У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі :

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001477 від 30.06.2018, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бориспіль Київської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

30.06.2018, близько 02 години 30 хвилин, в темний період доби на неосвітленій автодорозі водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по 8 км. + 870 м. автодороги Бориспіль-Дніпро, на території Бориспільського району Київської області, в напрямку м. Бориспіль.
Під час руху по зазначеній автодорозі водій ОСОБА_7 , проявляючи злочинну недбалість, будучи не уважним, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість, при виникненні перешкоди для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим грубо порушив п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР), внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який вимушено зупинився із ввімкненими зовнішніми світловими приладами транспортного засобу на смузі руху в напрямку міста Бориспіль.
В результаті ДТП водій автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки, яке згідно висновку експерта №68Д від 03.08.2018 відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_7 , який грубо порушив Правила дорожнього руху:
п. 2.3 «б» ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 2.9 «а» ПДР, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
п. 12.2 ПДР, згідно якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;
п. 12.3 ПДР, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Порушення ОСОБА_7 п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та спричиненням ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Під час судового засідання потерпілий ОСОБА_6 підтримав подане раніше письмове клопотання про закриття даного кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та вказав, що у вчиненому щиро кається, шкодує про вчинене. Просить задовольнити клопотання та розуміє наслідки його задоволення.

Захисник обвинуваченого підтримав думку свого підзахисного та просив задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти застосування ст.46 КК України до обвинуваченого та заявила, що є всі підстави для задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Згідно з п.1. ч.2 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Приписами ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється судом.
Згідно з ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
При розгляді клопотання потерпілої суд виходить із положень ст. 284-286 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 згідно яких звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підстава звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України поєднує в собі наявність щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину і наявність клопотання потерпілої щодо примирення.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до Постанова ВСУ № 5-27кс16 від 31.03.2016 Суд наголошує, що примирення є комплексним, міжгалузевим інститутом кримінального та кримінального процесуального законодавства, спрямованого на задоволення/відновлення прав потерпілого та заохочення позитивної посткримінальної поведінки суб`єкта злочину. На забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають «складні» зв`язки між принципами публічності і диспозитивності. Враховуючи високі стандарти, які існують у сфері захисту людини та основоположних свобод, і більшу рішучість, яка відповідно й неминуче вимагається при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства, Суд надає особливого значення існуванню в інституті примирення конкуренції принципів публічності і диспозитивності, яка визначає пріоритети публічного і приватного інтересів та їх взаємозв`язок.
Отже, Суд вважає, що для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес». Функціональне призначення категорії інтерес у кримінальному процесі є невід`ємною складовою природи цього феномену. У цьому контексті Суд так само приділяє увагу функціям інтересу, які не можуть бути залишені поза увагою, враховуючи, що питання, порушене заявником, розглядається в площині кримінального процесу.
Повертаючись до справи, що розглядається, Суд підкреслює, що під час примирення сторін у кримінальному судочинстві кожна зі сторін кримінально-правового конфлікту переслідує свої інтереси. Для потерпілого це відновлення порушених прав шляхом відшкодування заподіяної злочином шкоди, для захисту якої він у кримінальному процесі наділений відповідними правами. Для обвинуваченого (підозрюваного) це уникнення кримінальної відповідальності або призначення мінімального покарання. Держава, у свою чергу, будучи носієм публічного інтересу, регулює суспільні відносини, які є предметом кримінального процесуального права.
Суд нагадує, що під час вирішення кримінально-правових конфліктів Європейський суд з прав людини зобов`язує національні суди дотримуватись балансу між приватними і публічними інтересами.
Угода про примирення, на думку Суду, являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норму права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.
Цілком очевидно, що в силу публічного характеру кримінально-правового регулювання угоді про примирення повинна відводитись другорядна роль у забезпеченні балансу інтересів. Проте індивідуальне регулювання учасників конфлікту залежить не тільки від угоди сторін, але і здійснюється завдяки волі осіб, які приймають рішення про примирення, а також норм кримінального процесуального закону, яке передбачає можливість примирення тільки за окремими категоріями злочинів.
У цьому зв`язку Суд підкреслює, що з прийняттям нового Кримінального процесуального кодексу України (2012 року), засада диспозитивності розширила свій вплив на значну категорію кримінальних проваджень і, насамперед, на кримінальні провадження щодо злочинів невеликої тяжкості (стаття 474 цього Кодексу), серед яких виділяється кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК, так званий двооб`єктний злочин. Така зміна вектора державної політики, на думку Суду, має підняти на новий рівень і практику реалізації приватних інтересів у кримінальному судочинстві.
Тобто, існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.
Значно більшою мірою диспозитивність властива тим нормам кримінально-процесуального закону, які вимагають узгоджених сторонами і судом рішень. Законодавець зобов`язує суд у таких випадках віддавати перевагу узгодженим сторонами рішень і ухвалити їх своїм рішенням.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий.

Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, який вперше вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся, а також наявність клопотання потерпілого ОСОБА_6 про закриття справи, відповідно до ст.46 КК України, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, слід закрити, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 46 КК України, ст.ст.100, 284, 286, 288 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - у зв`язку із примиренням з потерпілим ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення трьох експертиз на загальну суму 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 00 коп.

Кримінальне провадження № 0001477 від 30.06.2018 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України - закрити.

Речовий доказ: автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на спец- майданчику ДП «Інформ Ресурс», за адресою: Київська обл. Баришівський р-н с.Семенівка вул. Кірова,15, повернути власнику ОСОБА_6 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1