Справа №345/2353/17
Провадження № 1-кп/345/56/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2018 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001027, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування і спеціальне судове провадження (in absentia), про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання якого АДРЕСА_1 , освіта вища, неодруженого, не працюючого, громадянина України, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , працюючи з 04.04.2011 на посаді керуючого Калуським відділенням №11 Прикарпатського регіонального управління ПАТ «Приватбанк» (м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98), мав обумовлені необхідністю виконання функціональних обов`язків доступи до програмних комплексів банку, зокрема до Єдиної клієнтської бази (ЄКБ). Керуючись корисливими мотивами з метою незаконного збагачення за рахунок банку Обвинувачений ОСОБА_5 , використовуючи надані йому можливості по роботі з ЄКБ та грубо порушуючи встановлений порядок розірвання депозитних договорів клієнтів, визначений інформаційним листом № 97 від 16.02.2006 «Про порядок розірвання депозитних договорів фізичних осіб», яким зокрема передбачено, що у випадку розірвання депозитного договору без наявності у банку письмової заяви вкладника відповідальність за дану операцію і всі пов`язані з нею фінансові ризики несе операціоніст, який виконав дану операцію, неодноразово вносив до ЄКБ неправдиві відомості про клієнтів банку, а саме без їх відома вказував свій номер телефону, що давало йому можливість отримувати смс-повідомлення, які банк відправляв клієнту, приховуючи таким чином факт вчинення злочину. Після цього ОСОБА_5 замовляв, оформляв та отримував на ім`я таких клієнтів платіжні картки, на які за допомогою програмних комплексів банку таємно здійснював безготівкові перекази депозитних коштів з рахунків клієнтів, та в подальшому знімав зазначені кошти у банкоматній мережі банку м. Калуша та використовував їх на власний розсуд.

Так ОСОБА_5 умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, без відома і згоди клієнта ОСОБА_9 , 16.11.2011 незаконно розірвав депозитні договори: референс SANDN2068 від 06.08.2007 (рахунок № НОМЕР_1 ) у сумі 9 709 грн. і референс SANDN287 від 24.09.2009 (рахунок № НОМЕР_2 ) у сумі 1 114,58 євро. Заявки на розірвання вказаних депозитних договорів були авторизовані підлеглим ОСОБА_5 старшим менеджером Калуського відділення №11 ОСОБА_10 , який не був обізнаний у злочинних намірах свого керівника ОСОБА_5 .

З метою подальшого заволодіння, кошти із вказаних рахунків ОСОБА_5 16.11.2011 перерахував на карту Миттєва НОМЕР_3 , яку незаконно додав в ЄКБ на ім`я ОСОБА_9 , зокрема: з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_5 особисто перерахував на зазначену карту «Миттєва» ? 9 709 грн, а з рахунку № НОМЕР_2 12 147,39 грн.

Кошти на загальну суму 21 630 грн. із вказаної картки Миттєва НОМЕР_3 ОСОБА_5 особисто було знято у період з 16.11.2011 по 23.11.2011 у банкоматі CAIF8730, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 16.11.2011 4 000 грн., 18.11.2011 4 000 грн., 21.11.2011 8 000 грн., 23.11.2011 5 630 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_11 14.07.2012 розірвав депозитний договір референс SANDN3429 (рахунок № НОМЕР_4 ) на суму 23 000 доларів США, відкритий 29.03.2012 на бранчі IFK1 клієнту ОСОБА_11 . Заявку на розірвання депозитного договору подав ОСОБА_5 , а авторизацію провів під логіном та паролем старшого касира-операціоніста ОСОБА_12 (логін- НОМЕР_5 ), яка не була обізнана у злочинних намірах ОСОБА_5 .

З метою подальшого заволодіння, кошти із вказаного рахунку ОСОБА_5 особисто перерахував на картку НОМЕР_6 , оформлену ним 14.07.2012 без відома клієнта на ім`я ОСОБА_11 , зокрема ОСОБА_5 перерахував на вказану картку: 14.07.2012 4 000 доларів США, 16.07.2012 19 000 доларів США.

При цьому ОСОБА_5 під своїм логіном та паролем вніс в ЄКБ до картки НОМЕР_6 додатковий фінансовий номер телефону НОМЕР_7 , який не належний клієнту ОСОБА_11 , на який 14.07.2012 і 16.07.2012 відправлено смс-повідомлення про розхідні операції по депозиту.

Грошові кошти на загальну суму 184 200 грн. з даної карти особисто знято ОСОБА_5 в період з 14.07.2012 по 25.07.2012 у банкоматі CAIF8730, за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98, а саме: 14.07.2012 в сумі 8 000 грн, 16.07.2012 в сумі 80 000 грн., 17.07.2012 в сумі 47 000 грн., 18.07.2012 в сумі 25 000 грн., 25.07.2012 в сумі 1 000 грн., а також в банкоматі CAIF6096, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 7, а саме: 14.07.2012 в сумі 23 200 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_13 , 27.07.2012 розірвав депозитний договір референс SANDN9619 (рахунок № НОМЕР_8 ), відкритий 25.07.2012 на бранчі IFK1 на суму 90 000 грн.

Заявку на розірвання вказаного депозитного договору подав ОСОБА_5 , а авторизацію він провів під логіном та паролем старший менеджер ОСОБА_10 (логін- НОМЕР_9 ), який не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_5 .

Депозитні кошти з рахунку № НОМЕР_8 ОСОБА_5 перерахував на картку НОМЕР_10 , оформлену ним без відома клієнта на ім`я ОСОБА_13 , зокрема: 27.07.2012 в сумі 40 000 грн. та 28.07.2012 в сумі 50 000 грн.

В подальшому ОСОБА_5 27.07.2012 особисто зняв кошти на загальну суму 89 100 грн. з вказаної картки НОМЕР_10 у банкоматі CAIF1488 за адресою: м. Калуш, вул. Грушевського, 99 в сумі 4 000 грн., у банкоматі CAIF8730, за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98, 27.07.2012 в сумі 34 000 грн. та 28.07.2012 в сумі 51 100 грн.

27.07.2012 на телефон НОМЕР_11 , вказаний під логіном та паролем ОСОБА_5 в ЄКБ, який не належав клієнту ОСОБА_13 , відправлено смс-повідомлення про розхідні операції по депозиту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_14 22.08.2012 розірвав депозитний договір референс SANDN0256 (рахунок № НОМЕР_12 ), відкритий 08.11.2011 ОСОБА_5 на бранчі IFK1 на суму 10 000 євро.

Заявка на розірвання вказаного договору подана з робочого місця керуючої Калуського відділення № 10, за адресою: м. Калуш, вул. Б. Хмельницького, 30/102 ОСОБА_15 (логін IF191276KON), авторизована заявка з робочого місця ОСОБА_10 (логін- НОМЕР_9 ), які не були обізнані із злочинними намірами ОСОБА_5 .

Крім цього, для можливості реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 попросив заступника керуючого відділення ПАТ КБ «Приватбанк» Колібріс м. Калуша ОСОБА_16 оформити депозитну банківську картку (DEPOSIT-CARD), мотивуючи відсутністю таких карт у очолюваному ним відділенні. Не будучи обізнаним у злочинних намірах ОСОБА_5 , ОСОБА_16 22.08.2012 оформив на ім`я ОСОБА_17 депозитну банківську картку № НОМЕР_13 , яку передав ОСОБА_5 для передачі клієнту.

В той же день депозитні кошти в сумі 10 163 євро ОСОБА_5 особисто перерахував з депозитного рахунку № НОМЕР_12 на картку № НОМЕР_13 . При цьому 22.08.2012 та 23.08.2012 на додатковий фінансовий номер телефону НОМЕР_14 , що належить ОСОБА_5 , який вказаний ним під логіном-паролем ОСОБА_12 в ЄКБ, були відправлені смс-повідомлення про збільшення ліміту по карті та про розхідні операції по депозиту.

Депозитні кошти з вказаної картки на загальну суму 101 180 грн. зняті ОСОБА_5 у банкоматах м. Калуша CAIF8730, за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98: 22.08.2012 в сумі 60 000 грн., 23.08.2012 в сумі 20 000 грн., 29.08.2012 в сумі 1 180 грн. та CAIF6096, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 7, 22.08.2012 в сумі 20 000 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_17 03.09.2012 розірвав депозитний договір референс SANDN4223 (рахунок № НОМЕР_15 ), відкритий 08.11.2010 на бранчі IFK0 на суму 10 000 євро.

Заявку на розірвання вказаного депозитного договору подав ОСОБА_5 , а авторизацію провів під логіном та паролем менеджер Калуського відділення №1, за адресою: м. Калуш, вул. Пушкіна, 8, ОСОБА_18 (логін- НОМЕР_16 ), який не був обізнаний у злочинних намірах ОСОБА_5 .

