Справа № 161/4858/18 Провадження № 11-сс/773/275/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2018 року про відмову у накладенні арешту на майно,
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 27.03.2018 року, а саме транспортний засіб, марки «Мітсубіші Паджеро Спорт» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору номер кузова НОМЕР_2 , а також свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2018 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що всупереч ст. 91 КПК України прокурором не доведено правових підстав для накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб у межах даного кримінального провадження.
Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор оскаржує його з мотивів незаконності. Зазначає, що накладення арешту на автомобіль необхідне для збереження речових доказів та відшкодування завданої злочином шкоди. Крім того, стверджує, що сторона обвинувачення довела слідчому наявність підстав та ризиків для накладення арешту на транспортний засіб. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію у повному обсязі та просив її задовольнити, представника власника майна, який її заперечив, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказаних вимог закону дотримано.
Матеріалами провадження стверджується, що 17 квітня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості № 0000289 за ч. 5 ст. 185 КК України.
27 березня 2018 року під час проведення обшуку тимчасово вилучено автомобіль, марки «Мітсубіші Паджеро Спорт» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору номер кузова НОМЕР_2 , а також свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_8 .
Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області від 28 березня 2018 року про визнання предметів речовими доказами вказаний автомобіль визнано речовим доказом.
Однак, його власнику ОСОБА_8 не було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

На думку суду апеляційної інстанції, автомобіль, марки «Мітсубіші Паджеро Спорт» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору номер кузова НОМЕР_2 , та свідоцтво про його реєстрацію, не відповідають критеріям вищезазначених статей, і відсутні достатні підстави вважати, що вказане майно використовувалося як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.
Доводи прокурора про необхідність накладення арешту на майно для збереження речових доказів та відшкодування завданої злочином шкоди, ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій підтверджені не були.
При розгляді клопотання на ці обставини звернув увагу і слідчий суддя.
Крім того, стороною обвинувачення в повній мірі не наведено ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, необхідних для накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію.

Твердження апелянта про незаконність відмови у накладенні арешту на вищевказане майно безпідставні та не є такими, що тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді.

Нових доказів під час апеляційного розгляду провадження прокурором надано не було.

З огляду на вищенаведене, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2018 року про відмову у накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді