справа №613/121/17
провадження №1-кп/619/101/18
01 червня 2018 року м. Дергачі
Судова колегія Дергачівського районного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
Обвинувачений ОСОБА_8 13.12.2016 року близько о 03.00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в приміщенні літньої кухні домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_2 , де вони проживали разом як співмешканці, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, як зазначено нижче, взяв у праву руку столовий ніж, після чого з метою позбавлення життя ОСОБА_9 та бажаючи настання її смерті, діючи умисно та цілеспрямовано, утримуючи столовий ніж в правій руці, в ході сварки, що виникла на грунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар ножем в життєво важливі органи потерпілої ОСОБА_9 , а саме удар в область грудної клітини, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва в області хрящової частини п`ятого ребра з пошкодженням близько сердечної сумки та серця, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпечності для життя, від яких ОСОБА_9 відразу померла на місці.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав.
При цьому пояснив, що 13.12.2016 вночі, після спільного вживання алкогольних напоїв з потерпілою він пішов за спиртними напоями до ОСОБА_10 , щоб продовжити їх вживання, був відсутній приблизно 30 хвилин. Коли повернувся, на кухні лежала ОСОБА_9 , він підійшов до неї, вона не дихала. Він не зрозумів, що відбувається, поскільки коли уходив вона дивилась телевізор. Він пішов, покликав сусіда ОСОБА_11 , який викликав поліцію та швидку допомогу.
Вони з ОСОБА_12 в цей день були удвох. Сварок не було. Взагалі вони серьйозно не сварились, він її дуже кохав. Вказав, що у ОСОБА_12 була епілепсія, у неї були конфлікти з її рідною сестрою. У цей день вони вжили одну пляшку спиртного на двох. Після того, як сусід викликав поліцію, він вжив спиртні напої та заснув.
Між тим, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення в ході судового розгляду доказами, а саме :
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , матері ОСОБА_9 , яка пояснила, що в цей день близько 19 години їй подзвонила донька, попросила її забрати до себе додому, бо її б`є ОСОБА_8 , але вона не поїхала до доньки, так як не змогла, про що дуже жалкує. ОСОБА_8 часто бив ОСОБА_9 , часто погрожував, між ними постійно виникали конфлікти, вона ходила в синцях. ОСОБА_13 часто перебувала у неї вдома після того, як її поб`є ОСОБА_14 ;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що він - сусід обвинуваченого. На початку грудня 2016 року вночі до нього прийшов ОСОБА_8 , який був неспокійний, та повідомив, що з його співмешканкою щось трапилось, вона сиділа та трималась рукою за ліву сторону. Спитав, що йому робити. Вони пішли на місце події. Він, тобто свідок, викликав поліцію. Коли приїхала поліція, ОСОБА_14 спав на дивані. На ньому він крові у той день не бачив. ОСОБА_14 та ОСОБА_13 часто сварились, ОСОБА_13 часто ходила із синцями;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що близько 12 години напередодні пригоди вночі йому телефонували з номера ОСОБА_9 , але він не відповів на дзвінок. Близько 4 годину ранку йому подзвонив сусід ОСОБА_16 , який повідомив, що ОСОБА_13 зарізана. Коли він прийшов, ОСОБА_14 був уже у поліцейській машині. Він знає ОСОБА_17 та ОСОБА_18 з 2002 року, знає, що між ними часто виникали конфлікти , вони вживали спиртні напої.
-показаннями свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що ОСОБА_8 співмешканець її сестри ОСОБА_20 . Ій подзвонив ОСОБА_21 та повідомив, що ОСОБА_14 убив ОСОБА_22 . Між останніми були неприязні стосунки ОСОБА_14 часто бив ОСОБА_18
- даними з протоколу огляду місця події від 13.12.2016, відповідно до якого під час огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено кухонний ніж зі слідами речовини червоного кольору, змиви речовини червоного кольору з підлоги, марлеву пов`язку з речовиною бурого кольору, чоловічі штани, фрагмент тканини біло-блакитного кольору.
- постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 14.12.2016, відповідно до якої визнано та долучено до кримінального провадження в якості речових доказів: кухонний ніж, марлева пов`язка із змивами речовини червоного кольору, двоє чоловічих штанів, фрагмент тканини, ватний тампон зі змивами з правої руки ОСОБА_8 , марлевий відрізок (вільний зразок), марлевий відрізок зі зразком крові ОСОБА_8
- постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 23.01.2017, відповідно до якої визнано та долучено до кримінального провадження в якості доказу марлевий відрізок, на якому маються зразки крові ОСОБА_8
- постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 24.01.2017, відповідно до якої визнано та долучено до кримінального провадження в якості доказу DVD-R диск.
- висновком судово-медичної експертизи № 256-БГ/16 від 13.12.2016 відповідно до якого у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено, у зв`язку з чим відповісти на питання не виявляється можливим.
- висновком судово- медичної експертизи № 113-БГт/16, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені наступні пошкодження:
Голова: обличчя :синець в області крила носа, синці повік лівого ока.
Тулуб: проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, проникаюче в плевральну порожнину з пошкодженням серця і його сумки.
Ліва нижня кінцівка: синець в області лівого стегна.
Права нижня кінцівка: синець в області лівої гомілки.
Проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, проникаюче в плевральну порожнину з пошкодженням серця і його сумки, що ускладнилося в своїй течії геміперікардом і травматичним шоком, про що свідчить:
а) наявність колото-різаної рани в області проекції 5-го ребра по середньо ключичній лінії ліворуч;
б) раневий канал, що починається від вищевказаної рани, що проходить через підлягаючі підшкірно-жирову клітковину, м`язи, хрящову частину 5-го ребра, білясерцеву сумку, правий шлуночок і сліпо закінчуючий в товщі міокарда лівого шлуночка;
Довжина раневого каналу близько 12 см. Напрямок раневого каналу спереду назад і знизу вгору.
За ступенем тяжкості ушкодження, наявні у ОСОБА_9 мають ознаки і кваліфікуються як: ссадна, синці - легкі тілесні ушкодження (п 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 №6);
Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч в області хрящової частини п`ятого ребра з пошкодженням навколосерцевої сумки і серця, носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.1.а., п.2.1.2., п.2.1.3.й. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995г. ».
Причиною смерті ОСОБА_9 явився травматичний шок, який розвинувся в результаті отриманого проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням навколосерцевої сумки і серця.
Вищезазначене підтвердилося результатом судово-гістологічної експертизи: гострий розлад кровообігу у внутрішніх органах, порушення реологічних властивостей крові, набряк головного мозку; дефект жирової клітковини епікарду, стінки міокарда з очаговими перифокальними міжм`язовими крововиливами з переважно чітких еритроцитів, наявність груп білої крові.
З огляду на ступінь вираженості трупних явищ, встановлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа, можна припустити, що смерть ОСОБА_9 могла наступити за 10-12 годин до проведення експертизи трупа в морзі.
Вищевказані пошкодження мають наступний механізм утворення:
-ссадни, синці - утворилися від ударної та ударно-ковзної дії тупих твердих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в характері ушкоджень. Вищевказані ушкодження були заподіяні в період часу 1-3 діб до часу настання смерті ОСОБА_9 і не перебувають у причинному зв`язку з нею.
- проникаюче колото-різане поранення грудної клітини утворилося незадовго до настання смерті, одномоментно, в результаті однократного поступального руху предметом, травмуюча поверхня якого володіла колючо-ріжучими властивостями , з наявністю гострого краю (леза) і кінця, яким міг бути клинок ножа з плоским односторонньо-гострим полотном і обушком «П »-образної форми. Зазначене проникаюче колото різане поранення полягає в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .
При судово-медичній експертизі крові трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт у кількості 4,84 проміле, що відповідно даним офіційних таблиць відповідає тяжкому алкогольному отруєнню.
- висновком судово-медичної експертизи № 451-МК/113-БгТ/16 від 13.12.2016, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи шкіряного клаптика з раною з області передньої поверхні грудної клітини трупа ОСОБА_9 встановлена одна колото-різана рана у вигляді тупого кутка, в якій розрізняють основний розріз і додатковий розріз зі ступенеобразними краями. Це пошкодження утворилося в результаті одноразової дії гострим плоским предметом, що володіє колючо-ріжучими властивостями, яким міг бути клинок ножа. Цей клинок був гостроконечний, односторонньо-гострим та мав «П»-образне поперечне січення обушка.
- висновком судово-імунологічної експертизи № 2885-И/16 від 19.12.2016 р., згідно з яким кров ОСОБА_8 відноситься до групи О. з ізогемаглютинином анти-А, анти-В.
- висновком судово-імунологічної експертизи № 2887-И/16 від 19.12.2016 р., згідно з яким групова приналежність крові ОСОБА_9 А з ізогемаглютинином, анти-В, із супутнім антигеном Н.
Кров ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинином анти-А, анти-В.
На ватному тампоні зі змивом з правої руки ОСОБА_8 виявлена кров людини групи А з ізогемаглютинином анти-В та виявлений антиген Н. Таким чином, походження крові в зазначених об`єктах ОСОБА_9 не виключається. Однак, не можна також виключити можливість присутності домішків крові, в зазначених об`єктах, що походять і від ОСОБА_8 при наявності у нього тілесних ушкоджень, що супроводжуються зовнішньою кровотечею, на момент вказаних подій. На ватному тампоні зі змивом з лівої руки ОСОБА_8 , наявність крові не встановлено.
- висновком судово-імунологічної експертизи № 2886-И/16 від 19.12.2016 р., згідно з яким кров від трупа ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютинином, анти-В.
Відповідно до Висновку експерта № 2885-И/16 від 14.01.2016 кров ОСОБА_8 відноситься до групи О. з ізогемаглютинином анти-А, анти-В.
На чоловічих спортивних штанах темно-синього кольору, вилучених 13.12.2016 при особистому огляді ОСОБА_8 , в об`єктах № № 4,8, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютинином анти-В, походження якої від ОСОБА_9 не виключається. Від ОСОБА_8 ця кров статися не могла.
На спортивних штанах ОСОБА_8 в об`єктах № 1-3, 5-7 кров не виявлена.
- актом судово-психіатричної експертизи № 13 від 11.01.2017р. згідно з яким ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 91 від 10.03.2017, відповідно до якого:
1.Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків крові трупа гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1), підозрюваного гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 2) (таблиця 1.1 додаток 1).
2.На наданому на дослідження кухонному ножі (об`єкти №№ 3-5) виявлено кров людини та клітини з ядрами.
3.Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на кухонному ножі (об`єкти №№ 3-5) (таблиця 1.1 додаток
4. Генетичні ознаки ( ДНК-профіль) слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на ножі(об`єкти №№ 3,4)збігаються між собою та з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові трупа гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1).
Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові трупа гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1), та слідів крові і клітин з ядрами, виявлених на кухонному ножі (об`єкти №№ 3, 4), складає 1,06 х 10-32. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 94 нонильойонів осіб (9,45 х 1031).
Генетичні ознаки (ДНК-профіль) сліду крові та клітин з ядрами, виявлених на кухонному ножі (об`єкт № 5), є змішаними, містять генетичні ознаки більш, ніж однієї особи, серед яких містяться генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків крові трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1) та підозрюваного ОСОБА_8 (об`єкт № 2).
Таким чином, аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, судова колегія приходить до висновку про наступне.
За змістом ст.62 Конституції України суд під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.
Судова колегія вбачає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні вищезазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які досліджені в ході судового розгляду, про що зазначено вище.
Невизнання обвинуваченим своєї вини судова колегія розцінює як спробу обвинуваченого пом`якшити свою участь або взагалі уникнути від відповідальності або як обрану тактику захисту. При цьому суд констатує той факт, що не визнаючи свою вину, обвинувачений не привів жодного аргументованого доказу, який би ставив під сумнів достовірність доказів на підтвердження вини обвинуваченого.
Про те, що обвинувачений схильний надавати суду неправдиві показання свідчить, зокрема, те, що він категорично заявляв, що ніколи не бив потерпілу, серйозно не конфліктував з нею, проте, потерпіла, допитані свідки спростували дану інформацію.
У відповідності до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Поняття належності та допустимості доказів визначене ст.ст. 85, 86 КПК України. Визнання доказів недопустимими передбачене ст. 89 КПК України.
Судова колегія не вбачає, що надані докази є неналежними або неприпустимими.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразилися в умисному вбивстві, тобто умисному противоправному заподіянні смерті іншій людині, колегія суддів кваліфікує за ч.1 ст. 115 КК України.
Вивченням даних про особу ОСОБА_8 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, не визнав вину.
Суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання винуватого ОСОБА_8 - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують покарання, судовою колегією не встановлено.
Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, дані про особу винного, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість злочину, другорядну роль кари як мети покарання, дані про особу винного, обставину, яка обтяжує покаран6ня, відсутність орбставин, які пом`якшують покарання. ставлення винного до вчиненого та наслідки злочину.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання, судова колегія вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частини 1 ст. 115 КК України.
Стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно абз.1 ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року №3352-XII попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, попереднє ув`язнення у розумінні положень ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Відповідно до ст.368 ч.6 КПК України обираючи і застосовуючи норму Закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Відповідно до Постанови ВС від 13 березня 2018 року у справі № 440/853/17 , № провадження 51-722 км 17 вказано , що у випадку коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень , передбачених ч.5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 838 VII « Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увзянення у строк покарання від 26 листопада 2015 року , відповідно до ч.2 ст. 5 КК України відсутні підстави для застосування відносно неї положень ЗУ № 2046-VIII « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`зянення» від 18 травня 2017 року , яким погіршується становище цієї особи .
Так як до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з чого випливає, що відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України суд зараховує строк попереднього ув`язнення з 10 червня 2015 року по по день ухвалення вироку із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Потерпілою заявлено цивільний позов.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Заявлений потерпілою позов про відшкодування матеріальних збитків 4100,00 грн. підлягає задоволенню, поскільки підтверджується документально, моральної шкоди у розмірі 100 000,00 гривен суд вважає можливим задовольнити частково, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи тяжкість перенесених та існуючих моральних страждань, з врахуванням також обставин справи, даних про обвинуваченого, зазначених вище і стягнути 80 000,00 грн.
Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого .
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України судова колегія,
УХВАЛИЛА :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 13.12.2016.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 13.12.2016 по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В часткове задоволення позовної заяви стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 4100,00 грн. матеріальні збитки, 80 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього - 84 100,00 грн.
Речові докази: кухонний ніж, марлева пов`язка зі змивами речовини червоного кольору, чоловічі штани чорного кольору, фрагмент тканини, чоловічі штани синього кольору, ватний тампон зі змивами з лівої руки ОСОБА_8 , ватний тампон зі змивами з правої руки ОСОБА_8 , марлевий відрізок (вільний зразок), марлевий відрізок на якому маються зразки крові ОСОБА_8 знищити, компакт диск DVD-R «VIDEX ALLEGRO», що знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судовї молекулярно-генетичної експертизи № 91 від 10.03.2017 - 2381 грн. 58 коп.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити незмінною - тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3