ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/5997/18
Провадження № 1-кс/210/2422/18

"26" жовтня 2018 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001544 від 24.10.2018 року, за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), тобто за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
25 жовтня 2018 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001544 від 24.10.2018 року, за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), тобто за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
В обґрунтування вказаного клопотання слідчий пояснив, що 24.10.2018 р. приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на прибудинковій території буд. АДРЕСА_1 таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів викрав належне ПАТ «Укртелеком» майно, а саме дві металеві шафи та відрізок кабелю зв`язку. З метою реалізації злочинного умислу, враховуючи габаритність вказаного майна ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому пояснив, що майно є його власністю. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домовились про перевезення вказаного майна з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого знали як ОСОБА_7 , на належному йому транспортному засобі. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завантажили вказане майно до транспортного засобу ГАЗ 33021 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який прибув на місце під керуванням ОСОБА_6 .

Допитаний як свідок ОСОБА_6 показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , користується абонентським номером телефону НОМЕР_2 , має у власності транспортний засіб ГАЗ 33021 з державним номерним знаком НОМЕР_1 . 24.10.2018 йому зателефонував його знайомий ОСОБА_8 і попросив перевезти вантаж на його транспортному засобі ГАЗ, для чого необхідно було прибути за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Галатова, 11. Прибувши за вказаною адресою на власному транспортному засобі ОСОБА_6 зустрів на місці своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_4 і побачив на ґрунті біля них дві металеві шафи. Останні пояснили ОСОБА_6 , що вказане майно було знайдено ними біля КЗ «Міська лікарня №1» і вони планують здати його на металобрухт в майбутньому, а на деякий час зберігати у ОСОБА_6 вдома. Після завантаження вказаного майна у кузов транспортного засобу НОМЕР_3 з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_6 вирушив на ньому у напрямку свого домоволодіння.

В цей же день, приблизно об 11 год. 00 хв. інспекторами автопатрулю №0216 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг на вул. В. Гурова у Металургійному районі м. Кривого Рогу був зупинений транспортний засіб ГАЗ 33021 з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , під час поверхневої перевірки якого у кузові було виявлено дві металеві шафи та відрізок кабелю. На місце події була викликана слідчо-оперативна група металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. Під час обшуку у кузові вказаного транспортного засобу було виявлено дві металеві шафи сірого кольору, металевий лом чорного кольору та мішок з тканини з відрізком кабеля довжиною 4 м. Вказаний транспортний засіб з переліченим майном та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 були вилучені та доставлені на територію металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Стрельникова, 2.

На підставі ч. ч.1, 4 ст.214 КПК України за вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України за № 0001544 від 24.10.2018 р.

Відповідно до заяви ПАТ «Укртелеком» №2328 від 25.10.2018 при проведені обстеження працівником ПАТ «Укртелеком» дільниці кабельної лінії зв`язку (сховища для зберігання діючих ліній зв`язку) біля будинку №11 по вул. Галатова та на перехресті вул. Галатова вул. Олейникова у Металургійному районі м. Кривого Рогу було виявлено крадіжку розподільчих шаф РШ1200*2 з №92-36 та №92-07 (з боксами БКТ 100*2 у кількості 10 шт.), що перебували на балансі ПАТ «Укртелеком», загальною вартістю 43229,50 грн. Вказаними діями було завдано матеріальних збитків ПАТ «Укртелеком» та спричинено тимчасове припинення зв`язку.

Допитаний як свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 показав, що він неодноразово здавав металобрухт чоловіку неслов`янської національності, який представляється як ОСОБА_7 і проживає за адресою АДРЕСА_2 . Останній має у власності транспортний засіб ГАЗ сірого кольору. З останнім ОСОБА_10 зв`язувався за номером телефону НОМЕР_2 та просив його забрати металобрухт на своєму транспортному засобі з метою подальшої реалізації йому ж.

Таким чином вказаний транспортний засіб був використаний з метою реалізації злочинного умислу як засіб вчинення кримінального правопорушення, за допомогою якого ОСОБА_4 також намагався уникнути викриття та притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні слідчий підтвердив обставини, викладені у клопотанні, підтримавши його, просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: зберегли на собі його сліди.

У відповідності до положень ст. ст. 167, 168, 237 КПК України вилучені в ході проведення слідчої (розшукової) дії обшуку вищевказані речі, та документи відносяться до тимчасово вилученого майна.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Отже, як встановлено з матеріалів клопотання відповідно до заяви ПАТ «Укртелеком» №2328 від 25.10.2018 при проведені обстеження було виявлено крадіжку розподільчих шаф РШ1200*2 з №92-36 та №92-07 (з боксами БКТ 100*2 у кількості 10 шт.), що перебували на балансі ПАТ «Укртелеком», загальною вартістю 43229,50 грн. Вказаними діями було завдано матеріальних збитків ПАТ «Укртелеком» та спричинено тимчасове припинення зв`язку.

Згідно клопотання, транспортний засіб марки «ГАЗ», моделі «33021» був використаний з метою реалізації злочинного умислу як засіб вчинення кримінального правопорушення, за допомогою якого ОСОБА_4 також намагався уникнути викриття та притягнення до кримінальної відповідальності.

Слідчий, під час розгляду клопотання наголошував на тому, що накладення арешту необхідно з метою для запобігання випадків, які можуть призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Однак, вказані ризики не підкріплені жодними доказами та не були доведені в судовому засіданні.
Крім того, до ЄРДР 24.10.2018 року були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Санкція зазначеної статті передбачає покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Отже, санкція ч. 1 ст. 185 КК України не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
При цьому, власник автомобіля ОСОБА_6 , згідно протоколів допиту, є свідком вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно тексту самого клопотання вбачається, що ОСОБА_6 про викрадення не знав.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, враховуючи, що в судовому засіданні слідчим не було у повному обсязі доведено заявлені ризики можливого знищення, пошкодження, приховування речових доказів, що призведе до перешкод у виконанні завдань кримінального провадження, вважаю за неможливе задовольнити дане клопотання.
Керуючись вимогами ст.ст. 107, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001544 від 24.10.2018 року, за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), тобто за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1