Справа № 639/1127/16-к
Провадження №1-о/639/2/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в режимі відеоконференції заяву адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньо технічної освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 30 квітня 2017 року апеляційним судом Харківської області за п. п. 6,12,13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна,

про перегляд ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року за нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И В:
05.06.2018 захисник-адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою в інтересах ОСОБА_7 , в якій просить переглянути за нововиявленими обставинами ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього увязнення в строк відбування покарання та скасувати дану ухвалу, постановивши нову, якою зарахувати йому строки перебування в установах попереднього увязнення з 06.12.2008 року по 19.12.2014 року.
Свої вимоги мотивує тим, що зазначеною вище ухвалою, яка була залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.05.2016 року, суд відмовив ОСОБА_7 у зарахуванні строку попереднього увязнення, мотивуючи тим, що довічне покарання є безстроковим, а відтак строк попереднього увязнення не підлягає зарахуванню, також суд посилається на ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення», згідно з яким попереднє увязнення закінчується з набранням вироком законної сили. Захисник вважає, що зявилися нововиявлені обставини, серед яких є прийняття Верховним Судом України постанови від 26.10.2017 року, згідно з якою скасовані рішення судів нижчих інстанцій та зроблений правовий висновок про те, що засудженим до довічного позбавлення волі підлягає зарахування строку попереднього увязнення у строк відбування покарання. Також, Закон України № 838-VІІІ передбачає, що у строк попереднього увязнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання в установах попереднього увязнення для проведення слідчих дій, або участі у судовому розгляді кримінального провадження. З урахуванням цього, захисник ОСОБА_6 вважає, що період попереднього ув*язнення засудженого ОСОБА_7 підлягає зарахуванню у строк відбування покарання та має бути з 06.12.2008 року по 19.12.2014 року.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заяву підтримали з підстав, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, зазначивши, що ті обставини, на які захисник ОСОБА_6 посилається як на нововиявлені, не вважаються згідно вимог закону нововиявленими.
Суд, вислухавши пояснення засудженого, його захисника, прокурора, проаналізувавши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами або виключними обставинами.
Відповідно до п. 4 ч. 2 вказаної статті нововиявленими обставинами визнаються інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Нововиявленою обставиною для перегляду ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року захисник засудженого зазначає прийняття Верховним Судом України постанови від 26.10.2017 року, якою скасовано рішення судів про відмову у зарахуванні засудженим до довічного позбавлення волі строку попереднього увязнення та зроблений висновок про необхідність такого зарахуванням згідно вимог закону.
Заявлені вимоги щодо необхідності зарахування строків попереднього увязнення з 06.12.2008 року по 19.12.2014 року ОСОБА_7 мотивує тим, що зарахування попереднього ув*язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі підлягає застосуванню як до осіб, які засудженні до позбавлення волі на певний строк, так і до тих, які засудженні до довічного позбавлення волі, отже ОСОБА_7 підпадає під дію Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 р.
Судом, встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 26.05.2016 року, ОСОБА_7 відмовлено в зарахуванні строку попереднього увязнення. Суд мотивував своє рішення тим, що правила ч. 2 ст. 75 КК України розповсюджуються лише на осіб, яким призначений строковий вид покаранням. Довічне позбавлення волі не входить до переліку таких покарань. При цьому суд керується розясненнями Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, про висловлення позиції щодо застосування окремих положень Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ.
Як вбачається з зазначеної ухвали, вироком апеляційного суду Харківської області від 30 квітня 2010 року ОСОБА_7 засуджено за п.п. 6,12,13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187,ч.1 ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
09.04.2010 року ухвалою апеляційного суду Харківської області були виділені з матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 епізод скоєнні вбивства ОСОБА_8 , а саме: том № 4 та направлено справу в цій частині для додаткового розслідування прокурору Харківської області.
07.06.2011 року ухвалою Верховного суду України вирок апеляційного суду Харківської області від 30.04.2010 року залишено без змін.
Вироком від 27.12.2013 року ОСОБА_7 було виправдано за епізодом скоєння вбивства ОСОБА_8 Дергачівським районним судом Харківської області за п.6,п.12 ч.2 ст. 115,ч.4 ст. 187 КК України. Запобіжний захід ОСОБА_7 скасовано.
08.04.2014 року ухвалою апеляційного суду Харківської області вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 27.12.2013 року скасовано та призначено новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду. Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою.
19 грудня 2014 року старшим прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 ухвалено постанову про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187, п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України (епізод скоєння вбивства ОСОБА_8 ).
По епізоду вбивства ОСОБА_8 , ОСОБА_7 не було засуджено, оскільки кримінальне провадження було закрито у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді і вичерпанням всіх можливостей їх отримання, на підставі п. 3 ч.1 ч. 284 КПК України.
Так, за вироком апеляційного суду Харківської області від 30.04.2010 року у період з 06 грудня 2008 року по 07 червня 2011 року ОСОБА_7 утримувався під вартою в місцях попереднього ув`язнення, відповідно строк відбування покарання обраховується йому з 06 грудня 2008 року.
З системного аналізу положень глави 34 КПК України, що регулює підстави та порядок здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами, вбачається, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, що за своєю правовою природою є юридичними фактами, які знаходяться в органічному звязку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні і спростовують їх в звязку з попередньою невідомістю, повязані з істотністю висновків, що містяться у вироку, ухвалі та, в звязку з наявністю цих юридичних фактів, не відповідають обєктивній картині.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суд під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надання Конституційним Судом України офіційного тлумачення положень Конституції, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
З правозастосовної судової практики вбачається, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність трьох умов:1) їх існування на час розгляду справи; 2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;3) істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення,ніж те,яке було прийняте.
Тобто, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Разом з цим, виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.
Відповідно до вимог п.п. 4, 5 ч. 2 ст.462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
Водночас, обґрунтовуючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, захисник ОСОБА_6 не подає таких доказів, які були наявними на час винесення ухвали суду від 02.03.2016 року, але з обєктивних причин не були відомі чи доступні для нього, а також не наводить аргументів, як саме подані ним докази, як нововиявлені, могли вплинути на рішення суду.
Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, та виходячи з системного аналізу законодавства, яке регулює порядок та підстави для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 .

Роз*яснити заявнику, що зазначене вище не перешкоджає та не позбавляє права засудженого та його адвоката звернутися з новою заявою до суду про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув*язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України.
Керуючись вимогами ст. 72 КК України, ст. ст. 537, 539, 459 КПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про перегляд ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року за нововиявленими обставинами - відмовити.
Роз`яснити заявнику, що відмова у задоволені заяви не позбавляє його права звернення до суду в порядку, передбаченому КПК України, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3