справа № 462/3192/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000531 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 11.02.2018 року близько 00.30 год. спільно із невстановленими особами, перебуваючи на балконі 2-го поверху будинку АДРЕСА_2 та у приміщенні квартири АДРЕСА_3 за цією ж адресою, на грунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому множинні удари, чим заподіяв відповідно до висновку судово-медичної експертизи №225 від 14.02.2018 року синці на волосяній частині голови, у лівій навколо очній ділянці, на шиї, на тулубі, на руках, садна в ділянці спинки носа, на лівій кисті, на лівому плечі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження та не були небезпечними для життя в момент спричинення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст. 125 КК України визнав частково та пояснив, що ввечері 10 лютого 2018 року йому телефонував син і повідомив, що ОСОБА_8 його ображає, він вирішив з`ясувати причини і близько 23.30 год. прийшов до квартири АДРЕСА_4 , де проживає його колишня дружина ОСОБА_9 та її співмешканець ОСОБА_8 . Спочатку ОСОБА_8 розмовляв з ним на підвищених тонах та в ході конфлікту вдарив його палкою по голові, після цього він відповідно схопив потерпілого, перекинув через бедро, дана палка випала із рук ОСОБА_10 , а він підняв її та наніс йому кілька ударів по тілу, по тулубу, по ногах, по руках. Спершу конфлікт відбувався на балконі, в подальшому потерпілий ОСОБА_8 забіг в квартиру, де закривав обличчя руками, а він ще наніс йому кілька ударів палицею по тулубу. Відносно осіб, які були на балконі, то зазначив, що їх не знає, це сторонні особи і жодних ударів ОСОБА_4 вони не наносили, а навпаки розбороняли їх.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина стверджується зібраними у справі доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_5 разом із ОСОБА_11 та її п`ятирічним сином ОСОБА_12 . 10.02.2018 року вони заснули близько 23.00 год., та близько 00.30 год. 11.02.2018 року прокинулись від того, що хтось голосно стукав у двері та через вікно, також було чути крики з нецензурною лайкою. Він з ОСОБА_13 підійшли до вхідних дверей квартири, він привідкрив двері та побачив ОСОБА_14 , колишнього чоловіка ОСОБА_15 , котрий говорив йому вийти на балкон порозмовляти. Коли він вийшов на балкон ОСОБА_6 витягнув металеву палку та почав наносити йому удари по голові, при цьому він намагався вирвати у нього з рук металеву палку і вони боролися. Обвинувачений схопив його за срібний ланцюжок на шиї та порвав його. В цей час до нього підбігло ще двоє чоловіків, які ховалися за дверима та почали наносити йому удари кулаками по спині. Він намагався забігти назад до квартири, але його відразу повалили на стіл, який знаходився на відстані одного метра від входу в квартиру та знову наносили йому удари по всьому тілу. При цьому, ОСОБА_6 наносив йому удари металевою палкою, інший невідомий взявши дерев`яну дошку з балкону, наносив удари нею, а третій бив кулаками, в цей час він прикривав голову. Потім він почув, як ОСОБА_13 почала кричати, що викличе поліцію, також в цей час почав плакати ОСОБА_16 , так як сильно злякався. Після цього, обвинувачений та невідомі вибігли з квартири, а вони викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_6 з мамою та трьома неповнолітніми дітьми, а у квартирі АДРЕСА_3 цього будинку проживає ОСОБА_9 . Спочатку вона проживала разом з мамою, а з 2004 року по 2017 рік з нею проживав її чоловік ОСОБА_11 , котрого знає візуально. Її квартира знаходиться під квартирою АДРЕСА_3 , проте вікна виходять з боку і видно, що відбувається біля входу у зазначену квартиру. Так, 11.02.2018 року близько 00.45 год. вона прокинулась від шуму, було чути крики, лайливі слова, стукіт. Вона вийшла на загальний коридор та побачила на балконі бійку між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . ОСОБА_6 наносив удари руками по тілу потерпілого, той намагався забігти в квартиру, однак з обвинуваченим було ще троє чоловік і вони не давали закрити двері у квартиру. Вона бачила як обвинувачений наносив удари кулаками по тілу потерпілого, також бачила в його руках металеву тоненьку палицю, якою він теж замахувався і наносив удари потерпілому. Один із чоловіків, які були із обвинуваченим зірвав із стіни дерев`яну поличку, та з даною дошкою забіг в квартиру, з якої було чути звуки ударів і крики ОСОБА_15 , яка просила не чіпати ОСОБА_10 . Що відбувалось в квартирі вона вже не бачила, повернулась у свою квартиру одягнутись, а коли знову вийшла на балкон, то побачила обвинуваченого, який втікав по сходах і з ним було ще двоє осіб, яких вона не знає, та коли вони пробігали біля неї, то почула від них запах алкоголю. Після цього, вона повернулася до своєї квартири щоб заспокоїти дітей. Пізніше до неї в квартиру постукали працівники поліції та запропонували їй бути понятим, для огляду місця події, на що вона погодилась. Коли вона увійшла в квартиру до ОСОБА_11 то побачила, що стіл, підлога, диван та стіна були в слідах крові. Працівники поліції вилучили з квартири дошку, на яку вказав потерпілий ОСОБА_8 , змиви зі слідами крові з квартири.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_7 з мамою та малолітнім сином, а у квартирі АДРЕСА_3 цього будинку проживає ОСОБА_9 . Спочатку вона проживала разом з мамою, а з 2004 року по 2017 рік з нею проживав її чоловік ОСОБА_11 , котрого знає візуально, знає його голос, оскільки він під час проживання в даній квартирі поводив себе грубо, часто влаштовував сварки, лаявся і специфічно вимовляє букву «р». Її квартира знаходиться на другому поверсі навпроти квартири АДРЕСА_3 . Так, 11.02.2017 року близько 00.45 год. вона прокинулася він шуму, було чути стукіт, крики, грубі лайливі слова, також прокинувся її син. Вона вийшла в загальний коридор та побачила, що в квартирі АДРЕСА_3 відкриті вхідні двері, на підлозі квартири лежав теперішній чоловік ОСОБА_15 ОСОБА_8 , на стіні були сліди крові. Біля неї також стояв її син та теж побачив кров і лежачого Василя. Тих, хто був присутній під час конфлікту вона не бачила, зі слів ОСОБА_9 їй стало відомо, що приходив її колишній чоловік ОСОБА_21 спільно із своїми знайомими та побили ОСОБА_22 , металевою палкою, дошкою і наносили удари по тілу руками та ногами. ОСОБА_9 плакала та викликала поліцію, а вона повернулась у свою квартиру де заспокоювала сина, так як він сильно злякався.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_5 . В квітні 2017 року вони з ОСОБА_6 розлучилися та у них є спільний син ОСОБА_12 , якому п`ять років. На даний час за вказаною адресою вона проживає разом із сином та співмешканцем ОСОБА_4 . Близько 00.30 год. 11.02.2018 року у вхідні двері їх квартири почав хтось сильно стукати. Вона разом з ОСОБА_23 підійшли до вхідних дверей та він відкрив їх. При вході стояв ОСОБА_21 , який попросив ОСОБА_10 вийти з квартири. ОСОБА_10 відповідно вийшов на балкон, а вона стояла при вході в квартиру, при дверях. ОСОБА_21 тримаючи в руках металеву палку наніс нею удар ОСОБА_24 в область обличчя, на що ОСОБА_10 ступив крок вперед та вирвав палку у ОСОБА_6 , між ними зав`язалась шарпанина та бійка, яка відбувалась на балконі. В подальшому ОСОБА_8 забіг у квартиру, а за ним забігли ще двоє незнайомих їй чоловіків, які одразу повалили ОСОБА_22 на стіл, який стояв в кухні та один із них наніс йому приблизно 2-3 удари дошкою по плечах, при цьому ОСОБА_21 в цей час, бив ОСОБА_22 кулаками по всьому тілу, копав ногами, а в дальшому знову взяв металевий прут та наніс ще декілька ударів по плечах. Під час всього конфлікту вона стояла біля дверей в кімнату, так як в кімнаті спав малолітній син. Вона кричала, просила ОСОБА_14 припинити це все, в цей час, її тримав невідомий чоловік, притиснувши за шию. Коли вона в черговий раз крикнула до ОСОБА_14 , він відійшов від ОСОБА_22 , ступив крок до неї та наніс їй удар кулаком в голову зліва, а через кілька секунд наніс повторний удар кулаком в область голови справа, а після цього повернувся і продовжував наносити удари ОСОБА_24 . Коли ОСОБА_4 впав на підлогу, всі троє ще кілька разів вдарили його по тілу ногами і вийшли квартири,оскільки в кімнаті голосно почав плакати син ОСОБА_12 . Після цього ми викликали працівників поліції.
Крім наведених вище доказів, вина обвинуваченого у вчиненому злочині підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

Висновком експерта №225 від 14.02.2018року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлено синці на волосяній частині голови, у лівій навколоочній ділянці, на шиї, на тулубі, на руках, садна в ділянці спинки носа, на лівій кисті, на лівому плечі, які утворилися від дії тупих предметів, можливо, від ударів кулаками і ногами, та тупих предметів з продовгуватою поверхнею, до яких відноситься ланцюжок, металева палка. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути 11 лютого 2018 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження та не були небезпечними для життя в момент спричинення (а.с.25-26 кримінального провадження).

Протоколом огляду місця події від 11.02.2018 року проведеного в присутності двох понятих, об`єктом огляду якого було приміщення квартири АДРЕСА_4 з фототаблицею та протоколом огляду речей від 19.02.2016р., об`єктом огляду якого була дерев`яна дошка, прямокутної форми, довжиною близько 1,2 метра (а.с. 9-10, 14-17, 19 кримінального провадження).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2018р. та фототаблицею до нього, в якому зафіксовано пояснення та відображення потерпілим ОСОБА_4 факту спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ще двома невідомими особами (а.с. 47- 53 кримінального провадження).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2018р. та фототаблицею до нього, в якому зафіксовано пояснення та відображення свідком ОСОБА_11 факту спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (а.с. 54- 59 кримінального провадження).

Вказані докази суд визнає належними та достовірними, так як вони прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та допустимими, так як вони були отримані в порядку, визначеному КПК України.

Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів узгоджуються з показаннями потерпілого та свідків, іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового розгляду.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 в тому, що він своїми умисними діями завдав потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження і тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст.125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд враховує обставини злочину, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що раніше не судимий.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Беручи до уваги вищезазначене та обставини справи, при обранні виду і розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винуватого, який раніше не судимий, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивну характеристику за місцем проживання, а також наявність у нього малолітньої дитини. Крім того, суд враховує обставини вчинення злочину, а саме виниклий конфлікт між обвинуваченим та потерпілим в питаннях виховання сина обвинуваченого, їхні неприязні стосунки.

Також суд враховує те, що обвинувачений усвідомлює про настання наслідків, які завдані злочином та вважає, що йому слід обрати покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

Крім того, потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_6 компенсацію завданих йому моральних страждань в розмірі 50 000 грн. Вважає, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни у його житті, викликали негативні переживання та спогади, потребу в униканні аналогічних обставинах, насторогу, тривогу, знижений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

Обвинувачений у вирішення цивільного позову покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, виходив з наступного.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступінь вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ним втрати та з чого при цьому виходить.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За таких обставин суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого/цивільного відповідача на користь потерпілого/цивільного позивача моральну шкоду у розмірі - 3 000,00 гривень.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази: дерев`яну дошку, прямокутної форми, довжиною близько 1,2 метра знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1