Справа № 405/1944/18
УХВАЛА

25 травня 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

представник потерпілого

адвоката: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001004 від 03.02.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_9 було продовжено термін перебування під вартою на строк шістдесят днів до 31 травня 2018 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, оскільки такий термін спливає 31.05.2018 року.

Прокурор зазначила про необхідність продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на даний час існують ризики кримінального провадження, передбачені ст.177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на свідків та ризик скритися від суду. Доводи прокурора обґрунтовані тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що є ризиком переховуватися від суду. Крім цього, прокурором зазначено, що у справі не допитані потерпілий та свідки, які в основному є знайомими обвинуваченого, що є ризиком незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою надання показів на користь обвинуваченого. Наведені обставини, на думку прокурора, є достатніми для продовження терміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Потерпілий та його адвокат підтримали доводи прокурора, зазначивши про необхідність продовження терміну перебування під вартою обвинуваченого.

Адвокат обвинуваченого заперечив проти доводів прокурора про продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що ризики, які наведені прокурором нічим не підтверджені та не доведені. Крім цього, адвокатом зазначено, що обвинувачений є особою, що не має судимості, а тяжкість покарання не може бути підставою для тримання особи під вартою. Вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав доводи адвоката, зазначивши, що не має наміру ухилятися від суду та перешкоджати розгляду справи, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора, позицію потерпілого та його захисника, думку адвоката та обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, виходячи із такого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання щодо продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Так, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, колегією суддів взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та існування ризиків кримінального провадження.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із заподіянням смерті іншій особі, що може бути ризиком переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене. Судом взято до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, що також є ризиком переховуватися від суду. При вирішенні даного питання колегією суддів враховано, що по справі не допитаний потерпілий, свідки та не досліджені зібрані доказі, що може бути ризиком незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_9 на потерпілого і свідків.

Наведені обставини свідчать, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись на волі, може переховуватися від суду і незаконно впливати на потерпілого та свідків.

З метою виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 23 липня 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 23 липня 2018року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань (№14)».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3