Справа 556/646/18
Номер провадження 1-кп/556/72/2018
У Х В А Л А
25.05.2018 року Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за участю потерпілого ОСОБА_7 ,
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому засіданні.
Обвинувачені та потерпілий в судовому засіданні підтримали сказане прокурором.
Згідно із ч. 4 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину тієї статті кримінального Закону, а й точне формулювання, в тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Формулювання обвинувачення повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.
В обвинувальному акті, який поступив до суду згідно правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні «своїми умисними діями, спрямованими на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб у вчиненні кримінального правопорушення, вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України».
Згідно п.13 ч.1 ст.67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.
Формулювання диспозиції ч.2 ст.185 КК України передбачає крадіжку, вчинену повторно або за попередньою змовою групою осіб.
Також відповідно до ч.4 ст.67 КК України передбачено, що якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
В обвинувальному акті у графі обставини, що обтяжують покарання, записано, що обставинами, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.
Згідно викладеного вище, в обвинувальному акті обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених визначено таку, що передбачена в статті Закону України про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.185 КК України), як кваліфікуючу ознаку злочину, а саме, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в обвинуваченого ОСОБА_9 , невірно зазначено ім`я, оскільки згідно паспорту останнього вірне ім`я обвинуваченого " ОСОБА_10 ", що також стверджується скороченими ініціалами згідно наданої ним розписки та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-УІ, суди України при розгляді справ застосовують конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зазначені обставини вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню, тому обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 314, 291, 372 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Суддя: ОСОБА_1