11-кп/775/263/2018(м)
241/1843/16-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 15 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- 27.04.2015 року ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України; - 02.07.2015 року ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України, кримінальне провадження 31.07.2015 направлено до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя, кримінальні провадження об`єднані в одне провадження, рішення по справі відсутнє, справа перебуває на розгляді суду,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, не працюючого, одруженого, дітей на утриманні не має, раніше судимого: 13.04.2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України із застосуванням положень ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі і звільнений 14.04.2008 року на підставі ухвали Селідівського міського суду Донецької області від 04.04.2008 у зв`язку з заміною не відбутої частини покарання виправними роботами відповідно до вимог ст.82 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 22.02.2016 близько 11.00 годині, ОСОБА_7 , знаходячись в якості будівельника на території храму під покровительством ІНФОРМАЦІЯ_3 , парафії Донецької єпархії Української Православної Церкви, яка розташована в АДРЕСА_4 , вирішив вчинити крадіжку належного храму майна. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, підійшов до приміщення майстерні, розташованій на території храму, де за допомогою металевого прута, знайденого на території храму, пошкодив навісний замок вхідних дверей та проник до приміщення майстерні, звідки умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, викрав майно, яке належить релігійній общині храму під покровительством Іоанна Златоуста, парафії Донецької єпархії, Української Православної Церкви, а саме: 1 рулон мідної стрічки вагою 40 кг, вартістю 155 гривень за і кг., загальною вартістю 6200 гривень.

Після чого, в цей же день, тобто 22 02.2016 близько 14.00 години, ОСОБА_7 , зустрівши на території храму ОСОБА_6 повідомив йому про вчинену ним крадіжку майна з приміщення майстерні храму і попросив ОСОБА_6 допомогти йому в перевезенні викраденого майна на автомобілі ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , пообіцявши, що розрахується з ним після реалізації викраденого майна. На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився і передав ОСОБА_7 , ключі від автомобіля ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , і яким ОСОБА_6 керував правомірно.

Отримавши ключі, ОСОБА_7 погрузив викрадений ним 1 рулон мідної стрічки вагою 40 кг, в багажник автомобіля ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , який на той час знаходився на території храму, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з викраденим майном на вищевказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_6 з місця події зникли, привласнивши його та розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілої особі матеріальну шкоду на суму 6200 гривень.

23.02.2016 близько 11.00 годині, ОСОБА_7 , знаходячись в якості будівельника на території храму під покровительством Іоанна Златоуста парафії Донецької єпархії Української Православної Церкви, яка розташована в смт. Ялта Мангушського району, Донецької області, по вулиці Гагаріна, 45, знову вирішив вчинити крадіжку належного храму майна. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, підійшов до приміщення майстерні, розташованій на території храму та відчинивши навісний замок вхідних дверей, проник до приміщення майстерні, звідки умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, викрав майно, яке потерпілому а саме: 1 рулон мідної стрічки вагою 40 кг, вартістю 155 гривень за 1 кг., загальною вартістю 6200 гривень.

Після чого, в цей же день, тобто 23.02.2016 близько 14.00 години, ОСОБА_7 , зустрівши на території храму ОСОБА_6 , повідомив йому про вчинену ним крадіжку майна з приміщення майстерні храму і попросив ОСОБА_6 знову допомогти йому в перевезенні викраденого майна на автомобілі ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , пообіцявши, що розрахується з ним після реалізації викраденого майна. На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився і передав ОСОБА_7 , ключі від автомобіля ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , і яким. ОСОБА_6 правомірно керував. .

Отримавши ключі, ОСОБА_7 погрузив викрадений ним 1 рулон мідної стрічки вагою 40 кг, в багажник автомобіля ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , який на той час знаходився на території храму, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з викраденим майном на вищевказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_6 з місця події зникли, привласнивши його та розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілої особі матеріальну шкоду на суму 6200 гривень.

24.02.2016 близько 11.00 години, ОСОБА_7 , знаходячись в якості будівельника на території храму під покровительством Іоанна Златоуста парафії Донецької єпархії Української Православної Церкви, яка розташована в АДРЕСА_4 , знову вирішив вчинити крадіжку належного храму майна. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, підійшов до приміщення майстерні, розташованій на території храму та відчинивши навісний замок вхідних дверей, проник до приміщення майстерні, звідки умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з мстою особистого збагачення, викрав майно, яке належить храму під покровительством Іоанна Златоуста парафії Донецької єпархії Української Православної Церкви, а саме: 1 рулон мідної стрічки вагою 40 кг, вартістю 155 гривень за 1 кг.. загальною вартістю 6200 гривень. .

Після чого, в цей же день, тобто 24.02.2016 близько 14.00 години, ОСОБА_7 , зустрівши на території храму ОСОБА_6 повідомив йому про вчинену ним крадіжку майна з приміщення майстерні храму і попросив ОСОБА_6 знову допомогти йому в перевезенні викраденого майна на автомобілі ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_2 , пообіцявши, що розрахується з ним після реалізації викраденого майна. На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився і передав ОСОБА_7 , ключі від автомобіля ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , і яким ОСОБА_6 правомірно керував.

Отримавши ключі, ОСОБА_7 погрузив викрадений ним 1 рулон мідної стрічки вагою 40 кг, в багажник автомобіля ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , який на той час знаходився на території храму, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з викраденим майном на вищевказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_6 з місця події зникли, привласнивши його та розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілої особі матеріальну шкоду на суму 6200 гривень.

25.02.2016 близько об 11.00 годині, ОСОБА_7 , знаходячись в якості будівельника на території храму Іоанна Златоуста парафії Донецької єпархії Української Православної Церкви, яка розташована в смт. Ялта-Мангушського району, Донецької області, по вулиці Гагаріна, 45, знову вирішив вчинити крадіжку належного храму майна. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, підійшов до приміщення майстерні, розташованій на території храму та відчинивши навісний замок вхідних дверей, проник до приміщення майстерні, звідки умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, викрав майно, яке належить Іоанна Златоуста парафії Донецької єпархії Української Православної Церкви, а саме: 1 рулон мідної стрічки вагою 40 кг, вартістю 155 гривень за 1 кг., загальною вартістю 6200 гривень.

Після чого, в цей же день, тобто 25.02.2016 близько 14.00 години, ОСОБА_7 , зустрівши на території храму ОСОБА_6 повідомив йому про вчинену ним крадіжку майна з приміщення майстерні храму і попросив ОСОБА_6 знову допомогти йому в перевезенні викраденого майна на автомобілі ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , пообіцявши, що розрахується з ним після реалізації викраденого майна. На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився і передав ОСОБА_7 , ключі від автомобіля ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , і яким ОСОБА_6 правомірно керував.

Отримавши ключі, ОСОБА_7 погрузив викрадений ним 1 рулон мідної стрічки вагою 40 кг, в багажник автомобіля ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , який на той час знаходився на території храму, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з викраденим майном на вищевказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_6 з місця події зникли, привласнивши його та розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілої особі матеріальну шкоду на суму 6200 гривень.

26.02.2016 близько 11.00 години, ОСОБА_7 , знаходячись в якості будівельника на території храму Іоанна Златоуста парафії Донецької єпархії Української Православної Церкви, яка розташована в смт. Ялта Мангушського району, Донецької області, по вулиці Гагаріна. 45, знову вирішив вчинити крадіжку належного храму майна. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого чайна, підійшов до приміщення майстерні, розташованій на території храму та відчинивши навісний замок вхідних дверей, проник до приміщення майстерні, звідки умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, викрав майно, яке належить Іоанна Златоуста парафії Донецької єпархії Української Православної Церкви, а саме: 1 рулон мідної стрічки вагою 40 кг, вартістю 155 гривень за кг., загальною вартістю 6200 гривень. .

Після чого, в цей же день, тобто 26.02.2016 близько 14.00 години, ОСОБА_7 , зустрівши на території храму ОСОБА_6 повідомив йому про вчинену ним крадіжку майна з приміщення майстерні храму і попросив ОСОБА_6 знову допомогти йому в перевезенні викраденого майна на автомобілі ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , пообіцявши, що розрахується з ним після реалізації викраденого майна. На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився і передав ОСОБА_7 , ключі від автомобіля ВАЗ 5 державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , і яким ОСОБА_6 правомірно керував.

Отримавши ключі, ОСОБА_7 погрузив викрадений ним 1 рулон мідної стрічки вагою 40 кг, в багажник автомобіля ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , який на той час знаходився на території храму, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з викраденим майном на вищевказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_6 з місця події зникли, привласнивши його та розпорядившись ним на власний розсуд, причинивши потерпілої особі матеріальну шкоду на суму 6200 гривень.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 Іоанна Златоуста парафії Донецької єпархії Української Православної Церкви завдано матеріальну шкоду на загальну суму 31000 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на те, що суд першої інстанції не виклав у вироку зміст обвинувачення стосовно ОСОБА_6 , яке визнано доведеним та, разом з цим, прийшов до висновку про винуватість останнього. Таким чином суд допустив суперечності між мотивувальною частиною вироку та резолютивною. Крім того, в резолютивній частині вироку вирішено питання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після набрання вироком законної сили, але дане твердження є порушенням положень ст. 176 КПК України, з якої вбачається, що запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування або судового провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити, в частині призначеного йому покарання та пом`якшити покарання, призначене йому.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вироком місцевого суду було визнано винними та засуджено ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

В порушення вищезазначених норм закону місцевим судом було викладено в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним тільки стосовно ОСОБА_7 .. Зміст обвинувачення, визнаного судом доведеним стосовно ОСОБА_6 , в мотивувальній частині вироку викладено не було, однак всупереч цього в резолютивній частині вироку місцевий суд прийшов до висновку про винність останнього.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції допустив суперечності між мотивувальною частиною вироку та резолютивною.

Крім того, з резолютивної частини вироку вбачається, що відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під варто.

Наведені висновки суду, колегія суддів вважає такими, що прийняті з грубим порушення ст. 176 КПК України, відповідно до якої запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування або судового провадження, тобто після набрання вироком законної сили запобіжні заходи не застосовуються.

Також колегія суддів приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що резолютивна частина вироку має суттєві відмінності, а саме за вироком, який міститься у матеріалах кримінального провадження, йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, в за вироком, який міститься у електронному реєстрі судових рішень, йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом суттєво порушені норми кримінального процесуального закону, передбачені ч.1 ст. 412 КПК України, що є безумовною підставою для скасування вироку суду з призначення нового судового розгляду.

При новому судовому розгляді необхідно повно та всебічно перевірити доводи, які наведені в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 , після чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 15 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді: