Справа № 635/674/18
Провадження № 1-в/635/836/2018
У Х В А Л А

05 листопада 2018 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 засуджений вироком Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2014 року за ч. 2 ст. 153 КК України до 5 років позбавлення волі.
ОСОБА_4 звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою, в якій просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.05.2018 заяву задоволено, звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 27 днів.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.09.2018 ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 03.05.2018 скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Підставами скасування ухвали суду першої інстанції стало те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував дані, що характеризують особу засудженого протягом усього періоду відбування покарання, його ставлення до праці на всіх етапах відбування покарання та можливість виправлення після вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, враховуючи той факт, що раніше обвинувачений засуджувався до покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 153 КК України, проте знов вчинив злочин, аналогічний за об`єктом злочинної діяльності.
Як зазначено в ухвалі апеляційного суду, під час нового судового розгляду суду першої інстанції належить детально з`ясувати дані, що характеризують особу засудженого протягом всього періоду відбування покарання, його ставлення до праці на всіх етапах відбування покарання та можливість виправлення після вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, та врахувати при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину та наявність попередніх судимостей і факт систематичного вчинення засудженим злочинів.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є особою, що неодноразово засуджена за вчинення злочинів різного ступеню тяжкості в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, у 2016 році не працював, у 2017 році працював кілька місяців, що вказує на те, що засуджений не став на шлях виправлення.
Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд без його участі клопотання ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд без його участі клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд, заслухавши прокурора, розглянувши заяви представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_4 , приходить до наступного.
Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Стаханова Луганської області, громадянин України, має середню освіту, неодружений, не працевлаштований, без постійного місця реєстрації та проживання, засуджений за вироком Стахановського міського суду Луганської області від 20 квітня 2005 року за ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі, звільнений 15 листопада 2013 року за відбуттям строку покарання; вироком Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2014 року за ч. 2 ст. 153 КК України до 5 років позбавлення волі.
Початок строку покарання 28 квітня 2014 року. Кінець стоку покарання 30 грудня 2018 року.
З 29 квітня 2014 року ОСОБА_4 перебував в Харківському слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 01 грудня 2014 року відбував покарання в державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 30 грудня 2014 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризується позитивно, допустив порушення режиму тримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності один раз, але внаслідок проведеної виховної роботи змінив поведінку на кращу, заохочувався адміністрацією установи п`ять разів; зарахований в гурток художньої самодіяльності.
Суд враховує, що засуджений стягнень не має, заохочувався адміністрацією установи п`ять разів, а саме: за сумлінну поведінку та ставлення до праці 09 червня 2015 року та 25 липня 2016 року йому оголошено подяку та знято раніше накладене стягнення від 09 березня 2016 року, 18 липня 2017 року, 18 жовтня 2017 року, 10 січня 2018 року Дисциплінарною комісією установи оголошено подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, активну участь у роботі самодіяльної організації; працював у майстерні, цеху № 2, у промисловому корпусі, на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання.
Водночас, незважаючи на те, що на час розгляду справи засуджений характеризується адміністрацією установи виконання покарань позитивно, суд враховує, що 24.06.2016 відповідною комісією колонії йому відмовлено у застосуванні статті 82 КК України щодо заміни покарання більш м`яким як особі, що не стає на шлях виправлення.
Аналогічно 30.04.2017 засудженому відмовлено у застосуванні статті 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення як особі, що не довела своє виправлення.
З урахуванням вказівок щодо вивчення особи засудженого, які містяться в ухвалі апеляційного суду від 18.09.2018, суд зазначає, що за час тримання в Харківському слідчому ізоляторі з 29.04.2014 заявник заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався; за час тримання в Темнівській виправній колонії з 15.12.2009 характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав; за час відбування покарання в Стрижавській виправній колонії (№81) з 01.12.2014 характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. Згідно з матеріалами особової справи засудженого, протягом 2018 року останній не працював.
Проаналізувавши вищевикладені обставини у сукупності, з урахуванням вказівок апеляційного суду, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх даних, які достеменно вказують на те, що заявник, з урахуванням неодноразового засудження, у тому числі за повторне вчинення злочину, передбаченого ст. 153 КК України, належним чином довів своє виправлення, у зв`язку з чим заява ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1