В И Р О К
іменем України

11 липня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв кримінальне провадження № 0000092 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котлярівка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10.01.2018 ОСОБА_4 та невстановлений в ході досудового слідства чоловік, матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, знаходилися в електропоїзді №6857/6867 сполученням «Харків - Гусарівка», часом відправлення 09.01.2018 року 23 год. 57 хвилин зі станції «Південний вокзал» м. Харків, де у них виник умисел направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я.
З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_4 та вищевказаний невстановлений чоловік,матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, між залізничними станціями «Бірки 829 км», Зміївського району, Харківської області, більш точне місце встановити в ході досудового слідства не довелося за можливе, 10.01.2018 близько 01 години 00 хвилин підійшли до ОСОБА_6 , який знаходився в тамбурі вагону вищевказаного електропотягу, де ОСОБА_4 утримуючи свою руку в барсетці, зімітував діставання з неї ножа та підійшовши ближче, в словесній формі почав погрожувати потерпілому ОСОБА_6 його застосуванням, тим самим подавив волю останнього, який реально сприймав дану погрозу як небезпечну погрозу своєму життю та здоров`ю. Після цього, продовжуючи діяти за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 та невстановлений в ході досудового слідства чоловік, матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, заволоділи належним ОСОБА_6 мобільним телефоном торгової марки «Samsung Galaxy S3», бувшим у використанні, вартістю 1900 грн., навушниками торгової марки «Sony», бувшими у використанні, вартістю 42,30 грн., та грошовими коштами в сумі 250 грн., чим завдали ОСОБА_6 , з урахуванням висновку товарознавчої експертизи №1980/2111-2112 від 08 лютого 2018 року матеріальну шкоду на загальну суму 2192,30 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 та невстановлений в ході досудового розслідування чоловік, розпорядилися на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 10.01.2018 він рухався електропоїздом сполученням Харків-Лозова зі станції Південний вокзал. Обвинуваченого впізнав, але зазначив, що останній представлявся ОСОБА_7 .Пояснив, що ОСОБА_8 казав, що він є "вор в законі"

, що йому 28 років, з яких 12 він відсидів в тюрмі.Також він казав, що в нього є ніж, і якщо він не віддасть свої речі, то він його заріже. При цьому, ніякого ножа в нього не бачив, але той відчиняв барсетку та засовував туди свою руку, тому віни реально оцінював погрози фізичною розправою із застосуванням ножа. Крім того, зазначив, що компанія друзів ОСОБА_4 спричиняла йому тілесні ушкодження, скільки було конкретно ударів не пам`ятає, хто конкретно куди їх наносив теж не памятає проте від них він втратив свідомість та опинився в тамбурі, де в нього ОСОБА_4 незаконно заволодів телефоном. Крім того, у нього зникли грошові кошти в сумі 250 грн. та навушники торгової марки «Sony», коли це відбулося він не може пояснити, так як він втрачав свідомість. В потерпілого склалося враження, що обвинувачений серед своїх знайомих є хлопцем авторитетним так як його всі слухали. Хлопець що забрав в нього кросівки, які в подальшому повернув, бо так наказав ОСОБА_4 , з приводу кросівок претензій у нього не має.

Законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_9 повністю підтвердив показання свого сина щодо обставин, скаєння злочину відносно нього.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою визнав частково та заперечував той факт, що погрожував потерпілому ОСОБА_6 ножем. Пояснив, що насильно відібрав у потерпілого навушники, телефон та грошові кошти у сумі близько 200 грн. В судових дебатах винуватим себе не визнав. Пояснив, що забрав у потерпілого телефон та продав його за 1300 грн., мотивував свої дії так нібито-то це була компенсація за удари, які потерпілий йому наніс і мав намір в майбутньому повернути телефон в обмін на грошові кошти, однак про місце, час, де мав би відбутися цей обмін вони не домовлялися з потерпілим. Тілесних ушкоджень він потерпілому не спричиняв.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 17.01.2018 до сервісного центру, де він працює прийшов раніше не знайомий чоловік, який запропонував придбати в нього телефон "Самсунг". Для продажу вказаного телефону чоловік надав паспорт на ім`я ОСОБА_4 . ОСОБА_4 пояснив, що телефон належить йому, після чого він склав закупочний акт на вказаний телефон, та віддав ОСОБА_4 1300 грн. Чоловік, який приносив телефон і обвинувачений це одна особа.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона була свідком того, як компанія хлопців вимагала у потерпілого мобільний телефон. Та намагалися вихопити його у нього з рук. Хлопець відмовлявся віддати їм телефон, після чого вони його продовжували бити, хлопець впав та потім забрали телефон і кросівки. Свідок робила їм зауваження та виликала поліцію. Сховала потерпілого у себе в купе провідників. У хлопця, якого вони побили було все обличчя в крові.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив той факт, що дійсно у обвинуваченого бачив мобільний телефон потерпілого. І що перед цим потерпілого побили. Про те, що обвинувачений казав, що в нього є ніж, і якщо він не віддасть свої речі йому, то він його заріже та відчиняв барсетку та засовував туди свою руку такого він не бачив так, як в цей час знаходився у вагоні. Проти того факту, що ОСОБА_4 мав при собі барсетку він не заперечував.

Будучи допитаним свідок ОСОБА_13 пояснив, що безпосереднім очевидцем події не був так, як спав у вагоні, але потім до нього у вагон прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_14 та хизувалися мобільним телефоном, навушниками, які забрали у хлопця. Вказані речі мали намір продати, а гроші поділити. Крім того, чув, що крім того вони заволоділи грошовими коштами потерпілого точну суму не знає, але більше 200 грн. Стверджував, що потерпілий обвинуваченому ОСОБА_4 добровільно телефон та інші речі не передавав, а останній заволодів вказаними речами проти волі потерпілого.

Крім того, в судовому засіданні безпосереньо досліджені докази, що стосуються предмету доказування у даному кримінальному провадженні а саме:
Витягом з ЄРДР №0000092 від 11.01.2019 про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України. (а. с. ).
Висновком судово-медичної експертизи №11-ЛЗ/18 від 30.01.2018, з якого вбачається, що у неповнолітнього ОСОБА_6 мали місце крововилив в білкову оболонку правого ока; синець в правій навколо очній дільниці: садна лобі з права, в правій скроневій області, на правій щоці, на підборіддю з права, які утворилися від дії тупих твердих предметів, що не відобразили в пошкодженні своїх індивідуальних особливостей, якими могли бути як взуті ноги так і руки людини в період однієї події можливо в строк і за обставин, вказаних в настановній частині постанови та потерпілим. За ступенем тяжкеості це легкі тілесні ушкодження. (а. с. ).
Висновоком товарознавчої експертизи №1980/2111-2112 від 08.02.2018 з якого вбачається, що ринкова вартість телефону "Samsung Galaxy", модель S 3, на одну сім-картку станом на 10.01.2018 складала 1900 грн. 00 коп. Ринкова вартість навушників "Sony" станом на 10.01.2018 складала 42 грн. 30 коп. (а. с. ).
Закупочним актом від 17.01.2018, яким підтверджується придбання ОСОБА_10 у ОСОБА_4 мобільного телефону "Samsung", модель S 3 за 1300 грн., про що він пояснив у судовому засіданні, будучи допитаним в якості свідка (а. с. ).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.01.2018, згідно якого ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка здійснила розбійний напад на нього. (а. с. ).
Згідно постанови прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 від 21.03.2018 матеріали відносно невстановленої у ході досудового розслідування особи виділено в окреме провадження. (а. с. ).
Протоколи вказаних слідчих дій не містять застережень ОСОБА_4 та його захисника щодо порушення його прав під час проведення цих дій.

