Справа № 359/4439/18
Провадження № 1-кс/359/1252/2018
У Х В А Л А
Іменем України
08 червня 2018 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , затриманого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця дер. Денискино, Федорівського району, Республіки Башкортостан, одруженого, працюючого приватним підприємцем, має трьох неповнолітніх дітей, закордонний паспорт Російської Федерації НОМЕР_1 , про застосування тимчасового арешту, -
в с т а н о в и в :
Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся 08.06.2018 року до суду з даним клопотанням відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманого представниками ОКПП «Київ» ДПС України 06.06.2018 року о 18 год. 45 хв.
Згідно клопотання, 06.06.2018 об 18 год. 45 хв. працівниками Окремого контрольно- пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який значиться в базі даних Інтерпол «Розшукуваних державами-членами міжнародної організації кримінальної поліції (МОКП) Інтерпол» у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Так, відповідно до постанови про притягнення в якості обвинуваченого від 03.03.2016 винесеної слідчим слідчого відділу Управління ФСБ Росії по Республіці Татарстан, громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто в якості обвинуваченого та пред`явлено йому обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК РФ.

Згідно з постановою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 21.04.2016 винесеної суддею Набережночелнинського міського суду Республіки Татарстан, постановлено обрати по відношенню до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, старшим оперуповноваженим по особливо важливим справам відділу Управління ФСБ Російської Федерації по Республіці Татарстан 03.03.2016 винесено постанову про оголошення громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в міжнародний розшук.

Відповідно до інформації компетентних органів Російської Федерації ОСОБА_6 , розшукується за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації, а саме участь в незаконних збройних формуваннях не передбачених законом, в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч. 2 ст. 260 КК України (створення не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності), який є тяжким злочином, максимальний строк покарання за який передбачено у вигляді до 8 років позбавлення волі, та який є екстрадиційним злочином.
Строк давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно ст. 49 КК України, не закінчився.
Документом, що підтверджує особу затриманого є його закордонний паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , який вилучено у останнього в момент затримання.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити його.
Затриманий ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та заявив, що має намір звернутись до компетентних органів України з заявою про присвоєння йому статусу біженця. Крім цього пояснив, що з 2016 року виїхав з території Російської Федерації та проживав на території держави Турція. Раніше періодично приїздив до України, проте заяву та документи для набуття статусу біженця не подавав та до компетентних органів не звертався. Про наявне щодо нього кримінальне провадження на території Російської Федерації не знав.

Захисник заперечила проти клопотання та в обґрунтування своєї позиції вказала, що ОСОБА_6 за релігійними переконаннями є мусульманином, у зв`язку з чим на території Російської Федерації через його віросповідання зазнавав притискань. Крім того зауважила, що в КК України немає статті ідентичного чи аналогічного змісту до злочину, що інкримінується підзахисному Російською Федерацією. Також вважає докази, надані прокурором та складені англійською мовою недопустимими, оскільки в матеріалах приєднаних до клопотання відсутній їх переклад на українську мову.
Заслухавши пояснення прокурора, затриманого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Слідчий суддя при винесенні ухвали враховує положення ч. 2 ст. 29 Конституції України, згідно з якою, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленим законом.
Згідно із ст. 583 КПК України, тимчасовий арешт може бути застосовано до особи, затриманої за вчинення злочину за межами України, на підставі відповідного клопотання прокурора, яке має відповідати вимогам ч.4 ст.583 КПК України, в тому числі і в частині долучення документів на підтвердження обставин, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання.
У відповідності до ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
При цьому відповідно до ч. 4 ст. 583 КПК України, прокурор в своєму клопотанні до слідчого судді про застосування тимчасового арешту зобов`язаний надати протокол затримання особи, документи, що містять данні про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, а також документи, що посвідчують особу затриманого.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК України, тимчасовий арешт - це взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).
Крім того, тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників.
При вирішенні питання про застосування тимчасового арешту до затриманої особи суд не вивчає питання її винуватості, наявності відповідних доказів та тим паче не вирішує питання про звільнення особи від покарання призначеного вироком суду іноземної держави, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.
Згідно ст.16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 р. (далі по тексту - Конвенція), у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2а статті 12 (оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони), і намір надіслати запит про видачу правопорушника. В ньому також зазначається, за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення вчинено, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи.

