Справа № 711/23/18
Провадження № 1-кп/711/150/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Черкаси 13 червня 2018 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , особи, відносно якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_10 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження № 10005086 за звинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанки Черкаського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 186 КК України,

встановив:

Підсудний (обвинувачений) ОСОБА_7 вчинив умисні злочини за наступних обставин.

Біля 22 години 13.06.2017 р. підсудний ОСОБА_7 , побачивши по вул. Небесної Сотні між вулицями Благовісною і Гоголя в м. Черкаси раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_6 , вирішив викрасти майна потерпілого. З цією метою він разом із ОСОБА_8 , який не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, підбіг до потерпілого, коли той підійшов до вхідних дверей багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , де спільними зусиллями удвох повалили потерпілого на землю і заволоділи його майном мобільним телефоном «Самсунг» вартістю 3430 грн. з картою пам`яті вартістю 340 грн., золотим ланцюжком масою 18 г вартістю 15606 грн., золотим хрестиком масою 6 г вартістю 5057,84 грн., золотим браслетом масою 10 г вартістю 9000 грн., після чого зникли з місця події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Цими своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Також ОСОБА_7 приблизно о 23 год.30 хв. 04 серпня 2017 р. помітив біля школи № 34 по вул. Гагаріна, 91 в м. Черкаси раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_5 і з метою повторного викрадення чужого майна підійшов ззаду до потерпілого, наніс йому один удар в голову невстановленим предметом та зірвав з руки потерпілого сумку, в якій знаходився мобільний телефон «Ксяомі» вартістю 2800 грн., після чого зник з місця події, розпорядившись викраденим чужим майном на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Підсудний ОСОБА_7 винним себе у вчиненні цих злочинів визнав частково та пояснив наступне.

Він з ОСОБА_11 проходив повз незнайомого потерпілого ОСОБА_12 і ОСОБА_11 з ним не розминувся, із-за чого вони зіштовхнулись і потерпілий щось сказав. Бажаючи відомстити потерпілому, вони наздогнали його і повалили, при чому ОСОБА_11 забрав з кишені потерпілого мобільний телефон і віддав йому. Жодних інших речей, в тому числі й виробів із золота, у потерпілого вони не забирали. Наступного дня він виміняв у когось із братів ОСОБА_13 викрадений телефон «Самсунг» на ліхтарик.

Із-за того, що у нього не було коштів, він підійшов до незнайомого потерпілого ОСОБА_14 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та вихопив з його рук сумку, в якій знайшов телефон «Ксяомі». Потерпілому ударів не наносив і той упав від ривка. Згодом продав викрадений телефон ОСОБА_15 за 150 грн.

Вина підсудного у скоєнні зазначених злочинів доведена наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що увечері 13.06.2017 р. його обігнали двоє незнайомців, з яких він упізнає ОСОБА_11 , один із яких штовхнув його плечем і затіяв конфлікт, якого він намагався уникнути і пішов додому. ОСОБА_16 від будинку його наздогнали ОСОБА_11 і інша особа і удвох повалили на землю. Тримаючи вдвох його за шию, другий, що був із ОСОБА_11 , зірвав з руки браслет, з шиї - ланцюжок з хрестиком, а з кишені забрали мобільний телефон «Самсунг».

Під час слідчого експерименту потерпілий вказав місце і спосіб відкритого викрадення у нього майна (т.2 а.с.74).

Свідок ОСОБА_17 дав показання про те, що ОСОБА_18 і ОСОБА_11 поміняли у нього мобільний телефон «Самсунг» на ліхтарик. Потім свідок цей телефон віддав своєму брату.

Свідок ОСОБА_19 показав, що брат віддав йому мобільний телефон «Самсунг», який він в подальшому продав.

Підсудний ОСОБА_18 і ОСОБА_11 підтвердили, що за цих обставин ОСОБА_18 збув викрадений у потерпілого ОСОБА_12 мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_20 дав показання про те, що він у одного з братів, які торгують на ринку телефонами, придбав мобільний телефон «Самсунг», який потім у нього вилучили поліцейські.

На підставі заяви свідка ОСОБА_20 вилучено мобільний телефон «Самсунг» (т.2 а.с.57).

Вартість телефону визначена висновком товарознавчої експертизи на а.с.64 т.2.

Вартість виробів із золота (ланцюжка, хрестика і браслета) визначена товарознавчою експертизою на а.с.70 т.2.

У суду немає підстав сумніватись у правдивості показань потерпілого ОСОБА_12 . Він не заявляє цивільного позову і давав стабільні показання про викрадення у нього не тільки мобільного телефону, а й виробів із золота. Ним надано фотографії, на яких він зображений із ланцюжком та хрестиком, а також з браслетом (т.2 а.с.45-46).

Сукупність наведених доказів свідчить про доведеність того, що підсудний ОСОБА_18 своїми умисними діями скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_12 .

При цьому суд у відповідності до ч.3 ст. 337 КПК України виходить за межі висунутого обвинувачення і вважає недоведеним вчинення ОСОБА_18 злочину за попереднього змовою групою осіб із ОСОБА_11 з наступних підстав.

Приписи статей 11, 18, 19, 26- 28 КК України свідчать про те, що відповідальність за вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб настає у випадку вчинення його особами, які є суб`єктами злочину.

На підставі ухвали суду проведена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, за висновками якої ОСОБА_8 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням, через що не міг і не може усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Таким чином, ОСОБА_11 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тому ОСОБА_18 , використовуючи особу, що відповідно до закону не підлягає кримінальній відповідальності за скоєне, не діяв за попередньою змовою з цією особою, тобто з ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що ввечері 04.08.2017 р. невідомий наніс йому ззаду удар чимсь по голові і вихопив сумку, в якій знаходився мобільний телефон «Ксяомі», і втік.

Під час досудового розслідування потерпілий упізнав за фотознімками підсудного ОСОБА_18 як особу, яка із застосуванням фізичного насильства заволоділа його майном (т.2 а.с.29).

Свідок ОСОБА_21 дав показання про те, що у вказаний час він перебував разом із ОСОБА_18 , який підійшов до незнайомого мужчини, вирвав у нього сумку і втік. Наступного дня бачив підсудного ОСОБА_18 і той пояснив, що в сумці були документи і телефон «Ксяомі». В його присутності підсудний ОСОБА_18 віддав викрадений телефон братам ОСОБА_22 і ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що її син ОСОБА_24 за 150 грн. придбав у ОСОБА_18 мобільний телефон, який потім вилучили працівники поліції.

Під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_14 впізнав серед інших телефонів викрадений у нього мобільний телефон «Ксяомі» (т.2 а.с.31).

Також під час досудового розслідування у потерпілого було вилучено копію документа на викрадений телефон, з якої встановлено, що серійний номер телефону співпадає з номером телефону, який був упізнаний потерпілим (т.2 а.с. 28, 36).

Проведеним слідчим експериментом встановлено місце викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 (т.2 а.с.28). Під час допиту підсудного ОСОБА_18 і свідка ОСОБА_21 суд впевнився, що вони також вказують на це місце.

Вартість мобільного телефону «Ксяомі» визначена товарознавчою експертизою (т.2 а.с.51).

Аналіз досліджених доказів приводить суд до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_18 у повторному відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_14 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Показання підсудного ОСОБА_18 в тій частині, що він не застосовував до потерпілого ОСОБА_14 фізичного насильства, суд вважає такими, що суперечать показанням потерпілого, який давав стабільні показання в тій частині, що зловмисник наніс йому ззаду удар невстановленим предметом по голові, після чого заволодів сумкою з телефоном. У потерпілого немає підстав давати неправдиві показання, оскільки цивільний позов він не заявляв, а підсудний ОСОБА_18 намагається пом`якшити своє покарання і замовчує застосування ним фізичного насильства.

Призначаючи покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, суд враховує обставини їх скоєння, ступінь їх тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_18 , суд визнає позитивну характеристику за місцем проживання.

При визначенні виду та міри покарання підсудному суд враховує те, що він вчинив два тяжкі злочини згідно з класифікацією тяжкості злочинів, яка міститься в ст. 12 КК України, дані про особу винного, який хоча й не судимий, але раніше визнавався винним у вчиненні аналогічного злочину, але не виправився, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.

Підсудний має постійне місце проживання, не судимий, а обставини, що обтяжують його покарання, відсутні, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування покарання і приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суду надано документально підтверджені витрати на залучення експертів, тому суд стягує ці витрати з підсудного ОСОБА_18 .

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази у справі предмети викрадення, необхідно залишити в розпорядженні потерпілих.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скінчився, тому суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу обрати підсудному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з положеннями п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 2372 грн.88 коп.

Обрати підсудному ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази у справі: предмети викрадення - залишити в розпорядженні потерпілих.

Копію вироку вручити прокурору і підсудному негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1