Провадження 1-кп/200/688/18
УХВАЛА

Іменем України

2 жовтня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

з участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003248, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинська Донецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ
До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з апеляційного суду Дніпропетровської області 13 серпня 2018 року надійшов обвинувальний акт та додатки до нього у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

13 серпня 2018 року по кримінальному провадженню винесена ухвала про призначення підготовчого судового засідання.

Прокурор вважав можливим призначити кримінальне провадження до розгляду у судове засідання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення прокурору обвинувального акту з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення встановлених прокурором та формулювання обвинувачення з врахуванням того, що диспозиція ст.263 ч.1 КК України є бланкетною т.б. має відсильний характер на передбачений законом дозвіл на придбання, зберігання, носіння, передачу, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв. Водночас в обвинувальному акті не зазначено обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, зокрема, який саме закон порушив обвинувачений, який саме закон передбачає наявність дозволу на оборудки зі зброєю та бойовими припасами.

Також захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на інший більш м`який з тих підстав, що він довгий час перебуває під вартою і відповідно до законодавства він вже відбув покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки.

Обвинувачений підтримав позицію та клопотання захисника.
Вислухавши позиції учасників процесу щодо можливості призначення справи до розгляду, судом було встановлено, що кримінальна справа не може бути призначена до розгляду по суті з наступних підстав.

Згідно діючого законодавства обвинувальний акт та додатки до нього повинні відповідати вимогам КПК України.

Відповідно до ст.291 КПК України в обвинувальному акті повинні бути викладені анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), також в ньому повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Як вбачається з направленого до суду обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, т.б. у придбанні, носінні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Об`єктом даного злочину є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Загальнонебезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства. Тому встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами, вибухівкою, визначено, з якими з цих предметів громадяни взагалі не вправі вчиняти будь-яких дій, а які дії можна виконувати на підставі спеціального дозволу.

Об`єктивна сторона злочину може бути виконана шляхом вчинення альтернативних суспільно небезпечних діянь: носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, збут. Усі вони характеризуються незаконністю, тобто здійснюються без відповідного дозволу. При вирішенні питання про те, чи є незаконними дії з предметами, вказаними в ст.263 КК, потрібно керуватися спеціальними нормативно-правовими актами. Для викладу даної норми права законодавець використав бланкетний спосіб, тобто, коли норма закону вказує на елемент норми права шляхом відсилання не до конкретної статті, конкретних законоположень, а до іншого правового регулювання правил вчинення будь-якого виду діяльності, правил міжнародного договору. Реалізація норми в цьому випадку пов`язується з необхідністю вивчення системи юридичних документів, що регламентують однорідну сферу суспільних відносин.

Згідно обвинувального акту прокурор не виклав конкретизованого формулювання обвинувачення, а саме в обвинувальному акті не зазначено який саме закон, чи інший нормативний акт було порушено ОСОБА_5 , оскільки обвинувальний акт містить тільки посилання на здійснення дій без передбаченого законом дозволу.

Крім того, формулювання обвинувачення прокурором містить обвинувачення в здійсненні зокрема збуту ОСОБА_8 , без передбаченого законом дозволу, 28.09.2016 року патронів в кількості 700 одиниць, однак в формулюванні обвинувачення відсутні дані про походження зазначених патронів та їх придбання ОСОБА_5 , також в цілому формулювання обвинувачення не містить посилань на форму вини вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину (умисні дії або дії з необережності).

Вказані недоліки обвинувального акту, його неповнота та не конкретність, відсутність зазначення форми вини обвинуваченого, порушують право обвинуваченого, передбачене ст.42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснити захист, чим істотно порушується право обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.

У відповідності до кримінально-процесуального законодавства України судовий розгляд справи проводиться у межах висунутого особі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті і законом передбачена можливість прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду справи по суті тільки у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Як вбачається з вимог ст.374 КПК України суд у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначає формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнано судом недоведеним; а в разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

В рішенні від 25.07.2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» та в рішенні від 09.10.2008 у справі «Абрамян проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має право бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, т.б. про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту»; «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». Таким чином надання у кримінальній справі повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду в тлумаченні ст.6 Конвенції.

У відповідності до ст.ст.409, 412 КПК України безумовною підставою для скасування будь-якого рішення суду першої інстанції обвинувального чи виправдувального вироків є порушення права на захист обвинуваченого, яке полягає в тому числі у відсутності конкретизованого формулювання обвинувачення у вироку суду. Тому виходячи з того, що суд повинен забезпечити реалізацію права на захист обвинуваченому як під час судового розгляду справи так і під час підготовчого судового засідання суд приходить до висновку про повернення обвинувального акту з додатками з наведених підстав прокурору.

Вислухавши думку учасників процесу щодо клопотання захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який, суд вважає необхідним в задоволенні клопотання захисту відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, пов`язаного з протиправними діями з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, він не має реєстрації та постійного місця проживання у м. Дніпро, не має міцних соціальних зв`язків, і з врахуванням стадії процесу, коли не допитані свідки та не досліджені письмові докази по справі, існують ризики, що він буде переховуватися від суду, впливати на свідків або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про основоположні права та свободи людини та практиці ЄСПЛ.

З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, суд вважає, що клопотання захисту є необґрунтованим і підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам.

Суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який посилання захисту на дані, що характеризують обвинуваченого та ту обставину, що він тримається під вартою вже тривалий час, так як вищезазначені доводи з урахуванням тяжкості та обставин злочину, суворості покарання, яке може бути призначене у разі визнання ОСОБА_5 винуватим, не свідчать про наявність у обвинуваченого перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду та не перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 314, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003248, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який відмовити.
Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.11.2018 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у сумі 110 240 грн., з покладенням, у разі її внесення, обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя Бабушкінського
районного суд м. Дніпропетровська ОСОБА_1