Постанова
Іменем України

26 липня 2018 року

м. Київ
справа № 369/12952/15-к
провадження № 51-4830 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003849, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, ухвалою Коростенського міського суду від 17 січня 2013 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 4 дні,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_7 засуджено: за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі; за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вирішено питання речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що 05 жовтня 2015 року приблизно о 12.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в коридорі будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки, яка виникла на ґрунті тривалих неприязних стосунків із ОСОБА_8 за місцем проживання останнього, умисно наніс йому два удари руками по обличчю, внаслідок чого потерпілий впав, ударившись головою об виступаючу металеву дверну петлю. В результаті, ОСОБА_8 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, 10 жовтня 2015 року о 15.30 год, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, в магазині за адресою: АДРЕСА_3 , повторно намагався таємно викрасти належне ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» майно на загальну суму 764, 92 грн., однак не довів свій злочинний умисел до кінця, так як був затриманий охоронцями при виході з магазину.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у вказаному суді в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого. Вважає рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України необґрунтованим належним чином та стверджує, що за наявних у справі даних про особу засудженого воно є безпідставним. Не погоджується із невизнанням судом обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що суд апеляційної інстанції, при залишенні доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного за ч. 2 ст. 121 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого без задоволення, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, не перевірив їх належним чином та обґрунтованих відповідей на них не дав.
В доповненнях до касаційної скарги, поданих поза межами строку на касаційне оскарження, прокурор наводить доводи про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам статей 370, 419 КПК України в зв`язку з тим, що при викладенні апеляційним судом фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, суд не відобразив мотиву та мети вчинених злочинів.
Під час касаційного розгляду прокурор підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність наведених у касаційній скарзі прокурора доводів, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_7 без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Винуватість ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діянь за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Прокурор, не погоджуючись з призначеним ОСОБА_7 покаранням із застосуванням положень ст. 69 КК України та невизнанням судом обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння вважає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за його апеляційною скаргою, в якій він наводив аналогічні доводи про це, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, належним чином не перевірив їх.
Згідно з положеннями ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, серед іншого, мають бути зазначені короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, встановлені судом першої інстанції обставини. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з ухвали апеляційного суду, вона відповідає наведеним вимогам закону. У ній викладено короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора і судового рішення суду першої інстанції, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та зазначено мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Давши оцінку сукупності наведених у вироку суду першої інстанції обставин та врахованих ним при призначенні покарання із застосуванням ст. 69 КК України даних про особу засудженого, а також обставин, які пом`якшують покарання, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчинених злочинів і особі засудженого.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.
У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішення зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Так, як убачається з вироку, обираючи ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, мотиви його скоєння та спрямованість умислу, конфліктну поведінку потерпілого, яка передувала діям засудженого, позицію потерпілої з приводу заходу примусу останньому, дані про особу ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується посередньо, в минулому був судимим, на спеціальних обліках не перебуває. Визнавши обставинами, які пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину та некоректне надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_9 , що знайшло своє підтвердження у висновку комісійної судово-медичної експертизи № 34/К, а також з огляду на відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення засудженому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, належним чином обґрунтувавши своє рішення.
При цьому, вирішуючи питання про наявність чи відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд не визнав такою вчинення ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння, належним чином обґрунтувавши своє рішення.
Колегія суддів вважає, що при перегляді справи за апеляційною скаргою прокурора, який не погоджувався з невизнанням обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та наголошував на невідповідності призначеного із застосуванням ст. 69 КК України покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, вказаний суд ретельно перевірив його доводи та обґрунтовано визнав їх безпідставними. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З наведеним висновком суду апеляційної інстанції погоджується також суд касаційної інстанції та вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора з мотивів, наведених у ній, немає.
З призначеним ОСОБА_7 покаранням погоджується і суд касаційної інстанції, адже згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, щодо доводів касаційної скарги про необхідність визнання обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння колегія суддів звертає увагу, що з огляду на положення ч. 2 ст. 67 КК України це є правом, а не обов`язком суду.
Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційних вимог прокурора немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3