Справа № 473/1920/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2018 р. м. Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 від 31.05.2018 року про відмову в задоволенні клопотань по кримінальному провадженню № 000029, правова кваліфікація ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих дій по кримінальному провадженню № 000029, зобов`язання органи досудового розслідування провести слідчі дії.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя встановив наступне.

Положеннями ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування до слідчого судді.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (ч. 1 ст. 306 КПК України).

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, в залежності від обґрунтованості та доведеності скарги, може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги (ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Нармами Кримінально процесуального Кодексу регламентується, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура ( ст. 2 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що із скаргою з ідентичними вимогами і щодо тієї самої постанови слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про відмову в задоволенні поданих ним клопотань по кримінальному провадженню № 000029 від 31.05.2018 року скаржник звертався до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 04.05.2018 року і ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 йому було відмовлено з підстав невідповідності скарги положенням гл.гл. 20, 21 КПК України, однак особа повторно звертається із оскарженням того самого процесуального документа до того самого суду, а не до апеляційної інстанції, що є фактично зловживанням процесуальним правом.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом N 475/97-ВР від 17.07.97 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
КПК України не містить загального положення про заборону зловживання процесуальними правами.
Заборона зловживання процесуальними правами не потребує закріплення у нормах КПК України, оскільки вона є загальноправовим (конституційним) принципом і поширюється на всі галузі права.
За таких обставин, повторне звернення до суду з приводу оскарження рішення слідчого свідчить , що скарга не підлягає розгляду в порядку ст.303 КПК України, у відкритті провадження по даній скарзі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотань по кримінальному провадженню № 000029 від 31.05.2018 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1