Справа № 192/1160/18
Провадження № 1-кп/192/197/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000329, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2018 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Жданове Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не працюючого, який має середню освіту, не одруженого, невійськовозобов`язаного, громадянина України, на даний час перебуває в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України, раніше судимий:
-29 травня 2018 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; вирок набрав законної сили 03 липня 2018 року;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст. 185 КК України вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 13 травня 2018 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, із корисливих спонукань, з метою особистої наживи прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, з корисливих спонукань, з метою особистої наживи проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно повторно викрав один алюмінієвий бідон ємкістю 40 літрів, вартістю 433 гривні 33 копійки та пластикове відро ємкістю 10 літрів, вартістю 51 гривня 67 копійок. З викраденим з місця вчинення злочину зник. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 485 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив обставини вчиненого ним злочину.
В судовому засіданні пояснив, що 13 травня 2018 року приблизно о 18 годині 00 хвилин він прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де проник до приміщення літної кухні, звідки викрав один алюмінієвий бідон, ємкістю 40 літрів та пластикове відро, ємкістю 10 літрів. Викрадене продав своєму знайомому за 100 гривень. Майно повернули потерпілій працівники поліції.
Потерпіла ОСОБА_5 , яка про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності. В заяві зазначила, що претензій до обвинуваченого не має. Просила покарання призначити на розсуд суду (а.с.32-33).

З`ясувавши думку учасників судового провадження суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності потерпілої з урахуванням положень ст. 325 КПК України.

Враховуючи те, що прокурор та обвинувачений не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів суд як правило застосує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно, повторно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та повнолітньою особою. Кваліфікуючою ознакою пред`явленого в обвинуваченні злочину є повторність вчинення крадіжки та проникнення до іншого приміщення.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?,75 КК України відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення до ухвалення Солонянським районним судом Дніпропетровської області вироку від 29 травня 2018 року, який набрав законної сили 03 липня 2018 року та призначити йому покарання шляхом часткового складання призначених покарань.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні ухвалою від 04 вересня 2018 року був тимчасово залишений в Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» Міністерства юстиції України для можливості його конвоювання до суду (а.с.27), тому в строк призначеного покарання слід зарахувати зазначений період. Також зарахуванню підлягає строк з моменту затримання на виконання вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області вироку від 29 травня 2018 року за правилами ст. 72 КК України.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В обвинувальному акті зазначено, що витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню №0000329 згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні судового експерта склали 572 гривні 00 копійок.

Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року до покарання за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 22 серпня 2018 року.

Речові докази: один алюмінієвий бідон без кришки ємкістю 40 л та пластикове відро чорного кольору ємкістю 10 л залишити у власності потерпілої ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок документально підтверджені витрати на залучення експерта в дохід державного бюджету.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк з 04 вересня 2018 року по 10 жовтня 2018 року з розрахунку день за день, а також з 22 серпня 2018 по 10 жовтня 2018 року з розрахунку день за день.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1