Справа № 204/1842/18
Провадження № 1-в/204/499/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
17 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

представника установи: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , 1983 року народження, -
В С Т А Н О В И В:
Постановою Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 28 грудня 2010 року до ОСОБА_7 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. До кримінальної відповідальності притягалася за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

В заяві лікаря-психіатра, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 262 від 15 березня 2018 року, ставиться питання про те, що ОСОБА_7 страждає шизофренією параноїдної форми, галюцинаторно-параноїдним синдромом, безперервним типом перебігу, ремісією «С», вираженим змішаним типом дефекту. ОСОБА_7 може бути переведений у відділення з посиленим наглядом.

Згідно п. 22 вказаного висновку востаннє ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів 18 вересня 2017 року, яка зазначила: «психічний стан обумовлюють слухові омани сприйняття, що мають нейтральний зміст, сприймаються хворим без афективного резонансу, не обумовлюють його поведінки, та носять характер «застиглого» психопатологічного феномену. Виражених емоційно-вольових розладів не спостерігається. Викладене свідчить про часткове зменшення актуальності клінічного чинника суспільної небезпеки. Але, несформованість переконливих настанов на прийом ліків, відсутність критичного відношення до своїх хворобливих переживань, що сприймаються хворим як реальні, свідчить про неповне усунення чинників, що обумовили СНД та збереження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих». З часу, що минув з останнього огляду комісії лікарів-психіатрів, маячні ідеї особливого призначення не актуальні для пацієнта, слухові омани сприйняття були застиглі, сприймались хворим без афективного супроводу, не впливали на поведінку. Афективних розладів з тривожністю, емоційною напруженістю не відмічалось.

Вислухавши учасників процесу і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки з висновку лікарів-психіатрів вбачається, що стабільне покращення психічного стану ОСОБА_7 спостерігається на протязі нетривалого часу, що, на переконання суду, недостатньо для встановлення того, що ОСОБА_7 перестав уявляти собою особливу небезпеку для суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, суд -
У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , 1983 року народження, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя ОСОБА_1