В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1956/16-к

Провадження № 1-кп/348/22/18

21 травня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника обвинувачених - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 за обвинувальним актом від 28.09.2016р.щодо обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, з вищою освітою, не працює, несудимої, громадянки України,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, з вищою освітою, інженера-електрика МНУ ПАТ «Укрнафта», несудимого, громадянина України у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_5 умисно заподіяла легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, потерпілому ОСОБА_4 .

Також, обвинувачений ОСОБА_6 умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, потерпілому ОСОБА_4 .

Злочин ними вчинено при наступних обставинах.

26.05.2014 року, близько 16 год.20 хв., в м. Надвірна у маршрутному автобусі сполучення «Надвірна - Гвізд» між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони виник словесний конфлікт на грунті неприязних відносин. В ході конфлікту ОСОБА_6 та ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, нанесли декілька ударів руками по різних частинах тіла ОСОБА_4 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми спинки носа, у вигляді порушення цілості спинки носа, без порушення функції носового дихання, садна лобової ділянки, синців лівого плеча, синця ділянки лівого плечового суглобу. Згідно висновку судово - медичного експерта №242/120-Д від 15.11.2015 року, закрита травма спинки носа, у вигляді порушення цілості спинки носа, без порушення функції носового дихання відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, решта тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав, а також заперечив щодо задоволення цивільного позову ОСОБА_4 та суду пояснив, що проживає разом з сім`єю в АДРЕСА_1 . З сім`єю ОСОБА_4 у них існують тривалі неприязні стосунки.

26.05.2014 року він з дружиною ОСОБА_5 та її матір`ю ОСОБА_8 поверталися з м.Надвірна, куди їхали за покупками.

На автостанції вони зайшли в автобус «Надвірна-Гвізд». Першою зайшла ОСОБА_8 , потім його дружина, а через деякий час він.

Зайшовши в автобус, він побачив, що ОСОБА_4 вдарив його дружину рукою по обличчю.

В цей момент невідомий чоловік, який сидів у автобусі на задньому сидінні, встав і почав кричати на ОСОБА_4 , чому він б`є жінок і наніс йому декілька ударів по обличчю та по голові.

Він спитав ОСОБА_4 , навіщо він вдарив його дружину ОСОБА_9 , однак у відповідь ОСОБА_4 відштовхнув його в груди, і він впав на пасажира ОСОБА_10 , який його підтримав.

В цей час люди, які знаходились в автобусі, почали кричати, щоб ОСОБА_4 вирішував свої проблеми на вулиці. Тому ОСОБА_4 вийшов з автобуса, а він, його дружина та теща ОСОБА_8 сіли на заднє сидіння автобуса та поїхали додому в с.Гвізд.

Також зазначив, що, як пізніше розповіла йому дружина, зайшовши в автобус, її мати- ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_4 , який вже там сидів, та пошепки сказала йому, чому він постійно принижує її гідність та розповюджує про неї брехливу (неправдиву) інформацію.

Стверджує, що ні він, ні його дружина, ні теща не наносили ОСОБА_4 жодних ударів, оскільки бив його тільки невідомий чоловік, який чомусь органами слідства не був встановлений та допитаний.

Просить суд його виправдати, цивільний позов ОСОБА_4 не визнає та просить залишити його без задоволення.

Аналогічні пояснення надала суду і обвинувачена ОСОБА_5 .

Крім того, доповнила, що після розмови в автобусі її матері з ОСОБА_4 , останній відразу почав маму бити. Вона в свою чергу намагалася забрати її, і тоді ОСОБА_4 вдарив її рукою в обличчя і по голові.

Стверджує, що у відповідь вона жодних ударів ОСОБА_4 , в тому числі сумкою, не наносила, оскільки в той час перебувала в стані вагітності та й сумки у неї при собі не було.

Удари ОСОБА_4 наносив тільки невідомий чоловік, який заступився за неї та її маму- ОСОБА_8 .

Просить суд її виправдати, а цивільний позов залишити без задоволення, оскільки, на її думку, платити матеріальні та моральні збитки їй, її мамі та чоловікові повинен ОСОБА_4 , а не вона з чоловіком йому.

Незважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не визнали своєї вини у вчиненні злочину, суд, допитавши потерпілого, свідків, дослідивши письмові документи по кримінальному провадженню, вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інкримінованому їм злочині повністю доведена сукупністю всіх доказів, зібраних по справі, перевірених і досліджених судом в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданнні пояснив, що проживає неподалік від обвинувачених. В них скалися тривалі неприязні стосунки.

26.05.2014 року близько 16 год.00 хв. він зайшов в автобус «Надвірна- Гвізд» і сів на третє місце. Десь приблизно за 5-10 хв. в автобус зайшли обвинувачені зі своєю матір`ю.

Мати обвинувачених - ОСОБА_8 , побачивши його в автобусі, почала нецензурно його обзивати. Він на її слова почав відповідати, а вона відразу почала його бити. Потім до неї приєдналася ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та почали наносити удари з усіх боків.

Зокрема, ОСОБА_6 бив його по голові та по плечах, а ОСОБА_5 била його сумкою. Також десь два чи три удари йому наніс якийсь незнайомий чоловік, який також сидів у автобусі, однак більше били ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Стверджує, що обвинувачені наносили йому побої десь протягом десяти хвилин. В результаті розбили обличчя та зламали йому ніс.

В автобусі почалися крики пасажирів, які вимагали припинити бійку. Тоді обвинувачені сіли на заднє сидіння, а він вийшов з автобуса та пішов в Надвірнянський районний відділ міліції. Там черговий викликав оперативну групу, а також працівники міліції склали протокол.

Назад в с.Гвізд він повернувся на таксі Вдома йому почала крутитися голова, стало погано. Зранку почалася рвота, тому дружина викликала таксі і вони поїхали в Надвірнянську ЦРЛ, де його обстежили і сказали лягати в лікарню.

В зв`язку з нанесеними йому обвинуваченими побоями він чотири дні лікувався стаціонарно, а потім ще тривалий час дома амбулаторно.

Також вказує, що внаслідок неправомірних дій обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 йому була спричинена матеріальна шкода, яка полягає у понесених ним витратах на лікування в сумі 2009 грн.70 коп. грн. та моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу неправомірної поведінки щодо нього, пережитому стресі, фізичному болі, погіршенні стану здоров`я, зміні свого звичного способу життя, приниженні, яку він оцінює на загальну суму 40000 грн. та просить стягнути її з обвинувачених по 20000 грн. з кожного.

Просить суворо покарати обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та задоволити його цивільний позов в повному об`ємі.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні лікар Надвірнянської ЦРЛ - ОСОБА_11 суду повідомив, що потерпілого ОСОБА_4 та обвинувачених не знає взагалі.

Особу потерпілого згадати не може, однак вказує, що якщо ОСОБА_4 до нього звертався з приводу отримання тілесних ушкоджень, то ним все достовірно зафіксовано в медичній документації.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що 26.05.2014 року близько 16 год. він курив біля автобуса, яким мав їхати додому в с.Гвізд. Згодом підійшов ОСОБА_4 , привітався з ним, і вони зайшли в автобус.

Вказує, шо в автобусі почалася штовханина. Його хтось випадково вдарив, він повернувся, зловив за руку того, хто його вдарив, і сказав виходити битися на вулицю.

В цей час він побачив, що в ОСОБА_4 ніс в крові, а також бачив, що якась жінка, чи дівчина сумкою била ОСОБА_4 по голові, а він руками захищався.

Однак, візуально, хто бив ОСОБА_4 та чи це були саме обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не пам`ятає.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 , дружина потерпілого, суду повідомила, що 26.05.2014 року близько 17 год.05 хв. зателефонував її чоловік - ОСОБА_4 і повідомив, що він у міліції, оскільки його побили- ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ще якась невідома четверта особа.