Запит про тимчасовий арешт надсилається компетентним органам запитуваної Сторони або дипломатичними каналами, або безпосередньо поштою, або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визнається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його запиту.

Дана Конвенція ратифікована Верховною радою України Законом України від 16 січня 1998 року за № 43/98 - вр. Уряди держави Україна та Російської Федерації підписали дану Конвенцію, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність між даними країнами зобов`язань щодо міжнародного співробітництва.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови про притягнення в якості обвинуваченого від 03.03.2016 року винесеної слідчим слідчого відділу Управління ФСБ Росії по Республіці Татарстан, громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто в якості обвинуваченого та пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК РФ (а.с. 18-19).
Постановою Набережночелнинського міського суду Республіки Татарстан від 21.04.2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці (а.с. 14-15).
Також, постановою старшого оперуповноваженого по особливо важливим справам відділу Управління ФСБ Російської Федерації по Республіці Татарстан від 03.03.2016 року обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук в цілях його видачі. Такий розшук оголошено на території країн учасників Інтерполу, в тому числі України (а.с. 16-17).
Відповідно до інформації компетентних органів Російської Федерації ОСОБА_6 , розшукується за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК РФ, а саме участь в незаконних збройних формуваннях не передбачених законом, який в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч. 2 ст. 260 КК України (створення не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності) та є тяжким злочином. Максимальний строк покарання передбачено у вигляді позбавлення волі до 8 років, а тому є екстрадиційними.
Особу затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено за допомогою паспорта громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 (а.с.20), який вилучено під час затримання останнього.

Протокол затримання від 06.06.2018 року складений у відповідності до чинного законодавства, в присутності понятих, захисника ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .. При цьому, в судовому засіданні суддя переконався, що ОСОБА_6 розумів підстави затримання, йому роз`яснювались відповідні права та обов`язки. Заперечення до протоколу та дій уповноважених осіб щодо його складання і оформлення у затриманого відсутні.

Суд вважає, що права ОСОБА_6 при його затриманні були дотримані у відповідності до вимог КПК України. Сумніви щодо відповідності доданих до клопотання копій документів, їх оригіналам, у суду відсутні, оскільки вони завірені мокрою гербовою печаткою Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Строк давності притягнення затриманого до відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення відповідно ст.49 КК України, не закінчився.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 08.10.2004 року «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з екстрадицією» при вирішенні питання про тимчасовий арешт особи з метою її видачі іноземній державі суд повинен перевірити наявність запиту та відповідних документів, визначених договором, на підставі яких вирішується питання про екстрадицію, а також відсутність обставин, що перешкоджають видачі або передачі.
Також встановлено, що ОСОБА_6 має наміри, проте у встановленому законом порядку до Державної міграційної служби України із заявою про надання статусу біженця та надання додаткового захисту за час перебування на території держави Україна, не звертався. Доказів протилежного суду не надано.

Документи, наявні в матеріалах клопотання на аркушах 10, 11 та складені англійскою мовою суд визнає недопустимими, оскільки відсутній їх переклад на українську мову. Разом з тим, судом врахована достатність інших належних та допустимих доказів, приєднаних до клопотання та передбачених ч. 4 ст. 583 КПК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для дотримання балансу інтересів фізичної особи (затриманого) та держави, на підставі ч.1 ст.583 КПК України застосувати тимчасовий арешт щодо ОСОБА_6 строком на 40 діб, тобто до 18 год. 45 хв. 15 липня 2018 року включно. Строк тимчасового арешту слід рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 06 червня 2018 року з 18 год. 45 хв.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 582, 583 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в:
Клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , - задовольнити.
Застосувати тимчасовий арешт до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 40 (сорок) діб.
Строк тимчасового арешту слід рахувати з моменту затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто з 18 год. 45 хв. 06 червня 2018 року.
Ухвала слідчого судді діє протягом 40 (сорока) діб до 18 год. 45 хв. 15 липня 2018 року включно.
Громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.
Копія ухвали слідчого судді підлягає перекладу та врученню затриманому на мові, якою останній володіє вільно.

Слідчий суддя ОСОБА_1