Номер провадження: 11-сс/785/1705/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора Журбіної

слідчого ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

осіб, які звернулися із скаргами на дії слідчого: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_22 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року, якою скасовано повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0000913 від 17.04.2018 року, -

встановив:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року, за результатами розгляду скарг ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 на дії слідчого про повідомлення їм про підозру в кримінальному провадженні №0000913 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, повідомлення про підозру скасовані.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя послався на недотримання слідчим положень ст.ст. 276, 278 КПК України, оскільки станом на 17.04.2018 року, тобто на день повідомлення про підозру ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 були відсутні достатні докази для повідомлення вказаним особам про підозру. Крім того, слідчий суддя зазначив, що первинне повідомлення про підозру ОСОБА_21 18.04.2018 року фактично вручене не було, а тому останній не набув статусу підозрюваного. За таких умов повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_21 також здійснено з недотриманням вимог КПК України. Слідчий суддя послався на неконкретність повідомленої підозри вказаним особам, зазначивши на відсутність в повідомленнях про підозру розкриття ролі кожного з учасників вчиненого правопорушення, а також на ненадання слідчим оцінки показанням потерпілого та свідків та неврахування недопустимості доказів по справі.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_22 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про скасування підозри та постановити ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарг. Прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального правопорушення, а також недотриманням вимог КПК України. Прокурор стверджує, що слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що обгрунтованність підозри підтверджується докази, а саме: протоколами огляду місця подій, а саме автомобільної стоянки, розташованої за адресою по АДРЕСА_1 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_23 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_24 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ; протоколом огляду відеозапису; протоколом затримання підозрюваних; протоколом впізнання за фотознімками. Також прокурор зазначає, що обгрунтованність підозри перевірялася під час обрання запобіжного підозрюваним слідчим суддею та апеляційним судом.

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_7 , яка діє в інтересах: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_21 , подана апеляційна скарга в якій захисник посилається на необґрунтованість скарги прокурора та зазначає, що слідчий суддя дав вірну оцінку доказам по справі та прийняв законне рішення щодо скасування рішення слідчого про повідомлення про підозру, оскільки матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів про причетність її підзахисних до інкримінованого їм злочину. Захисник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Крім того, на апеляційну скаргу прокурора подані заперечення ОСОБА_11 , в яких він також посилається на необґрунтованість скарги прокурора та наводить доводи, аналогічні доводам захисника ОСОБА_7 , але просить закрити апеляційне провадження за скаргою прокурора, посилаючись на те, що постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_22 від 10.10.2018 року було закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 в кримінальному провадженні №0000913 від 17.04.2018 року, а тому подальший апеляційний розгляд за скаргою прокурора є неможливим.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; захисників Українцеву та ОСОБА_8 , осіб, які звернулися зі скаргами про скасування повідомлення про підозру: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_21 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; заслухавши слідчого; перевіривши матеріали судової справи та дослідивши докази надані сторонами судового процесу; проаналізувавши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частиною першою статті 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
З матеріалів справи убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000913 від 17.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Положеннями Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якими п. 23 частини першої статті 303 КПК України доповнено пунктом 10 такого змісту: «10) на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після сплину одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним,його захисником чи законним представником».
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно розділу 2 Прикінцевих положень Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року п. 4 підпункти 11-27, 45 пункту 7 параграфу 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань (ЄРДР) після введення в дію цих змін, тобто після 16.03.2018 року.
18.04.2018 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України. 01 жовтня 2018 року ОСОБА_21 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

З урахуванням наведеного вище та дати внесення відомостей до ЄРДР, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , у відповідності до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України, мали право на звернення до слідчого судді районного суду із скаргою про скасування повідомлення про підозру.

Проте, дослідивши зміст оскаржуваної ухвали та надані суду матеріали, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення про скасовування повідомлення про підозру, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Системний аналіз положень ст.ст. 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

При цьому, вирішуючи питання про наявність достатніх доказів для підозри особи, слідчий суддя повинен враховувати положення, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), про те, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального Закону ця особа підлягає відповідальності.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Зокрема, під час вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, запобіжних заходів та здійснення судового контролю в порядку ст.206 КПК України та ст.303 КПК України.

Апеляційний суд констатує, що аналіз змісту ст. 368 КПК України та інших норм КПК України, вказує на те, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його в вчиненні, вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
На думку апеляційного суду, питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:

1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;

2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч.4 ст.87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.

Проте, дослідивши зміст оскарженої ухвали та надані суду матеріали, апеляційний суд приходить до висновку про недотримання слідчим суддею наведених вище вимог закону та необґрунтованість прийнятого рішення про скасування підозри ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , оскільки слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, які обмежуються здійсненням судового контролю в визначених КПК України випадках, та надав оцінку обставинам, які повинні досліджуватись судом в ході судового розгляду, а саме: об`єктивним та суб`єктивним ознакам злочину, в якому підозрювалися скаржники; показам потерпілого та свідків, зазначивши про те, що показання вказаних осіб спростовують версію слідства про наявність умислу у підозрюваних на вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України; протоколам огляду місця події злочину та протоколам впізнання за фотознімками, вказавши про їх недопустимість.

При цьому, слідчий суддя, висловившись в оскаржуваній ухвалі про недопустимість як доказів протоколів оглядів місця події, не зазначив які саме процесуальні порушення під час проведення вказаних оглядів вказують на те, що вказані докази були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя пославшись на вказані протоколи слідчих дій: покази потерпілого та свідків; протокол огляду відеозапису; протоколи затримання підозрюваних; протоколи впізнання за фотознімками, в судовому засіданні їх не досліджував, що підтверджується відсутністю зазначених протоколів слідчих дій в матеріалах судового провадження, а в журналі судового засідання районного суду відсутні відомості про те, що вказані докази досліджувалися (а.п. 206-211).

