Справа № 742/2303/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/258/2018
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.017.270.210.000.202, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городниця, Новгород-Волинського району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу постановлено не обирати.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок місцевого суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю достатності доказів щодо його винуватості. Звертає увагу, що судом визнано належним доказом його винуватості покази потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , при цьому до показів свідка ОСОБА_11 суд віднісся критично, бо вона є цивільною дружиною і зацікавлена у не притягненні його до кримінальної відповідальності. Судом не взято до уваги факт притягнення ОСОБА_10 вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2017 року до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України. При постановленні цього вироку суд посилався на показання потерпілої ОСОБА_11 , які не змінились, змінився тільки її статус з потерпілої на свідка. До показань ОСОБА_10 суд також віднісся критично, але в оскаржуваному вироку взяв їх до уваги. Не надано оцінку показам свідка ОСОБА_12 , який як слідчий виїздив разом із працівником поліції ОСОБА_13 за викликом апелянта. Останній розборонив бійку, стримував ОСОБА_6 від його втручання, він не бачив, хто наносив тілесні ушкодження потерпілій, не виключає, що їх могла нанести ОСОБА_11 .. Вказує, що в обвинувальному акті потерпілою зазначено ОСОБА_14 , від якої є заява про внесення відомостей до ЄРДР, незважаючи на те, що вона є ОСОБА_9 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб від 15 листопада 2016 року, наданим в судовому засіданні. Вказує, що протокол проведення слідчого експерименту від 14 червня 2017 року не є належним та допустимим доказом, бо проведений з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України і не відповідає матеріалам кримінального провадження, бо проведений не на місці події, а на території Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, окрім того один із понятих був залучений в якості статиста, що є порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України. Вважає проведення слідчого експерименту формальним, вказує, що у ньому приймала участь потерпіла ОСОБА_14 , що є колишнім її прізвищем, чим порушено норми ст.ст. 291, 337 Кримінального процесуального кодексу України.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 06 лютого 2017 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї свого будинку АДРЕСА_1 , під час сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_15 один удар кулаком в область лівої частини обличчя, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у виді синця нижньої повіки лівого ока, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 96 від 22.03.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні районного суду обвинувачений вину не визнав.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Частина 2 ст. 404 КПК України дозволяє суду апеляційної інстанції вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно обвинувачення, визнаного місцевим судом доведеним, ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_15 один удар кулаком в область лівої частини обличчя, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у виді синця нижньої повіки лівого ока.

У відповідності до висновків судово-медичної експертизи №96 від 22.03.2017 р., на яку послався суд, ОСОБА_14 була оглянута судово-медичним експертом 08.02.2017 р. і у неї мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки лівого ока, дві подряпини шиї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У той же час із описової частини даної експертизи видно, що постанова про її проведення була отримана лише 15.03.2017 р., тому не відомо на підставі чого судово-медичний експерт оглядав потерпілу 08.02.2017 р.. Із описаної в цих же висновках медичної карти стаціонарного хворого потерпіла лікувалася в ортопедичному відділенні з заключним діагнозом: «Забій м`яких тканин обличчя. Підшкірна гематома скулової ділянки зліва.»

Ці протиріччя залишилися поза увагою місцевого суду.

Під час сварки між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на місце події були викликані працівники поліції, допитані як свідки судом першої інстанції.

Так, Свідок ОСОБА_13 , будучи заступником начальника КР, у судовому засіданні підтвердив, що того вечора він разом із слідчим ОСОБА_18 виїхали на сварку по АДРЕСА_1 . Коли відбувалася бійка (всі махали руками, намагаючись наносити удари) між конфліктуючими сторонами (з однієї сторони ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , з іншої подружжя ОСОБА_17 , син ОСОБА_16 ), то він знаходився поміж ними задля припинення бійки. Він не бачив, хто наніс удари потерпілій, та що це був безпосередньо ОСОБА_6 , але потерпіла тоді сказала, що саме останній ударив її, та він на її обличчі бачив почервоніння начебто в області ока. Він не виключає, що в тій ситуації, тілесні ушкодження потерпілій міг нанести і ОСОБА_6 .

У той же час свідок ОСОБА_12 , як слідчий СВ, у судовому засіданні пояснив, що тоді між конфліктуючими сторонами (з однієї сторони ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , з іншої подружжя ОСОБА_17 , сини ОСОБА_16 ) відбулася бійка, яку розбороняв поліцейський ОСОБА_13 . Він був за забором, і стримував ОСОБА_21 , щоб не втрутився у бійку. Хто безпосередньо наносив удари потерпілій він не бачив, як і тілесних ушкоджень у неї. Свідок не виключає, що тілесні ушкодження потерпілій могла нанести ОСОБА_22 .

На очевидні і суттєві протиріччя у показах цих свідків місцевий суд також не звернув увагу.

Згідно ст. 409 Кримінального процесуального кодексу України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1) неповнота судового розгляду;

2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо :

1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;

3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

Колегія суддів вважає вказані порушення кримінального процесуального закону істотними і таким, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017року щодо нього скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді 1-ї інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4