Справа № 309/3904/17
Провадження № 1-кп/309/198/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001331 від 26.11.2017 року відносно :

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

освіта середня, одруженого, маючого на

утриманні двох неповнолітніх дітей, не

працюючого, раніше не судимого, у скоєнні

злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України ,

За участю сторін кримінального провадження:

Прокурора ОСОБА_4 .

Обвинуваченого ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_5 .

Потерпілого ОСОБА_6

Представника потерпілого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 25 листопада 2017 року приблизно о 11 год. , перебуваючи на подвір`ї свого будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_6 , вийшов на вул.. Нова , де знаходився ОСОБА_6 з яким виник словесних конфлікт , під час якого шматком металевого пруту , який він тримав у руках наніс ним два удари , один з яких в ліве передпліччя , другий в ліве стегно . Внаслідок цих дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців верхньої третини лівого передпліччя по зовнішній поверхні , нижньої третини лівого стегна по внутрішній поверхні, забій садно лівого передпліччя та лівого стегна. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 703 від 4 грудня 2017 року дані тілесні ушкодження кваліфікуються , як легкі тілесні ушкодження , що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю у вчиненому щиро розкаявся.. Суду ствердив , що він на підставі ст.. 63 Конституції України відмовляється від дачі показів . Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної і моральної шкоди не визнає.

Підсудний згідний з доказами зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчиненому злочині повністю визнає.

Враховуючи , що підсудний вину свою вчиненні злочину визнав повністю, однак не визнав заявлений до нього цивільний позов , з метою повноти судового слідства, стороною обвинувачення було заявлено клопотання про допит в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 свідка сторони обвинувачення ОСОБА_8 , та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України,.

В судовому засіданні будучи допитаним, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_6 суду ствердив , що 25 листопада 2017 року між ним та обвинуваченим на вул.. Нова в с. Кошелево відбулася словесна суперечка. Під час даної суперечки ОСОБА_3 тримаючи у руках металевий прут намагався нанести йому удар по голові, однак він відхилявся, внаслідок отримав зазначені у висновку тілесні ушкодження. Після цього , обвинувачений зайшов у свій двір , з якого почав кидати у нього каміння , при цьому пошкодив вітрове скло на його автомобілі.

В судовому засіданні будучи допитаною, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_6 суду ствердила , що 25 листопада 2017 року близько 11 год. вона чекала додому свого чоловіка. Почувши , що біля будинку зупинився автобус її чоловіка , вона попросила доньку піти в магазин. Через деякий час додому забігає донька і повідомила , що потерпілий б`ється з обвинуваченим . Підійшовши до вікна вона побачила, як ОСОБА_3 кидає у її чоловіка камінням . Як ОСОБА_3 наносив удари її чоловіку вона не бачила.

З дослідженого судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, висновку судово-медичного експерта № 703 від 29 листопада 2017 року, судовим слідством встановлено, що при судово-медичній експертизі у потерпілого ОСОБА_6 виявлено синці верхньої третини лівого передпліччя по зовнішній поверхні , нижньої третини лівого стегна по внутрішній поверхні, забій садно лівого передпліччя та лівого стегна. дані тілесні ушкодження кваліфікуються , як легкі тілесні ушкодження , що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.( а.с.19-20)

Вказаний документ суд визнає належним і допустимим доказом, оскільки він відповідає вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Тобто, цим джерелом доказів підтверджуються обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 під час дачі показів , ствердив , що орган досудового слідства не правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ст. 125 ч.1 КК України , оскільки в його діях наявний склад злочину передбачений ст. 129 ч.1 КК України

Відповідно до ч.1 , 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Виходячи з вищевикладеного , в данному випадку суд позбавлений можливості змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України оскільки він своїми умисними діями наніс легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.. 12 КК України злочин , який передбачений ч.1 ст. 125 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості .

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами , які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Хустським РВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації від 05.04.2018 р. на підставі характеризуючих даних ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, позитивну характеристику за місцем проживання, стан здоров`я, не встановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя ( не працює, раніше не судимий), одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позицію прокурора та потерпілого у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 статті 125 КК України у виді штрафу

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового слідства та у суді не обиралися.

Потерпілим у даному кримінальному провадженні , було заявлено до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 17450 грн. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн.

Потерпілий у позові вказав , що матеріальна шкода полягає в тому , що обвинувачений кидаючи каміння в його сторону пошкодив вітрове скло на його автомобілі , вартість заміни якого становить 17450 грн. Моральна шкода полягає у його моральних та фізичних стражданнях , після події він перебуває у нервовому напруженні, переживає стрес , у нього розвинулась дратівливість. Такий нестабільний психічний стан негативно відобразився на його самопочутті та у стосунках з оточуючими людьми.

В подальшому , в судовому засіданні представник потерпілого, адвокат ОСОБА_7 подав письмове клопотання про уточнення позовних вимог , з якого вбачається, що він просить вирішити питання про стягнення з обвинуваченого лише у відшкодування моральної шкоди 30000 грн. та 3000 грн. на правову допомогу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 його захисник ОСОБА_9 уточнені позовні вимоги не визнали , посилаючись на наведені в запереченні мотиви.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення) з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з обставин справи, характеру і ступеня душевних, моральних страждань перенесених потерпілим ОСОБА_6 враховуючи істотність вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках, а саме, що потерпілий позбавлений був можливості вести звичайний спосіб життя, втратив душевну рівновагу і спокій, враховуючи час та зусилля необхідні потерпілим для відновлення соціальних стосунків, виходячи із засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування підсудним ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 слід визначити в сумі 2 000 грн.

Що стосується вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 3000 грн. , які він поніс на правову допомогу захисника , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача , цивільного відповідача, та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором несе відповідно потерпілий, цивільний позивач , цивільний відповідач, та юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

За наведених обставин вимоги потерпілого та його представника є безпідставними , а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 510 ( п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 2000 (дві тисячі) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди,

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1