Таким чином, виходячи з аналізу оскарженого рішення вбачається, що слідчий суддя фактично обґрунтовуючи своє рішення загальними принципами визначеними Конституцією України та Кримінальним процесуальним кодексом, надав оцінку пред`явленій підозрі та фактично висловився по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті, прийнявши законне та обґрунтоване рішення, встановивши вину або невинуватість певної особи.
Що стосується доводів слідчого судді про порушення процедури та порядку повідомлення про підозру ОСОБА_21 у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а також незаконності рішення слідчого про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_21 , то вони є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, які були надані слідчим та прокурором апеляційному суду. Відповідно до вказаних процесуальних документів, як повідомлення про підозру від 18.04.2018 року, так і повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 01.10.2018 року, були вручені в зазначені дати ОСОБА_21 особисто в присутності захисника, і даний факт підтвердив апеляційному суду ОСОБА_21 .

У відповідності до вимог ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін, або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням положень п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.409 КПК України та встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді, в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків слідчого судді, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга прокурора в частині вимог щодо її скасування підлягає задоволенню.

Що стосується вимог апеляційної скарги прокурора в частині постановлення апеляційним судом нової ухвали про відмову в задоволенні скарг ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , то в цій частині скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278

КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності. Підтвердженням цього є положення п.14 ч.1 ст.3 КПК: «Притягнення до кримінальної відповідальності стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення».

Аналіз Глави 22 КПК України, в якій закріплено підстави і процесуальний порядок повідомлення про підозру, вказує на те, що повідомлення про підозру є процесуальною дією та процесуальним документом. Повідомлення про підозру це процесуальна дія (діяльність), зміст якої полягає у складанні слідчим або прокурором письмового повідомлення про підозру та його вручення особі. Повідомлення про підозру також є

процесуальним документом, який означає новий етап стадії досудового розслідування появу підозрюваного, можливість застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження, які пов`язані із суттєвим обмеженням його конституційних прав, початок притягнення до кримінальної відповідальності

Водночас, системний аналіз положень Кримінального процесуального Кодексу України вказує на те, що в разі прийняття слідчим або прокурором рішення про закриття кримінального провадження відносно особи, якій в даному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру, прокурор зобов`язаний прийняти рішення: про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, які стосуються особистих та майнових прав підозрюваного (за виключенням знаряддя та предмету злочину) та заходів забезпечення кримінального провадження (запобіжного заходу, відсторонення від посади, тимчасового обмеження в користуванні спеціальним правом, арешту майна підозрюваного).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог КПК України, у разі закриття кримінального провадження відносно особи, якій в даному кримінальному провадженні повідомлялося про підозру, процесуальне рішення про повідомлення про підозру автоматично втрачає свою чинність, а тому не потребує додаткового судового захисту шляхом звернення особи, яка мала такий статус до прийняття рішення про закриття кримінального провадження відносно неї, до суду, оскільки в даному випадку фактично відсутній предмет оскарження, а саме рішення слідчого (прокурора) про підозру.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали слідчого судді прокурор повідомив суду та надав відомості про те, що після ухвалення слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси рішення про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_22 від 10.10.2018 року в рамках кримінального провадження №0000913 від 17.04.2018 року, кримінальне провадження відносно вказаних осіб було закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення їх винуватості в суді і вичерпання можливостей їх отримання.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду не заперечував того факту, що повідомлення про підозру вказаним особам втратило чинність в зв`язку із закриттям кримінального провадження відносно вказаних осіб.

В компетенцію апеляційного суду не входить перевірка законності постанови прокурора про закриття кримінального провадження, оскільки це питання не є предметом апеляційного розгляду.

Таким чином, з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку фактично відсутній предмет оскарження, а саме рішення слідчого (прокурора) про підозру, скарги ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 про скасування підозри в кримінальному проваджені №0000913 від 17.04.2018 року подальшому розгляду не підлягають, що обумовлює необхідність закриття апеляційним судом провадження за вказаними скаргами.

Враховуючи, що положення чинного Кримінального процесуального Кодексу України не регулюють порядок дій апеляційного суду у разі скасування ухвали слідчого судді районного суду, якою прийняте рішення про скасування рішення слідчого (прокурора) про підозру особі, яке на час апеляційного розгляду скарги на таке рішення, фактично втратило чинність в зв`язку із закриттям кримінального провадження відносно вказаної особи, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати положення ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права та законність.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги той факт, що положення чинного Кримінального процесуального Кодексу України не регулюють порядок дії апеляційного суду у разі скасування ухвали слідчого судді районного суду, якою прийняте рішення про скасування рішення слідчого (прокурора) про підозру особі, яке на час апеляційного розгляду скарги на таке рішення, фактично втратило чинність в зв`язку із закриттям кримінального провадження відносно вказаної особи, апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 2, 7, ч.6 ст.9 КПК України,вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу слідчого судді та закрити провадження за скаргами на повідомлення про підозру.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 376, 404, 407, 419, 422, 524 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_22 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року, якою скасовано повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000913 за ч.4 ст.296 КК України: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою провадження за скаргами: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 на дії слідчого про повідомлення їм про підозру в кримінальному провадженні №0000913 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, - закрити.

Скарги ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 повернути особам, які їх подали, разом з додатками.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Повний текст ухвали буда проголошено в приміщені апеляційного суду Одеської області 30 жовтня 2018 року, в залі судових засідань №9, о 09:00 год.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4