Досліджені в судовому засіданні безпосередньо письмові докази, кожен окремо, не викликали сумніву у сторони захисту щодо їх належності та допустимості в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину і правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 ґрунтується на вимогах кримінального закону та роз`ясненнях, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності». Зокрема, розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК України) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погроз (зіпсованої зброї або її макета тощо), якщо потерпілий сприймав ці предмети як такі, що становлять небезпеку для життя чи здоров`я. Але коли при відкритому заво-лодінні майном винна особа демонструє предмет, який має лише зовнішню схожість із справжньою зброєю і об`єктивно не може бути знаряддям насильства, головними критеріями наявності реальної загрози для життя чи здоров`я потерпілого повинні бути характер злочинних дій, спрямованість умислу та суб`єктивне сприйняття погрози потерпілим.
Жодних доказів, що ставили б під сумнів достовірність наявних у справі доказів, у тому числі послідовних та незмінних показань потерпілого щодо конкретних обставин вчинення щодо нього розбою, свідків, даних, зазначених у протоколах слідчих дій у справі, під час судового розгляду стороною захисту не надано. Ці докази узгоджуються між собою.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав, його вина підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні детально розповів про обставини вчинення щодо нього розбійного нападу.
Крім того, із даних що містяться у протоколі пред`явлення для впізнання, потерпілий ОСОБА_15 вказав на ОСОБА_4 , як на особу, яка скоїла на нього розбійний напад.
Доводи про відсутність умислу на вчинення розбою спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, з яких видно, що обвинувачений ОСОБА_4 під час здійснення нападу на потерпілого діяли узгоджено між собою, з особою, (матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження) одразу висловили вимогу про передачу їм мобільного телефону, грошей із погрозами застосувати насильство, що є небезпечним для життя та здоров"я потерпілого. А саме, ОСОБА_4 , називаючи себе "вором у законі" та імітуючи діставання зі своєї сумки ножа, в тамбурі потягу, який рухався на швидкості, де потерпілий ОСОБА_6 , перебував в оточенні не менш як троьх осіб, агресивно налаштованих, та свою рішучість проявляючи у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, свідчить про вчинення двооб"єктного злочину з прямим умислом за попередньою змовою групою осіб.
З огляду на встановлений судом характер дій обвинуваченого ОСОБА_4 , пов`язаних із прямою назвою та погрозою використання предмета, який потерпілий сприйняв як такий, що є небезпечним для його життя та здоров`я, а також роз`яснення, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 « Про судову практику в справах про злочини проти власності» погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я.
Дії ОСОБА_4 обґрунтовано отримали юридичну оцінку за ч. 2 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
За наведеного, судом відхиляються аргументи сторни захисту щодо відсутності доказів на вчинення саме кваліфікованого розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_6 .
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України,судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Під час призначення покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував, за місцем проживання скарг на нього не має, не одружений, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі із призначенням додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 31.01.2018 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування ОСОБА_4 під вартою з 31.01.2018 року по 10.07.2018 року зарахувати із розрахунку: один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України, враховуючи триваючі ризики щодо можливості обвинуваченим ОСОБА_4 скоїти новий злочин, що підтверджується розглядом Ленінським районним судом м.Харкова обвинувального акту стосовно нього за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тому, з метою попередження вчинення нових злочинів та забезпечення належної процесуальної поведінки, обраний вид запобіжного заходу слід продовжити до набрання вироком законної сили.
Судові витрати стягнути з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 11 липня 2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування ОСОБА_4 під вартою з 31.01.2018 року по 10.07.2018 року зарахувати із розрахунку: один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Залишити у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід - тримання під вартою в Харківській УВП №27.

Судові витрати за проведення судовтоварознавчої експертизи № 1980/2111-2112 від 08.02.2018 року у розмірі 715,00 (сімсот п"ятнадцять) грн. стягнути із ОСОБА_4 на користь держави в особі Харківського НДІСЕ ім Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: