Постанова
Іменем України
06 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 484/3256/16-к

провадження № 51-2226км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000995, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку радгоспу Горняк № 2 Добропільського району Донецької області та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, раніше не судиму,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винною у тому, що вона 30 березня 2016 року близько 19:00, знаходячись за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 в ході сварки зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, за допомогою дерев`яного табурета умисно нанесла останньому удар в обличчя, від чого той впав на підлогу. Після цього ОСОБА_7 тим же табуретом нанесла кілька ударів в область ребер зліва. Такими своїми діями ОСОБА_7 спричинила потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння і які в подальшому спричинили його смерть приблизно через годину на місці події.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області 18 травня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на відсутність достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_7 . Вважає, що судовий розгляд у суді першої інстанції проведений неповно та однобічно, висновки суду викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. На зазначені порушення ним було вказано і в апеляційній скарзі, проте апеляцій суд в порушення вимог ст. 419 КПК України, не надав оцінки всім доводам його скарги.

Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу не надходило.
У судовому засіданні засуджена та захисник підтримали касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 , прокурор заперечував проти її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду
Згідно із ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як встановлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Можливості скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) чинним законом не передбачено.
Зі змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_8 вбачається, що захисник, крім іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, визначення яких дано в статтях 409 та 410 КПК України, просить доказам у справі дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої й апеляційної інстанцій, тоді як перевірку цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесено.
Проте, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про винність засудженої у вчиненні злочину, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку. Вирок відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законними та вмотивованими.
Так, судом правильно зроблений висновок на підставі показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили, що потерпілий жалівся їм та іншим сусідам, що боїться засуджену, яка погрожувала його вбити та з якою у нього були погані відносини. До них у двір і в будинок ніхто не заходив. А також на підставі письмових доказів: даних протоколу огляду місця події від 31 березня 2016 року, висновками експерта № 117 від 29 квітня 2016 року, № 117-М від 15 серпня 2016 року, № 117-М/2 від 28 вересня 2016 року, відповідно до яких причиною смерті став лівосторонній гемоторакс, який розвився на фоні лівосторонніх переломів ребер з розривами пристінкової плеври. У трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів 2-10 ребер зліва з розривом пристінкової плеври, перелом нижньої щелепи, забійна рана потилиці в області зліва, крововилив повік лівого ока, крововилив в шкірно-м`язові лоскути голови. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись від дії тупих твердих предметів ( менше чотирьох впливів, в тому числі можливо і дерев`яним табуретом, виявленим в ході огляду місця події) і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознаками небезпеки для життя в момент спричинення. Після отримання тілесних пошкоджень ОСОБА_9 міг жити період часу, який обчислюється десятками хвилин, або навіть годинами та здійснювати активні цілеспрямовані дії, однак можливість говорити, кричати і т.п. була обмежена переломом нижньої щелепи, а можливість рухатись ступенем алкогольного сп`яніння, так як в крові трупа виявлений етиловий спирт б концентрації 3,0% проміле, що відповідає стану сильного алкогольного сп`яніння.
Крім того, мотивуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_7 , суд послався у вироку на показання свідка ОСОБА_12 , яка показала, що після смерті ОСОБА_9 засуджена їй сказала, що вдарила його табуретом, він впав, а вона пішла вправлятися по господарству, а коли прийшла, то побачила, що чоловік мертвий. Про це вона розказала своєму співмешканцю ОСОБА_13 , який ,будучи допитаний в якості свідка, підтвердив це в судовому засіданні.
Як видно з матеріалів кримінального провадження і технічного запису судового процесу, перед початком допиту свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відповідно до вимог ст. 352 КПК України попереджувалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приводилися до присяги, й обставин, які б викликали недовіру до їх свідчень, у справі не встановлено. Переконливих доводів щодо існування таких обставин не містять і касаційна скарга захисника, до того ж за даними журналу судового засідання і технічного запису процесу в ході допиту свідків обвинувачення згідно з вимогами ч. 7 ст. 352 КПК України було реалізовано право протилежної сторони на перехресний допит, у тому числі надано можливість захиснику ставити свідку запитання, які стосуються суті обвинувачення, тому доводи касаційної скарги щодо необ`єктивності таких показань є безпідставними.

Таким чином зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.
Не заслуговують на увагу й доводи про те, що докази, якими обґрунтовується вина засудженої отримані із порушеннями норм КПК України.

Як убачається, місцевим судом об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження. Вина ОСОБА_7 підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні. Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності, доказів та їх достатності для постановлення вироку.
У вироку суду у повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності.
Дії засудженої за ч. 2 ст. 121 КК Україникваліфіковано судом правильно.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі захисника доводам, в тому числі і тим на які він послався у касаційних скаргах, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено.

Інші доводи касаційної скарги та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.
Покарання засудженій призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженої, касаційна скарга має бути залишена без задоволення, а судові рішення - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3