Справа № 161/8076/16-к Провадження №11-кп/802/11/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000283 від 2 квітня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яким-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, одружений, непрацює, раніше несудимий,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з незакінченою вищою освітою, одружений, працює слюсарем-ремонтником ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536», раніше несудимий,

визнані винуватими у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України та їм призначено за ч.2 ст. 289 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна кожному; за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі кожному.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне до відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна кожному.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено виконання обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1254-VІ від 14 вересня 2009 року) на кожного.

Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено попередні особисте зобов`язання.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими та засуджено за те, що 1 квітня 2016 року близько 1 год. 00 хв. на вул. Центральній, 7А, с. Радомишль Луцького району, вони, діючи за попередньою змовою між собою, умисно, таємно викрали з вантажного відділення незамкненого автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 188 шт. ножів, на загальну суму 12347 грн. 43 коп., 40 шт. упаковок голок «Армійські», на загальну суму 206 грн. 80 коп., 2 кип`ятильники, на загальну суму 24 грн. 66 коп., та 11 шт. ножиць, на загальну суму 13205 грн. 56 коп.

9 квітня 2016 року близько 1 год. 00 хв. у с. Баківці Луцького району вони, за попередньою змовою між собою, умисно, повторно, з неогородженої території подвір`я господарства, що на АДРЕСА_2 , викотили на вулицю села автомобіль марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_8 перебував за кермом автомобіля та керував ним, а ОСОБА_9 спостерігав за тим, щоб їхні злочинні дії не були викритті сторонніми особами. Після цього ОСОБА_9 сів на переднє сидіння пасажира, а ОСОБА_8 завів автомобіль, після чого вони поїхали, незаконно заволодівши транспортним засобом та заподіявши потерпілому майнової шкоду на суму 60000 грн.

Крім того, 10 квітня 2016 року близько 1 год. 00 хв. з неогородженої території подвір`я господарства, що на АДРЕСА_3 , вони, за попередньою змовою між собою, умисно, повторно, виштовхали на вуличну дорогу автомобіль марки «Ауді100», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , належний ОСОБА_12 . Після цього автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким вони приїхали до місця вчинення злочину, відбуксирували автомобіль марки «Ауді 100», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , попередньо прикріпивши його на трос. При цьому ОСОБА_8 керував автомобілем марки «Ауді 100», а ОСОБА_9 автомобілем ВАЗ 21063 чим незаконно заволоділи транспортним засобом, заподіявши потерпілому майнової шкоду на суму 40500 грн.

10 квітня 2016 року близько 2 год. 00 хв. у с. Вербаїв Луцького району, вони ж за попередньою змовою між собою, умисно, повторно, з незамкненого автомобілю «Ауді-100», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , яким попередньо незаконно заволоділи, таємно викрали дві автомобільні акустичні колонки «SоniXplod XS-K6920», вартістю 691 грн. 33 коп.; задню панель автомобіля, вартістю 500 грн.; два акустичні динаміки бельгійського виробництва, вартістю 71 грн. 67 коп.; автомагнітолу «Philips», вартістю 7500 грн.; флеш-карту об`ємом пам`яті на 8GB, вартістю 100 грн.; акумуляторну батарею 75А/h, вартістю 2000 грн.; запасне колесо R-15х175 з металевим диском, вартістю 700 грн. чим заподіяли потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 11563 грн.

Крім того, 10 квітня 2016 року близько 3 год. 00 хв. у с. Голишів Луцького району, вони, за попередньою змовою між собою, діючи умисно, повторно, з незамкненого автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO LANOS», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , що на вул. Садовій, 4, таємно викрали флеш-карту об`ємом пам`яті 8GB, вартістю 200 грн.; флеш-карту об`ємом пам`яті 4GB, вартістю 100 грн.; сонцезахисні окуляри, вартістю 53 грн. 33 коп.; гроші в сумі 15 грн.; рідкий запах, вартістю 70 грн., коробку цукерок «Палітра асорті молочний шоколад», вартістю 97 грн. чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 535 грн. 33 коп.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинувачених, вважає вирок незаконним та необґрунтованим через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинувачених. Вказує на те, що судом при обранні виду і міри покарання обвинуваченим, кожному зокрема, не взято до уваги, що вчинений ними злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до ст.12 КК України належить до категорії тяжких. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у п`яти злочинних епізодах, що свідчить про їх схильність до неправомірної поведінки. З огляду на це, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_14 визнати винуватими у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі та за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, кожному. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбуття покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, кожному.

У запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_15 просять апеляцію прокурора залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав її у повному обсязі, обвинувачених та захисника, які заперечили проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України та висновки суду про доведеність їх винуватості у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, ґрунтується на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд його не обґрунтував, мотивів про можливість виправлення останніх без відбування покарання у вироку не навів. Не враховано судом того, що вчинений обвинуваченими злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у п`яти злочинних епізодах, що свідчить про їх схильність до неправомірної поведінки. Тому, призначене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.75 КК України не є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.75 КК України, а саме: звільнення останніх від відбування покарання з випробуванням, суперечить вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів і особам обвинувачених. Тому, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, відповідно до вимог ч. 2 ст. 409, ст. 420 КПК України, підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового вироку.

Разом з тим, згідно із ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення може призначити покарання нижче найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції статті.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свою винуватість у скоєних злочинах визнали, щиро покаялися, активно сприяли їх розкриттю, добровільно відшкодували потерпілим завдану шкоду, що у відповідності до ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є особами молодого віку, мають постійне місце проживання, за яким характеризуються виключно позитивно, раніше несудимі, до кримінальної відповідальності притягуються вперше, з моменту скоєння злочинів пройшов значний час, і останні, на даний час, нових злочинів не вчинили, двоє із числа потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_12 претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не мають, що стверджується їх письмовими заявами, а потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_13 щодо міри покарання покладалися на розсуд суду.

Перераховані вище обставини, на думку апеляційного суду, в сукупності із встановленими судом першої інстанції обставинами, які пом`якшують покарання, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а тому з урахуванням осіб винних, дають підстави перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини даної статті, кожному із обвинувачених, як це передбачено ст.69 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі. З цих же підстав, апеляційний суд вважає, що за ч. 2 ст. 185 КК України обвинуваченим необхідно призначити мінімальне покарання у виді обмеження волі.

На думку апеляційного суду, призначене покарання за ч. 2 ст. 289 із застосуванням ст.69 КК України та мінімальне покарання у виді обмеження волі за ч.2 ст.185 КК України, а остаточне шляхом поглинення менш суворого більш суворим, буде достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , попередження нових злочинів, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 414, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2016 року в частині призначення покарання скасувати.

Ухвали новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за:

- ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді 2 років обмеження волі;

- ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.

Призначити ОСОБА_9 за:

- ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді 2 років обмеження волі;

- ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді: