ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду в режимі відеоконференції шляхом трансляції із приміщення Городищенської виправної колонії №96 кримінальне провадження №0000821 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сичівка, Христинівського району, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , без освіти, не працюючого, не одруженого, громадянина України, українця, раніше судимого 29.07.2011 р. вироком Апеляційного суду Волинської області за ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією усього майна, звільненого на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 12.06.2017 р. умовно-достроково на строк 1 рік 10 місяців 6 днів; 12.06.2018 р. вироком Любомльського районного суду Волинської області за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 19.10.2017 р., близько 17 год., перебуваючи в м. Володимирі-Волинському, керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, знаходячись поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, без застосування насильства, повторно відкрито викрав велосипед марки «Аіст», вартість котрого згідно висновку товарознавчої експертизи становить 1183,80 грн., належний ОСОБА_6 та на вимогу потерпілого повернути вказане майно не відреагував, залишив місце злочину й розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю. Пояснив, що 19.10.2017 р. поблизу житлового буд. АДРЕСА_2 відкрито викрав велосипед у потерпілого ОСОБА_6 . Щиро розкаявся у вчиненому злочині, просив суворо не карати.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, учасники судового провадження не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, немаючи сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3,4 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого, дослідити дані у справі, що характеризують його особу.
Учасникам судового провадження розяснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.
Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, котрі обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, котрий раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, тяжких злочинів, через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисний, тяжкий злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та небажання стати на шлях виправлення, стійку направленість на вчинення умисних злочинів, а також беручи до уваги сукупність помякшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Оскільки після постановлення вироку Любомльського районного суду Волинської області від 12.06.2018 р. встановлено, що ОСОБА_4 винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вироку Любомльського районного суду Волинської області, тому суд призначає покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України.
Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Передбачених законом підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.
Речовий доказ компакт диск «Омега» залишити у матеріалах кримінального провадження.
Судові витрати стягнути із обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Любомльського районного суду Волинської області від 12.06.2018 р., визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Зарахувати в строк відбуття покарання ту частину покарання, що відбута за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 12.06.2018 р., тобто за період 12.04.2018 р. по 11.09.2018 р.
Речовий доказ - компакт диск «Омега» залишити у матеріалах кримінального провадження.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави 572 грн. судових витрат пов`язаних із залученням експертів для проведення товарознавчої експертизи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1