ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
Провадження №11-сс/807/138/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2018 року про відмову у відкритті провадження,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2018 та постановити нове рішення, яким зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Запорізької області виконати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2017, а саме: про проведення повторного допиту громадянина ОСОБА_8 , у присутності адвоката, на той час ОСОБА_9 , що не здійснюється більше півтора роки; про проведення повторного допиту ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також його самого; про дослідження наданих копій документів, що свідчать про його викрадення із Запорізького слідчого ізолятора до Херсонської області з 09.12.2008 по 13.12.2008, з метою здійснення ОСОБА_12 під керівництвом ОСОБА_13 у подальшому щодо нього катувань.

Апелянт вважає, що слідчий суддя, не поклавши на уповноважених осіб прокуратури Запорізької області зобов`язання щодо виконання слідчих дій, зазначених ним у скарзі, та ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2017, а також встановлення розумних строків ефективного досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, позбавив його доступу до правосуддя.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги також обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Враховуючи вищевказане положення, а також те, що скарга була розглянута без повідомлення та за відсутності ОСОБА_7 , копія ухвали слідчого судді від 14.09.2018 була отримана уповноваженою особою Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» 27.09.2018, її копію, як зазначив апелянт, було ним отримано 01.10.2018, що не спростовано матеріалами провадження, а апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 02.10.2018, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущений не був, тому не потребує вирішення питання про його поновлення.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає наступне.

01 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя прокуратуру Запорізької області у кримінальному провадженні за №000382 від 03.02.2016 було зобов`язано повторно допитати у присутності захисника та ОСОБА_7 , громадянина ОСОБА_8 .

13 вересня 2018 року ОСОБА_7 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність прокуратури Запорізької області, відповідно до вимог якої, заявник просив встановити факт бездіяльності у кримінальному провадженні № 0000382 від 03.02.2016, а саме, просив зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Запорізької області виконати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. від 01.03.2017 про повторний допит у присутності адвоката громадянина ОСОБА_8 , а також його клопотання, що були задоволені прокуратурою, про проведення слідчих дій, а саме про його повторний допит, про допит свідків ОСОБА_14 та Кішинської, а також про дослідження наданих ним документів.

Слідчий суддя на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність прокуратури Запорізької області, посилаючись на те, що скаргу подано на бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню в розумінні ст. 303 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано та на законних підставах відмовив у відкритті провадження за даною скаргою, виходячи з наступного.

Пунктами 1-8 ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які підлягають оскарженню на досудовому розслідуванні.

На думку колегії суддів, ОСОБА_7 оскаржував бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області, що полягає у невиконанні ними ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. від 01.03.2017, а також клопотань про проведення слідчих дій, проте така бездіяльність, як правильно встановив слідчий суддя, не може бути оскаржена під час досудового розслідування.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яку суд касаційної інстанції висловив у пункті 1.3 Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 17.01.2017 з приводу того, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки:

1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк;

3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Отже, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність слідчого, прокурора, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Також колегія суддів бере до уваги й правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка висловлена у пункті 6 Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 17.01.2017, відповідно до якої, розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Виходячи з положень п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора є такими, що заявлені не у межах кримінального провадження, оскільки заявником не подавалась скарга на рішення прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, при цьому предметом розгляду слідчим суддею була скарга на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області та зобов`язання цих осіб вчинити процесуальні дії.

Крім того, колегією суддів не встановлено порушень прав ОСОБА_7 на доступ до правосуддя, виходячи з наступного.
Так, в ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, непокладення слідчим суддею на уповноважених осіб прокуратури Запорізької області зобов`язання щодо виконання слідчих дій, зазначених ним у скарзі, ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2017, а також щодо встановлення розумних строків ефективного досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, не є обмеженням в доступі до правосуддя, як це вважає ОСОБА_7 .

Отже, з урахуванням зазначених вище обставин, колегія суддів вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, тому не вбачає правових підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2018 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність прокуратури Запорізької області, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: