У Х В А Л А
Іменем України
20 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю представників заявника адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5

розглянувши клопотання ОСОБА_6 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000069 від 26.05.2016,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що 02.07.2018 року слідчим суддею Шевченківського районного суду ОСОБА_1 за клопотанням старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві майора податкової міліції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 було накладено арешт на майно належне ОСОБА_6 , а саме: смартфон «iPhone» модель А1549, imei: НОМЕР_1 ; смартфон «iPhone» модель А1778, з написом ІС: 579С-У3091А.
Заявник вважає, що арешт на майно накладений необґрунтовано, а тому просить слідчого суддю його скасувати.
В судовому засіданні представники заявника просили задовольнити клопотання.
Слідчий проти задоволення клопотання заперечив.
Вислухавши думку представників заявника, проаналізувавши доводи клопотання, вивчивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Як встановлено в судовому засіданні, 02.07.2018 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 було накладено арешт, серед іншого на: смартфон «iPhone» модель А1549, imei: НОМЕР_1 ; смартфон «iPhone» модель А1778, з написом ІС: 579С-У3091А.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих слідчим.
В порушення вищевказаних приписів КПК України, слідчим не доведено, що майно, на яке накладено арешт є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як це визначено ст. 98 КПК України. Не підтверджено також, що арештоване майно набуто протиправним шляхом.
Крім того, органом досудового розслідування не надано слідчому судді жодних доказів того, що майно, на яке було накладено арешт, має будь-яке відношення до факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження.
Вирішуючи питання про скасування арешту майна слідчий суддя враховує загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до Розділу ІІ КПК України, якими передбачено обґрунтування необхідності такого ступеню втручання у права і свободи особи потребами досудового розслідування, принцип співмірності.

Проте, зі змісту наявних у справі матеріалів не вбачається даних, які б свідчили, що на час розгляду клопотання доведено що вилучені телефони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або містять інформацію, яка необхідна для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Крім того, як зазначає заявник вилучені мобільні телефони є його особистої власністю, та не мають жодного відношення до діяльності ТОВ «Ві Еф Консалтинг Сервісиз».

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на мобільні телефони накладено необґрунтовано,а тому клопотання ОСОБА_6 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000069 від 26.05.2016, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_6 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000069 від 26.05.2016 задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2018 року (справа № 761/23965/18, провадження № 1-кс/761/16228/2018), в частині арешту смартфону «iPhone» модель А1549, imei: НОМЕР_1 ; смартфону «iPhone» модель А1778, з написом ІС: 579С-У3091А, які належать ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1