Коли вона приїхала додому, то побачила, що чоловік лежав у спальні блідий та побитий. Вона почала прикладати йому на побиті ділянки лід.

Зазначає, що на ранок йому стало гірше, почалася рвота. Спочатку вона викликала швидку медичну допомогу, однак, зважаючи на поганий стан чоловіка, викликала таксі і повезла його в Надвірнянську ЦРЛ, де його взяли на обстеження та оформили на стаціонарне лікування.

Однак, при виписці лікар сказав, що не може записати йому діагноз струс головного мозку, оскільки він був доставлений в лікарню не швидкою медичною допомогою.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що 26.05.2014 року вона сіла в автобус і задрімала. ОСОБА_4 сидів позаду неї. Через деякий час вона почула якісь крики, і хтось ударив її в плечі.

Вказує, що бачила як ОСОБА_4 били якісь люди, тому намагалася захистити його та розборонити тих, хто бився. Зазначає, що хто бив ОСОБА_4 сказати не може, бо не знає сільську молодь.

Люди в автобусі почали кричати припинити бійку. Також вона бачила, що потерпілий ОСОБА_4 вийшов з автобуса в м.Надвірна.

З показань допитаного в якості свідка ОСОБА_14 вбачається, що десь 26.05.2014 року або 27.05.2014 року, точно не пригадує, він перебував у Надвірнянській ЦРЛ, де зустрів ОСОБА_4 . В останнього було червоне око та розбитий ніс. Він зняв в банкоматі гроші та передав ОСОБА_4 , якому були потрібні кошти для лікування.

Про те, що 26.05.2014 року ОСОБА_4 побили саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він дізнався від односельчан.

Свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що відвідував ОСОБА_4 в лікарні на наступний день після подій 26.05.2014 року.

Вказав, що у потерпілого був перебитий ніс, синяки на обличчі та під очима. ОСОБА_4 розповів йому, що його побили ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і якийсь четвертий невідомий йому чоловік.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що в той день, коли відбувалися дані події, вона також сиділа в автобусі «Надвірна -Гвізд», в якому було повно людей. Згодом зайшли ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Вона сиділа біля вікна і почула сварку між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , тому сказала, що кричати треба в інших місцях, а не в автобусі. Потім почалася якась тяганина, що переросла в бійку.

Зазначає, що бійка була між ОСОБА_4 та цими людьми, що зайшли, однак деталей сутички вона не пам`ятає.

Вина обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 також доводиться письмовими доказами:

- даними протоколу проведення слідчого експеримену від 06.02.2015р. за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого потерпілий деталізував обставини спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.112-114);

- відеозаписом слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_4 , на якому потерпілий відтворює події, що мали місце 26.05.2014 року о 16 год.20 хв.(а.с.115);

- даними висновку експерта за № 120 від 27.05.2014 р., згідно якого у потерпілого ОСОБА_4 виявлені такі тілесні ушкодженння: садно лобової ділянки, синці лівого плеча, синець ділянки лівого плечового суглобу, які отримані від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну утворення, вказаним підекспертним, і згідно «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Характер, локалізація виявлених тілесних ушкоджень не виключають можливості їх утворення і від ударів кінцівками сторонньої особи у вказані анатомічні ділянки, і у своїй сукупності не могли виникнути внаслідок одномоментного вільного падіння гр. ОСОБА_4 з положення стоячи на площину ( а.с.116);
- даними висновку експерта за № 242/120-Д від 16.10.2014 р., згідно якого на підставі висновку експерта за №120 Надвірнянського міжрайвідділення Івано-Франківського облбюро судмедекспертизи від 27.05.2014 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , медкарти №3779 стацхворого Надвірнянської ЦРЛ, трьох медичних карток амбулаторного хворого Надвірнянської поліклініки на його ім`я, протоколу допиту лікаря рентгенолога Надвірнянської ЦРЛ у гр. ОСОБА_4 виявлені такі тілесні ушкодження: закрита травма спинки носа, у вигляді порушення цілості спинки носа, без порушення функції носового дихання, з приводу чого 29.05.2014 року ЛОР-спеціалістом була проведена репозиція кісток носа, садно лобової ділянки, синці лівого плеча, синець ділянки лівого плечевого сглобу, які отримані від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну утворення, вказаним у постанові.

Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» встановлена закрита травма спинки носа у вигляді порушення її цілості, без порушення функції носового дихання відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, решта виявлених тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Характер, локалізація виявлених тілесних ушкоджень не виключають можливості їх утворення і від ударів кінцівками сторонньої особи у вказані анатомічні ділянки, в кількості не менше п`яти фізичних контактних дій, і у своїй сукупності не могли виникнути внаслідок одномоментного вільного падіння гр. ОСОБА_4 з положення стоячи на площину (а.с.118-120).

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими злочину, інкримінованого стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілого, свідків, письмовим доказам по справі.

Показання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в частині невизнання ними своєї вини у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили потерпілому короткочасний розлад здоров"я, спростовуються, і їх винуватість у вчиненні злочину повністю доведена дослідженими в сукупності та належно оціненими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, відповідають судово - медичним даним, показанням потерпілого, свідків, а тому відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження обвинувачених та сторони захисту про те, що обвинувачені не спричиняли умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому, на переконання суду, є безпідставними, неправдивими, не відповідають фактичним обставинам справи і дані ними з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння.

Заперечення своєї вини обвинуваченими суд до уваги не бере, оскільки вони нічим не доведені та розцінюються судом, як обраний ними метод захисту, котрий беззаперечно спростовується дослідженими судом вищенаведеними доказами.

Аналізуючи показання свідків обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 суд надає їм віри, оскільки вони є послідовними, логічними та не викликають сумніву в їх правдивості, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.

Разом з тим, суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про те, що 26.05.2014 року близько 16 год.20 хв. в автобусі «Надвірна-Гвізд» саме потерпілий ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження обвинуваченій ОСОБА_5 , оскільки такі їхні показання об`єктивно нічим, окрім слів, не підтверджені, тобто є голослівними та не можуть бути предметом дослідження в даному кримінальному провадженні.

Що стосується клопотання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їхнього захисника про визнання недопустимими доказів, а саме показань дружини потерпілого- ОСОБА_12 , його дядька ОСОБА_14 та друга сім`ї ОСОБА_15 , суд вважає, що воно є безпідставним, оскільки вказані свідки під час допиту в судовому засіданні були ознайомлені із своїми правами та обов`язками згідно ст.66-67 КПК України, попереджені про кримінальну відповідальність згідно ст. 384,385 КК України та про можливість відмовитися від дачі показань відповідно до ч.2 ст.385 КК України, а також приведені судом до присяги щодо надання правдивих показань, і, відповідно, розповіли суду все, що їм було відомо по даному кримінальному провадженні, а також дали відповіді на поставлені учасниками процесу запитання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав суду послідовні показання, які відповідають фактичним обставинам справи, конкретизував їх, наполягає на них.

Показання потерпілого про характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, час і місце спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються із висновками судово-медичної експертизи.

Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Дії кожного з обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки вони умисно заподіяли легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_4 .

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до норм КПК є невеликої тяжкості, особу винних, зокрема те, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, мають на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліку в нарколога та психіатра не перебувають.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.

Заява потерпілого ОСОБА_4 про врахування обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим, а саме факту нанесення йому тілесних ушкоджень, як інваліду ІІ групи безстроково, а також факту наявності у нього імплантованого штучного суглоба, який містить металеві частини, у разі пошкодження котрого могли настати смертельні або інші тяжкі наслідки в момент нанесення йому тілесних ушкоджень, та факту нанесення тілесних ушкоджень групою осіб підлягає до часткового задоволення.

В ст.67 КК України визначено виключний перелік обставин, які суд може врахувати як обтяжуючі.

Зокрема, ч.1 п.2 ст.67 КК України передбачає обтяжуючою обставиною вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою (ч.2 або 3 ст.28 КК України).

