22.05.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
1-кс/533/83/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2018 року слідчий суддя Козельщинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Козельщинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Козельщина Полтавської області клопотання про накладення арешту на майно, -
в с т а н о в и в:
Клопотання обґрунтовує тим, що 25.03.2018 року о 3 годині невідомі особи проникли до приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , звідки викрали належні йому речі.
Під час досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що у приміщенні гаражу він зберігав свердлильний станок марки «Джет», який був приєднаний до електромережі 380 V, набір ключів (головок) у чорному футлярі, на якому був надпис «Сталь», бензопила марки «ГРАНИТ» у червоному корпусі, на якому був стартер помаранчевого кольору, та перевернута стріла з надписом «ГРАНИТ», будівельний фен червоного кольору, марку якого він не пам`ятаю, упаковка зварювальних електродів «Континент» у червоній коробці, які лежали біля свердлильного станка на столі, шуруповерт електричний зеленого кольору, спінінг з катушкою чорного кольору.
26.03.2018 року близько 07 години 00 хвилинвін вийшов на подвір`я і помітив, що ворота на гаражі були відчинені, а після огляду приміщення виявив, що зазначені речі зникли, про що він повідомив поліцію.
11.04.2018 року в матеріалах кримінального провадження винесена постанова про визнання і приєднання до справи вилучених речей в якості речових доказів.
Слідчий в клопотанні вказує, що в даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучені речі відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом, який зберіг на собі сліди злочину та має істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище зазначеного кримінального правопорушення, у звязку з проведенням ряду слідчих дій та з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені речові докази.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав і просив задовольнити його у повному обсязі.
В судове засідання власник речей - потерпілий ОСОБА_4 не з"явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.
Вивчивши клопотання та дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку слідчого, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно.
Частиною 3 ст.132 КПК України встановлено перелік обставин, які повинен довести слідчий, прокурор з метою необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ч.5 цієї статті, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються під час розгляду питання про застосування заходів кримінального провадження.
Виходячи з положення ч. 2 ст. 170 КПК України «Накладення арешту на майно» п. 1): «Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що в даному випадку є дуже важливо і суттєво, так як з`ясувати обставини кримінального провадження неможливо без дослідження речових доказів, виявлення на них слідів кримінального правопорушення.
А відповідно до положення ч. 3 ст. 170 КПК України, в якій зазначено, що «у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
02.04.2018 року оглянуто приміщення гаража потерпілого, в якому виявлено відсутніми інструменти та речі.
11.04.2018 року слідчим СВ Козельщинського ВП Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 проведений огляд виданих ОСОБА_5 інструментів, викрадених у ОСОБА_4 (а.к. 9).
Вилучені речі постановою слідчого від 11.04.2018 року визнані речовими доказами.
Факт вилучення викраденого засвідчено протоколами допиту понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів кримінального забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. При цьому, обовязок доказування обставин, які визначені в ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора (ч.1 ст. 92 КПК).
Аналізуючи доведеність слідчим необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з позиції ч.3 ст. 132 КПК України, з урахуванням досліджених доказів у межах розгляду даного клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), враховуючи, що вказані речі зберігають на собі сліди злочину, що має істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, a також для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище зазначеного кримінального провадження, у звязку з проведенням слідчих дій та з метою збереження речових доказів.
Дослідивши у своєму взаємозвязку всю сукупність доказів та даних, що надані і підтримані в судовому засіданні слідчим на обґрунтування внесеного клопотання про накладення арешту на майно, з урахуванням вимог ст. 91,ч.5 ст.132, ст.170 КПК України слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим в судовому засіданні доведені обставини, які є підставами для арешту майна, а саме: бензопили марки «ГРАНИТ» у червоному корпусі та набору ключів у чорному футлярі з надписом «Сталь» з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання, який буде зберігатися на території Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область селище Козельщина, вул. Остроградського,117, визнані постановою слідчого Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 11 квітня 2018 року речовими доказами у кримінальному провадженні до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
У кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення. Вищевказані речі є речовими доказами у справі, та підлягатимуть дослідженню в рамках кримінального провадження, а тому незастосування арешту може призвести до їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, відчуження.
На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, наявних на ньому слідів злочину, що може перешкодити кримінальному провадженню.
З огляду на викладене, вказане клопотання підлягає задоволенню.
Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 84,91,92,94,131, 132,170-173,309,395 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
Клопотання слідчого СВ Козельщинського ВП Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя