Справа № 464/2625/18
пр.№ 1-кс/464/1123/18
У Х В А Л А

18 травня 2018 року року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

скаржника ОСОБА_5

розглянувши заяву скаржника ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в :

в провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 щодо невнесення відомостей заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу слідчим суддею, що здійснює розгляд визначено ОСОБА_6 .
17.05.2018 р. скаржником ОСОБА_4 заявлено відвід слідчому судді з тих підстав, що існують сумніви у її неупередженості, оскільки остання вже відмовляла в задоволенні двох інших скарг на бездіяльність з того самого предмету, а її практика щодо розгляду аналогічних скарг є неоднаковою, при однакових обставинах нею приймаються рішення в одних випадках про задоволення скарг, в інших про відмову, що свідчить про її упередженість та є підставою для її відводу.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , який підтримав заяву про відвід, додатково покликаючись на практику ЄСПЛ та Бангалорські принципи діяльності судді, думку прокурора, який заперечив заяву та вважає відсутніми підстави для відводу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.75 КПК України суддя не може брати участі у кримінальному провадженні якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів його неупередженості.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість висунутого проти нього будь-якого кримінального обвинувачення.
Виходячи із положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».
Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».
Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
Мотивуючи заяву про відвід заявник, як на обставину упередженості та небезстороності слідчого судді, покликається на ухвалення нею рішень у інших справах. Однак, така обставина жодним чином не може свідчити про упередженість чи небезсторонність, оскільки кожна справа вирішується залежно від з`ясованих її обставин, які у кожному випадку є індивідувальними. При розгляді заяви про відвід заявником не наведено та судом не встанволено жодних обставин щодо певної особистої заінтересованості слідчого судді, певних її прихильностей, уподобань стосовно будь-якої із сторін у справі, не встанволено жодних стосунків, які б мали таку природу та ступінь, що свідчили б про те, що слідчий суддя не є безстороннім.
З огляду на зазначені обставини, зважаючи на відсутність будь-яких фактів, які б свідчили про упередженість слідчого судді ОСОБА_6 при розгляді даної скарги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_6 , а тому в задоволенні заяви про відвід слідчого судді слід відмовити.

Керуючись ст.ст.75, 81 КПК України,суд,-

у х в а л и в:

в задоволенні заяви скаржника ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1