Депозитні кошти перераховані особисто ОСОБА_5 з використанням логіна та пароля касира-операціоніста ОСОБА_12 , яка не була обізнана у його злочинних намірах з депозитного рахунку клієнта ОСОБА_17 № НОМЕР_17 на картку № НОМЕР_13 (випущену 22.08.2012 ОСОБА_16 ), а саме: 03.09.2012 в сумі 9 000 євро, 05.09.2012 в сумі 930 євро.

03.09.2012 на телефон НОМЕР_14 , що належить ОСОБА_5 і вказаний ним особисто під логіном та паролем ОСОБА_12 в ЄКБ, були відправлені смс-повідомлення про збільшення ліміту по карті та про розхідні операції по депозиту.

Депозитні кошти з вказаної картки на загальну суму 98 000 грн. зняті ОСОБА_5 03.09.2012 банкоматах м. Калуша, зокрема: CAIF6096, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 7, 03.09.2012 в сумі 10 000 грн., 04.09.2012 в сумі 4 000 грн., CAIF8730, за адресою: за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98, 03.09.2012 в сумі 68 000 грн., 05.09.2012 8 000 грн. та САІF2454, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 62, 03.09.2012 в сумі 8 000 грн.

Таким чином ОСОБА_5 ,зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно заволодів грошовими коштами клієнтів, які знаходилися на рахунках ПАТ «КБ «Приватбанк» на загальну суму 494 110,00 гривень, які в подальшому були повернуті банком потерпілим вкладникам, заподіявши тим самим банку збитки в особливо великих розмірах.

Суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.5 ст.191 КК України, оскільки він незаконно заволодів чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, у особливо великих розмірах.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.10.2017 в даному кримінальному провадженні призначено спеціальне судове провадження так як обвинувачений ОСОБА_5 оголошений у міжнародний розшук. Про час та місце розгляду справи обвинувачений повідомлявся шляхом розміщення оголошень в газеті «Урядовий кур`єр», однак в судові засідання не з`явився.

Захисник ОСОБА_7 заперечила винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину, оскільки вина його не доводиться ані матеріалами справи, ані показаннями свідків. Відсутні докази надання ОСОБА_5 доступу до ЄКБ, використання обвинуваченим чужих робочих місць нічим не доведено. Також відсутні докази передачі ОСОБА_5 виготовлених пластикових карток, а також не підтверджено використання обвинуваченим «підв`язаних» телефонних номерів, на які приходили повідомлення банку про розірвання договорів.

Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито рахунки дебіторської заборгованості на ім`я ОСОБА_5 , на яку в разі порушення строку оплати проводиться нарахування пені. Батько обвинуваченого ОСОБА_19 на вимогу банку погашав заборгованість та сплатив 110 000,00 гривень та 5 644,00 доларів США.

Представник потерпілого ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_20 пояснив, що ОСОБА_5 працював у ПАТ «Приватбанк» з 2008 року на різних посадах. З 04.04.2011 по 18.09.2012 він обіймав посаду керуючого Калуського відділення № 11 головного менеджера в обслуговуванні клієнтів Івано-Франківської філії Приватбанку (бранч IFK1), за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98. ОСОБА_5 мав згідно займаної посади та обумовлені необхідністю виконання службових обов`язків доступи до програмних комплексів банку, зокрема до Єдиної клієнтської бази (ЄКБ), в яку вносив та редагував дані, що містяться в ЄКБ з використанням особистого логіну IF290784DRI та паролю.

Разом з тим ОСОБА_5 за рахунок банку, використовуючи надані йому можливості по роботі з ЄКБ та грубо порушуючи встановлений порядок розірвання депозитних договорів клієнтів, неодноразово вносив до ЄКБ неправдиві відомості про клієнтів банку, а саме, без їх відома, вказував (підв`язував) свій номер телефону, що давало йому можливість самому отримувати смс-повідомлення, які банк відправляв нібито клієнту і таким чином приховував факт вчинення злочину. Після цього, без відома та доручення клієнтів, ОСОБА_5 замовляв, оформляв та отримував платіжні картки на їх ім`я, на які за допомогою програмних комплексів банку, таємно здійснював безготівкові перекази депозитних коштів з рахунків клієнтів. У подальшому, ОСОБА_5 , знімав депозитні кошти клієнтів у банкоматній мережі банку м. Калуша та використовував на власний розсуд.

Заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив його задоволити. Щодо призначення покарання покладався на розсуд суду.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину підтверджується сукупністю доказів, зокрема:

-показаннями свідка ОСОБА_19 , батько обвинуваченого, який пояснив, що його син знаходиться закордоном, але де саме йому не відомо. Про те, що син шахрайським методом заволодів коштами клієнтів ПАТ «Приватбанк», йому стало відомо зі слів працівників внутрішньої служби безпеки банку;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що 29.03.2012 відкрила депозитний рахунок у розмірі 23000 доларів США у відділенні ПАТ «Приватбанк», що знаходиться за адресою вул.Лесі Українки 1, де працював знайомий її дочки ОСОБА_21 (в дівоцтві ОСОБА_22 ) ОСОБА_5 . Також, ОСОБА_11 користувалась депозитним рахунком, відкритим ще 01.10.2010 у розмірі 37302,64 грн. У вересні 2012 року вона хотіла купити квартиру у м. Києві і з цього приводу звернулась у відділення «Приватбанку» для зняття коштів зі своїх депозитних рахунків. Працівник Приватбанку повідомив, що кошти уже знято. Зникли кошти і з депозитних рахунків її дочки ОСОБА_21 у розмірі 9709 грн. та 1114,58 євро. Службою внутрішньої безпеки банку було виявлено, що кошти з рахунків зняв керуючий банком ОСОБА_5 . Мати ОСОБА_5 приходила до працівників Приватбанку і обіцяла повернути кошти, тільки щоб ті не звертались у міліцію. Кошти відшкодовано ПАТ «Приватбанк» у повному обсязі;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , котра повідомила, що ОСОБА_5 зняв кошти із її депозитного рахунку у розмірі 90000 грн. без її відома, оскільки в той час, коли кошти були зняті, вона перебувала за межами України. Обіцяв їх повернути та не повернув. Кошти відшкодовано ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі;

-показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що ОСОБА_5 є її знайомим та допомагав їй у відкритті депозитного рахунку 08.11.2011 на суму 10000 євро у ПАТ «Приватбанк». Також у неї був відкритий депозитний рахунок від 08.11.2010 на суму 10000 євро. Однак, у грудні 2012 році працівники служби внутрішньої безпеки Приватбанку повідомили про зняття коштів з її депозитних рахунків ОСОБА_5 без її відома. Кошти відшкодовано ПАТ «Приватбанк» у повному обсязі;

-показаннями свідка ОСОБА_23 , який повідомив, що при укладенні депозитних договорів протягом 2010-2012 років між клієнтом та банком укладався договір, який друкувався і підписувався сторонами. Дані, щодо укладення у вказаний період депозитних договорів, вносились працівником, який входив у систему «Приват48» за допомогою свого логіну та паролю. Контролю за розірванням депозитних договорів у 2010-2012 роках головним банком не здійснювалось, бо діяла операція «двох рук», коли один працівник створює заявку, а інший її підтверджує. Саме тому ОСОБА_5 просив інших працівників Приватбанку відкривати депозитні рахунки клієнтам та заходив під паролями та логінами своїх коллег («перша рука подає заявку»), а потім - їх підверджував («друга рука підтверджує заявку»);

-показаннями свідка ОСОБА_16 , який розповів, що 22.08.2012 ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням відкрити картку на ім`я ОСОБА_17 , пояснюючи, що на його відділенні відсутній пластик цього виду карт, а це його добра знайома. ОСОБА_5 диктував дані, розмовляючи по телефону. Створивши картку, ОСОБА_16 передав її ОСОБА_5 , щоб той передав клієнту. Подальшою долею картки не цікавився.

-поясненями свідка ОСОБА_24 , котрий заявив, що на його зміні було виявлено недостачу грошей у касі. Касир сказала, що позичила гроші ОСОБА_5 . ОСОБА_24 зателефонував батькам ОСОБА_5 і ті до кінця дня повернули гроші банку;

-поясненнями свідка ОСОБА_25 , яка повідомила, що нею виявлено недостачу у розмірі 80 тис.грн. Пізніше гроші повернули, касири признались, що видавали гроші ОСОБА_5 і він ж їх і повертав;

-поясненями свідка ОСОБА_10 , котрий стверджував, що ОСОБА_5 здійснював незаконні операції під його логіном і паролем із його робочого комп`ютера, так як тільки у ОСОБА_5 , як керуючого відділенням ПАТ КБ «Приватбанк» був доступ до роботи усіх комп`ютерів та персональні дані для входу у систему;

-поясненнями свідка ОСОБА_26 , яка пояснила, що працювала касиром у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк». ОСОБА_5 взяв у неї з каси кошти в сумі 8000,00 гривень та не повернув. Даний факт був виявлений старшим касиром та керуючим відділенням. Вона зателефонувала ОСОБА_5 та він пообіцяв повернути гроші, однак не повернув. Частину повернула його мама, а решту вона сама.

-Наказом № Э.IF-ПП-2011-217 від 04.04.2011 про переміщення ОСОБА_5 (а.с. 24-25 т. 2) та наказом № Э.IF-ПП-2012-486 від 15.09.2012 про переміщення ОСОБА_5 (а.с. 26-28 т. 2), з яких вбачається що з 04.04.2011 до 18.09.2012 Дмитрів працював керівником Калуського відділення № 11 Прикарпатського регіонального управління ПАТ КБ Приватбанк та виконував основні функції: виконання функцій керівника відділення; контроль за виконанням бюджету та планованих показників відділення; забезпечення своєчасності та якості здійснення банківських операцій згідно матриці послуг; контроль за забезпеченням банківських відомостей та дотримання відповідальними працівниками процедур та нормативних документів Приватбанку при роботі з банківськими продуктами Бранч IFК1;

-Положенням про порядок ведення Єдиної Клієнтської Бази, затвердженим наказом № 906 СП-2008-284 від 14.03.2008 (а.с. 147 159 т. 2);

-Договорами про заощадження № SAMDN5690 від 01.10.2010 (а.с. 161 т. 2), № SAMDN0835 від 08.11.2011 (а.с. 165 т. 2), № SAMDN3429 від 29.03.2012 (а.с. 134 т. 2), укладеними між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_11 ;

-Договорами про заощадження № SAMDN4223 від 08.11.2010 (а.с. 160 т. 2), № SAMDN0256 від 08.11.2011 (а.с. 163 т. 2), укладеними між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_17 ;

- Договором № SAMDN9619 від 25.07.2012 (а.с. 132 т. 2), укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_13 ;

-Виписками по особових рахунках та витягами з єдиної клієнтської бази по депозитних рахунках ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 (а.с. 166-197 т. 2);

-Витягами з рахунків дебіторської заборгованості ОСОБА_5 в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 95-107 т. 3);

-Фотографічними витягами з камер відеоспостереження банкоматів (а.с. 198-228 т. 2);

-Висновками службового розслідування ПАТ КБ «Приватбанк», яке проводилося за заявами ОСОБА_11 ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 (а.с.231-251 т.2).

Твердження захисника ОСОБА_7 про недопустимість ряду доказів, зокрема матеріалів службового розслідування ПАТ КБ «Приватбанк» за заявою ОСОБА_11 від 13.02.2013, за заявою ОСОБА_17 від 11.06.2013, за заяво. ОСОБА_22 від 17.07.2013 та матеріали службового розслідування від 31.03.2013, копії фото фіксацій з банкоматів ПАТ КБ «Приватбанк» про зняття коштів ОСОБА_5 та диск з фото, не ґрунтуються на жодних підставах та фактичних даних. Дані докази здобуті у визначеному чинним кримінально-процесуальним законодавством порядку, зокрема на підставі ухвали слідчого судді від 03.11.2016, а тому суд вважає дані докази допустимими.

Здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки, вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має вищу освіту, на консультативних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України є часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд, призначаючи покарання, необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, який позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 14 т. 3), на «Д» обліку в психіатра та нарколога не числиться (а.с. 11, 12 т. 3) та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вимоги ст. 65 КК України щодо необхідності й достатності призначення покарання для виправлення особи та попередження нових злочинів, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливі лише в умовах ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, та з конфіскацією всього належного йому майна, у межах санкції ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому колегією суддів встановлено, що розглянуте кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Суд вважає, що цивільний позов ПАТ КБ «Приватбанк» підставний та підлягає задоволенню.

Питання речових доказів вирішити в прядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, та з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання для виконання даного вироку.

Цивільний позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 1 543 300,77 гривень матеріальної шкоди.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий

Судді