УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2018 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на його затриманняу кримінальному провадженні № 420 180 000 000 008 27 від 05.04.2018,
у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на затримання, посилаючись на положення ст. 206 КПК України, звернувся підозрюваний ОСОБА_3 .

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 180 000 000 008 27 від 05.04.2018 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Працівниками ГВ БКОЗ ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях 08.05.2018, приблизно о 16.00 год. заявника затримано у м. Маріуполі. Як зазначає підозрюваний, ним під час затримання опір не чинився, деякі з працівників СБ України у силу займаної ним посади мали знати, що вони затримують прокурора відділу прокуратури Донецької області.

Однак, не дивлячись на це, останні застосували до нього фізичну силу, одягли кайданки.

Крім того, на думку підозрюваного, порушено його право на захист, оскільки під час затримання йому не надана можливість скористатися допомогою адвоката.

Згідно з доводами підозрюваного, затримання є незаконним через те, що фактично була відсутньою підстава для затримання, вказана у протоколі за ст. 208 КПК України, а саме те, що особу застали під час вчинення злочину.

Заявник також просив слідчого суддю врахувати, що протокол затримання не містить даних, у якому місці відбулося затримання.

У зв`язку з наведеним підозрюваний ОСОБА_3 просив визнати його затримання незаконним та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження вищенаведених фактів.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги, просив її задовольнити.
Слідчий ГСУ СБ України, будучи належним повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не прибув, що не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, заслухавши доводи підозрюваного, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК особа набуває процесуального статусу підозрюваного у тому числі у разі її затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, з моменту затримання, а саме з 16.10 год. 08.05.2018 ОСОБА_3 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 420 180 000 000 008 27.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання.
Статтею 29 Конституції України визначено, що у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його припинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід. При цьому обґрунтованість затримання протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 11 «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди під час розгляду конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Отже, вказаним положенням Конституції України визначений орган, яким перевіряється обґрунтованість затримання, а також встановлений часовий проміжок, упродовж якого має бути проведена відповідна дія.
Крім того, наведена вище стаття Конституції України надає кожному затриманому право у будь-який час оскаржити у суді своє затримання.
З огляду на те, що стаття 3 КПК не розкриває зміст поняття «затриманий», такою особою слід вважати підозрюваного, до якого застосований тимчасовий запобіжний захід у вигляді затримання.
Враховуючи, що затримання не може тривати понад сімдесяти двохгодинний строк і закінчується застосуванням або ж відмовою у застосуванні запобіжного заходу, саме протягом вказаного періоду підозрюваний має статус затриманого, тобто у будь-який час сімдесяти двохгодинного відрізку може скористатися своїм правом на оскарження затримання.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність трьох складових - наявність обґрунтованої підозри, наявність передбачених ст. 177 КПК ризиків, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Однак, не дивлячись на те, що ч. 1 ст. 194 КПК не узгоджується з положеннями ст. 29 Конституції України, оскільки прямо не покладає на слідчого суддю обов`язок здійснити перевірку обґрунтованості затримання, враховуючи, що норми Конституції України є нормами прямої дії, саме під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя має встановити, чи є затримання обґрунтованим.
Наведений висновок підтверджується також вимогами, закріпленими статтею 206 КПК.
Так, у силу вимог ч. 2 ст. 206 КПК за наявності обґрунтованої підозри, що у межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності чинного судового рішення, слідчий суддя зобов`язаний вжити заходи для її доставки до суду для з`ясування підстав позбавлення цієї особи свободи.
У той же час, як регламентовано частиною 4 статті 206 КПК, якщо до доставляння такої особи до слідчого судді прокурор або слідчий звернуться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити розгляд клопотання у найкоротший строки.
Тлумачення наведених норм у їх сукупності та взаємному зв`язку з ст. 29 Конституції приводить до висновку, що питання перевірки обґрунтованості затримання віднесене до компетенції того слідчого судді, яким здійснюється розгляд клопотання про обрання до підозрюваного запобіжного заходу.
Додатковим доводом на користь вищезазначеного висновку є сформульований статтею 12 КПК принцип забезпечення прав на свободу та особисту недоторканість, частиною 2 якої визначено, що кожен, кого затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, повинен бути у найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання.
Отже, обґрунтованість затримання перевіряється слідчим суддею упродовж сімдесяти двох годин з моменту затримання, тобто під час вирішення питання про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Вищевикладене узгоджується з підпунктом c) пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який з-поміж іншого допускає законне затримання особи з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2018 у справі № 761/17054/18 (провадження № 1-кс/761/11610/2018) відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 тримання під вартою, застосований запобіжного заходу у вигляді застави.
Зазначене свідчить, що слідчий суддя, встановивши обґрунтованість підозри, підтвердив наявність передбаченої п.п. с) п.1 ст. 5 Конвенції підстави для законного затримання.
Слідчий суддя також бере до уваги, що підозрюваний вийшов за визначені законом часові межі для оскарження затримання.
Надаючи оцінку іншим доводам заявника, слідчий суддя відмічає, що відповідно до протоколу затримання ОСОБА_3 затримано о 16.10 год., як особу, яку застали під час вчинення злочину.
Часом вчинення злочину вважається певний відрізок часу, протягом якого відбувається суспільно небезпечне діяння і настають суспільно небезпечні наслідки.
Місцем вчинення злочину є певна територія або інше місце, де відбувається суспільно небезпечне діяння і настають суспільно небезпечні наслідки.
Згідно з повідомленням про підозру від 09.05.2018 ОСОБА_3 інкримінований злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, як вимагання службовою особою для себе чи третьої особи неправомірної вигоди.
Безпосереднє передавання неправомірної вигоди, пов`язане з залученням інших, неусвідомлених осіб, мало місце 08.05.2018 о 16.10 год.
Виходячи зі змісту повідомлення про підозру, певних особливостей фактичного вчинення цього злочину, положень ст. 27 КК, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину із створенням таких умов, які дозволили приховати його роль, зробити його участь неочевидною для оточуючих.
Наведене доводить, що часом вчинення конкретного, інкримінованого підозрюваному злочину є період, який охоплює як підготовку до злочинного діяння, так і безпосереднє його виконання.
Неприйняття підозрюваним активних дій на завершальному етапі кримінального правопорушення, відсутність його безпосередньо у місці передавання неправомірної вигоди не говорить про те, що ця особа злочину не вчиняла.
Враховуючи, що збігаються у часі момент вчинення злочинних дій та момент затримання, слідчий суддя не знаходить доведеними посилання заявника про відсутність передбаченої статтею 208 КПК підстави для затримання як те, що особу застали під час вчинення злочину.
Такими, що не відповідають фактичним обставинам є доводи скарги в частині несвоєчасного залучення захисника затриманого, оскільки останній прибув на місце затримання під час складання відповідного протоколу, про що свідчить наявність у вказаному документі підпису захисника ОСОБА_4 .

Частиною 5 статті 208 КПК передбачено, що протокол про затримання особи має містити місце, дату і точний час (година і хвилини) фактичного затримання.

Слідчий суддя погоджується з доводами скарги щодо відсутності у протоколі вказівки на точне місце затримання ОСОБА_3 , однак не вважає це порушення достатнім для визнання затримання незаконним.

Сукупність наведених фактів та обставин, їх правова оцінка приводять до переконання про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 206, 194
у х в а л и в :
У задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_3 на його затримання, яке мало місце 08.05.2018 у кримінальному провадженні № 420 180 000 000 008 27 від 05.04.2018, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1