Однак, в процесі розгляду даного кримінального провадження, допиту потерпілого, свідків, обвинувачених, дослідження письмох документів, судом не було встановлено, що злочин обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 був вчинений групою осіб за попередньою змовою.

А така обтяжуюча обставина, як наявність у потерпілого імплантованого штучного суглоба, який містить металеві частини з припущенням, що у разі його пошкодження, могли настати смертельні або інші тяжкі наслідки в момент нанесення тілесних ушкоджень, вказаною статтею не передбачена . Дана стаття не містить винятків.

Разом з тим, ч.1 п.6 ст. 67 КК України передбачена можливість визнання обставиною, що обтяжує покарання: вчинення злочину щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю або особи, яка перебуває в безпорадному стані, або особи, яка страждає на психічний розлад, зокрема на недоумство, має вади розумового розвитку, а також вчинення злочину щодо малолітньої дитини або у присутності дитини.

Як перевірено судом, потерпілий ОСОБА_4 являється інвалідом ІІ групи безстроково, про що свідчить довідка управління соціального захисту населення Надвірнянської РДА від 28.11.2013 року за №11, копія якої долучена до матеріалів справи.

Таким чином, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченим, суд враховує вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.

По місцю проживання обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 характеризуються позитивно.

Враховуючи наведене, беручи до уваги думку потерпілого відносно покарання, який просить суворо покарати обвинувачених, особу винних, їхню поведінку в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що обвинуваченим слід обрати покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті за цей вид злочину, передбаченого Особливою частиною КК України, у вигляді штрафу.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст.74 КК України, особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки - в разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст.125 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за який передбачена максимальна міра покарання у вигляді обмеження волі до двох років.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. п. 8, 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 "Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

З матеріалів справи вбачається, що злочин, вчинений ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , мав місце 26.05.2014 р. Тобто, від дня вчинення злочину, минуло більше 2 років, тому суд вважає, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 солідарно 2009 грн.70 коп. матеріальної шкоди та 20000 грн. 00 коп. з кожного моральної шкоди підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Зі змісту ч.1 ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наявність шкоди характеризується зафіксованими документально втратами майнових, чи немайнових благ, які мають певну економічну цінність та виражаються в грошовому еквіваленті.

В листі Надвірнянської ЦРЛ від 25.11.2016 року за №614, який адресований ОСОБА_4 , перераховано, які саме медикаменти були призначені йому для лікування з приводу отриманих 26.05.2014 року тілесних ушкоджень. Даний лист долучений потерпілим до матеріалів позовної заяви.

Також, як видно з доданої до позовної заяви інформації аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ФОП ОСОБА_21 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , потерпілим ОСОБА_4 було придбано для лікування медикаментів на суму 779 грн.70.коп.

Таким чином, беручи до уваги наведене, вимоги потерпілого ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальних витрат підлягають до часткового задоволення в сумі -779 грн.70 коп.

Що стосується стягнення з обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_4 моральної шкоди суд приходить до наступного висновку.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд враховує, що потерпілим ОСОБА_4 перенесено фізичну біль, душевні страждання, нервовий стрес, переживання за своє здоров`я, вимушені зміни у життєвих планах.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, і також враховує майновий стан обвинувачених - обвинувачена ОСОБА_5 ніде не працює, обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце роботи, оскільки працює інженером -електриком МНУ ПАТ «Укрнафта», на утриманні у них є малолітня дитина.

Наведене свідчить про неспроможність обвинувачених відшкодувати заявлену потерпілим всю суму моральної шкоди, а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілим суму моральної шкоди та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 2000 грн. моральної шкоди, а з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 - 3000 грн. моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) грн.
На підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного їй покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) грн.
На підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_4 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 солідарно - 779 грн.70 коп. (сімсот сімдесят дев`ять гривень сімдесят копійок) заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 - 2000 грн. спричинених моральних відшкодувань.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 - 3000 грн. спричинених моральних відшкодувань.

В решті вимог позову - відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1