО ВИЗНАННЯ ВИНУВАТОСТІ)

22 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

укладену 17 квітня 2018 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 про визнання останнім винуватості за ч. 4 ст. 407 КК України та погодження на призначення покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 слідчим слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду.

26.07.2017 року наказом № 27 командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець за контрактом сержант ОСОБА_5 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду електрозварник ремонтного взводу артилерійського озброєння ремонтної роти НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація та з 18 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.

Відповідно до розпорядку дня військовослужбовців за контрактом у військовій частині, військовослужбовці у нічний час перебувають за місцем фактичного проживання та прибувають на службу до військової частини НОМЕР_1 на 08.00 годину, тобто на ранкове шикування.

Сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

Однак, 19 січня 2018 року о 08.00 годині сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно до місця служби без поважних причин - до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 12 березня 2018 року.

12 березня 2018 року ОСОБА_5 самостійно прибув до місця проходження військової служби, місця дислокації підрозділу батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

17 квітня 2018 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання останнім винуватості за ч. 4 ст. 407 КК України та погодження на призначення покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до якої:

- підозрюваний беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за обставин, які викладені у повідомленні про підозру, щиро покаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та активно сприяв розкриттю злочину;

- сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони просять про затвердження угоди.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. ст. 471, 472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє:

- що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про допит свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України;

- характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

- вид покарання, а також умови звільнення від його відбування з випробуванням, а також зміст обов`язків, які приймає на себе одночасно із звільненням від відбування покарання з випробування.

Відомостей про речові докази та процесуальні витрати суду не надано.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості за ч. 4 ст. 407 КК України, укладену 17 квітня 2018 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо ОСОБА_5 протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подано апеляцію до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1