Провадження №11-сс/772/332/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0001798 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.05.2018, згідно якої відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання, одночасно визначено розмір застави в сумі 35 240 гривень, із покладенням на нього певних обов`язків в разі внесення застави.

в с т а н о в и в:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а саме за в тому, що 05 травня 2018 року приблизно о 12.30год він спільно із ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку №139 по вул. Кн. Коріатовичів в м. Вінниці, виявили пристебнутий тросом до дерева гірський велосипед марки «Pilot» чорного кольору зі вставками зеленого кольору, який належить ОСОБА_11 та вартість якого становить 2 000 гривень. Після чого у них виник умисел, спрямований на таємне заволодіння цим велосипедом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 пішли до квартири АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , та взяли ручну пилку по дереву, після чого повернулись до місця знаходження велосипеда. Далі, приблизно о 13.10год 05 травня 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи спільно, умисно, таємно, з корисливих спонукань, підійшли до дерева, до якого був пристебнутий вищевказаний велосипед, де ОСОБА_10 став різати стовбур дерева, а ОСОБА_7 став йому допомагати.

Зрізавши стовбур дерева, ОСОБА_10 звільнив трос та взяв до рук кермо велосипеда, після чого разом з ОСОБА_7 почали залишати місце вчинення злочину. Однак, в момент, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 намагалися розпорядитися викраденим майном, вони були виявлені власником велосипеда ОСОБА_11 , який побачивши, що його майном намагаються заволодіти, став до них кричати. Однак ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що їх дії викрито, продовжили вчиняти дії, спрямовані на завершення свого злочинного наміру, та почали тікати від потерпілого разом із викраденим. Проте, ОСОБА_11 вдалося їх наздогнати та зачепитись руками за велосипед. Далі, у зв`язку із втратою рівноваги ОСОБА_11 впав. Після чого, ОСОБА_10 сів на викрадений велосипед та поїхав у невідомому напрямку, а ОСОБА_7 самостійно залишив місце вчинення злочину.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 розпорядилися викраденим велосипедом на власний розсуд, завдавши ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 2 000 гривень.

Слідчий зазначив докази, на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового слідства.

Адвокат в своїй апеляційній скарзі з додатками просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову із застосуванням домашнього арешту, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри оголошеної ОСОБА_7 , відсутність ризиків для застосування тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Будь-який запобіжний захід застосовується лише в разі, якщо особа обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину.

Прохання в апеляції про застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, в свою чергу, є визнанням обґрунтованості підозри оголошеної йому.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обгрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості обвинувачених та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що хоча ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України є особою, яка не має судимості, однак обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання до шести років позбавлення волі, соціально стримуючих факторів таких, як сім`я, робота, нерухоме майно на праві власності, в нього немає, відсутні джерела постійного доходу, крім того має антисоціальну поведінку, на протязі року ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за різні адміністративні правопорушення, що є підставами вважати про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Прокурор під час апеляційного розгляду також зазначив, що підозрюваний, притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, відносно своєї матері, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може призвести продовженню такої протиправної поведінки ОСОБА_7 навіть під час перебування під домашнім арештом.

Із пояснень підозрюваного він також жив за рахунок її коштів.

Крім того, захисник підозрюваного стверджували, що злочин був скоєний в стані алкогольного сп`яніння та що він зловживає спиртними напоями.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Зважаючи на вищенаведене, та що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Тому, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.05.2018 про задоволення клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави та обов`язків в разі її винесення залишити без змін.

Ухвала суду остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: