Номер провадження: 11-сс/785/918/18
Номер справи місцевого суду: 504/1546/18 , 1-кс/504/576/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 травня 2018 року про продовження строку застосування запобіжного заходу,-

встановив

Оскарженою ухвалою було задоволено клопотання заступника начальника СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0004814від 21.11.2017 року про продовження строку застосування відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до чотирьох місяців, а саме до 11.07.2018 року.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що останній, точний час, дата та місце досудовим розслідуванням не встановлені, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та невстановленими слідством особами, після чого у них виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення ОСОБА_17 , позбавлення його волі, утримання у виснажливих для його організму умовах, та незаконну вимогу до нього та його сина ОСОБА_18 щодо передання грошових коштів на загальну суму 250 000 доларів США, яка згідно курсу НБУ складає 6 617 500 гривень, за його повернення.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя вказав, що, окрім наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики на момент розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не втратили своєї актуальності та особа підозрюваного не перестала бути суспільно небезпечною, тому немає підстав для зміни запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 на більш м`який.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисником підозрюваного ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій захисник вказала, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, посилаючись на наступні обставини:

- всупереч вимогам ст. 194 КПК України, слідчий суддя не встановив наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки сукупність зібраних по даному кримінальному провадженню доказів свідчить про те, що в діях підозрюваного наявний склад злочину, передбаченого ст. 396 КК України, що є злочином середньої тяжкості та, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, виключає застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу;

- слідчим суддею не встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий та не враховано даних про особу ОСОБА_8 , який: раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; має батьків похилого віку; добровільно вступив до служби в зоні АТО, де серед керівництва та бойових товаришів характеризується відмінно; має поганий стан здоров`я; не має підстав здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки вони вже допитані;

- слідчим суддею було залишено поза увагою те, що слідчим не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а лише тяжкість злочину не може слугувати беззаперечною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Посилаючись на вищевикладене, захисник просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги та без змін ухвали слідчого судді, виходячи з наступних обставин.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст. 199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 21.11.2017 року до ЄРДР зареєстровано провадження №0004814за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

14.03.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 та ч. 2 ст. 146 КК України.

Цього ж дня, 14.03.2018 року слідчим суддею Комінтернівського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме до 12.05.2018 року.

03.05.2018 року заступником прокурора Одеської області ОСОБА_19 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004814від 21.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України продовжено до 4-х місяців, тобто до 14.07.2018 року.

11.05.2018 року слідчим суддею Комінтернівського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.07.2018 року.

Що стосується доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, то вони на думку апеляційного суду є необґрунтованими, з огляду на таке.

При розгляді апеляційної скарги сторони захисту, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до §. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 саме в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях ґрунтується на зібраних на даний час матеріалах досудового розслідування, що додані до клопотання, а саме: протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2018 року (а.с. 6), протоколами огляду місця події від 21.11.2017 року (а.с. 11-12), протоколом допиту свідків ОСОБА_20 (а.с. 13-14), ОСОБА_21 (а.с. 17), ОСОБА_22 (а.с. 18-19), ОСОБА_23 (а.с. 20), протоколом огляду місця події від 27.11.2017 року (а.с. 15-16), протоколами огляду предметів від 27.12.2017 року (а.с. 21-23), від 09.01.2018 року (а.с. 24-26), від 13.01.2018 року (а.с. 27-28), висновком експерта №18 від 23.01.2018 року (а.с. 29-32) та висновком експерта №121 від 12.12.2017 року (а.с. 33-36).

Також, на спростування доводів сторони захисту та на обґрунтованість підозри саме у вчиненні зазначених злочинів вказує також той факт, що потерпілий ОСОБА_17 вказав саме на ОСОБА_8 як на особу, що охороняла його під час утримання в неволі та у ОСОБА_8 було вилучено викрадене у потерпілого майно.
Доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_8 потрібно кваліфікувати як приховування злочину не є спроможними, оскільки ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень відігравав активну роль, а його дії вказують на те, що він заздалегідь домовився з іншими особами про їх вчинення та виконував покладені на нього функції.
При цьому, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Твердження сторони захисту про те, що суддею не встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий є помилковими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

В мотивувальній частині ухвали (а.с. 42, зворотна сторона) слідчий суддя вказав, що на момент розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу ризики, зазначені слідчим та встановлені ухвалою про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є триваючими, не змінились, тому вірно дійшов висновку про неможливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Так, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_8 :

- зможе вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, пов`язаних із позбавленням волі людини, погрозою вбивством та завданням значної майнової шкоди потерпілому, не одружений та не має утриманців, не працевлаштований, у нього відсутнє місце навчання, відсутнє місце реєстрації в м. Одеса,

- може здійснювати незаконний вплив на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, оскільки, згідно показань потерпілого ОСОБА_17 та його сина ОСОБА_18 , на теперішній час їм надходять дзвінки з різних абонентських номерів з погрозами їх життю та здоров`ю, вимагання передачі грошових коштів;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнового злочину, а саме 17.04.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням.

З цих самих підстав апеляційний суд не в змозі прийняти до уваги доводи захисника про те, що слідчим суддею було залишено поза увагою недоведеність слідчим недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Так, як вбачається з самого клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчий повністю довів неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_24 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зокрема, з огляду на характер правопорушення, у якому підозрюється останній, обставини його вчинення, розмір завданої потерпілому майнової шкоди, поведінку підозрюваного, характеристику його особи та його минулу протиправну поведінку.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; має батьків похилого віку; добровільно вступив до служби в зоні АТО, де серед керівництва та бойових товаришів характеризується відмінно є голослівними та не підтверджуються матеріалами провадження.

Разом з тим, апеляційний суд вважає доводи захисника про поганий стан здоров`я підозрюваного слушними, однак вказані обставини не свідчать про неможливість утримання ОСОБА_8 під вартою.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя вірно дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, врахував обставини вчиненого кримінального правопорушення, характеристику особи підозрюваного та продовжив строк застосування до останнього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, таким чином прийнявши законне та обгрунтоване рішення, тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 травня 2018 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 4-х місяців, тобто до 11.07.2018 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4