Справа № 305/1504/17
Номер провадження 1-кп/305/132/18
19.06.2018 . Рахівський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого - ОСОБА_6
представника ДП "Ясінянське ЛГ" - ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має 2 н/л дітей, сезонного робітника, військовозобов`язаного, не судимого, -
у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 246, ч. 1 ст. 345, ч.2 ст. 246, ст. 246 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні, пропонував об`єднані матеріали вказаних кримінальних проваджень призначити до розгляду, вважає, що обвинувальні акти, відповідають всім вимогам КПК України, а деякі неточності можливо усунути в ході судового розгляду, підстав для закриття чи повернення обвинувальних актів відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні, не заперечили проти призначення кримінального провадженнядо розгляду по суті.
Натомість адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про збір доказів.
Заслухавши пропозицію прокурора, обвинуваченого, захисника ОСОБА_5 вивчивши обвинувальні акти з додатками, суд приходить до висновку про повернення обвинувальних актів прокурору у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ст. 246, ч. 1 ст. 345, ст. 246 ч. 2, ст. 246 КК України у зв`язку з їх невідповідністю вимогам КПК України виходячи з наступного: завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права та його законність (п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), поняття яких законодавцем визначено у ст.ст. 8 та 9 названого Кодексу.
В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються приписи ч. 1 ст. 9 КПК України, якими передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, зокрема про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як роз`яснено в п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в себе не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а і точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Отже, в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення. До того ж законодавець чітко визначає, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Як це вбачається з обвинувальних актів, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ст. 246, ч. 1 ст. 345 КК України, 19.09.2017 року а за ст. 246, ч. 2 ст. 246 КК України 25.10.2017 року.
В той же час ОСОБА_4 , 10 серпня 2017 року тобто за майже місяць до пред`явлення йому обвинувачення за ст. 246, ч. 1 ст. 345 КК України змінив прізвище на ОСОБА_8 , про що він заявив під час досудового розслідування слідчому ОСОБА_9 , який замість ідентифікування обвинуваченого згідно паспорта громадянина України, обмежившись невідомо чим, фактично особу обвинуваченого не встановив.
Обвинувачення за ст. 246, ч.2 ст. 246, ст. 246 КК України є неконкретизоване поскільки не встановлено, чи зрубав ОСОБА_4 сироростючі дерева породи «Ялина Європейська» на корню чи це були вітровальні, сухостої чи інші.
В обвинувальних актах, всупереч вимогам ст. 242 п. 6 КПК України, при визначенні розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю заподіяної кримінальним правопорушенням слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта про проведення експертизи, що фактично не дотримано.
Натомість таких експертиз не проведено, про що вказано прямо в обвинувальних актах як витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Вилучена деревина у ОСОБА_4 була секвестрована, однак речовими доказами не визнана і подальша її доля не визначена.
Відсутність експертної оцінки завданої шкоди, є обов`язковою і не потребує подальшого обговорення, поскільки саме експерт повинен визначити суму завданої шкоди довкіллю,що зроблено досудовим розслідуванням не було.
Таким чином, розгляд кримінального провадження за відсутності належним чином сформульованого обвинувачення та належно викладених фактичних обставин злочину, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист та позбавляє суд можливості прийняти законне рішення.
Вказане, зокрема, істотно порушує вимоги п. а) та b) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод якими передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, а саме бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явлення особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, а право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинувачених мати можливість підготуватися до захисту (рішення у справі «Абрамян проти Росії», «Камасінскі проти Австрії», «Матточіа проти Італії», «Даллос проти Угорщини»).
Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 26.06.2008 року у справі «Ващенко проти України» зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»; у рішенні від 25.07.2000 року, у справі «Маттоціа проти Італії» зазначив, що «...обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення»; у рішенні від 09.10.2008 року у справі «Абрамян проти Росії» зазначає, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення...». В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливим судовим розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення...».
Аргументи та доводи прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувальних актів незважаючи на вищевказані обставини судом відхиляються, оскільки кримінальним процесуальним законодавством чітко передбачено вичерпний перелік відомостей, які мають містити обвинувальні акти, порядок їх затвердження та вручення підозрюваному.
В той же час в обвинувальному акті відсутнє посилання на ч. 2 п.7-1, ст. 291 КПК України як на підстави є застосування заходів кримінального правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими.
Пояснення прокурора в тій частині, що в ході судового слідства можливо усунути недоліки, не може бути прийнятим, поскільки судовий розгляд справи призначається саме на підставі обвинувального акта складеного відповідно до статті 291 КПК України.
Реєстр матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні складений в порушення вимог Положення про порядок ЄРДР в частині не внесення до нього відомостей про час надходження заяви (повідомлення) п. 2.1.1., п. 2.1.4 не вказано про короткий вклад обставин п. 2.1.5 не вказано попередню кваліфікацію кримінального правопорушення; п. 2.1.7 не вказано прізвище слідчого або прокурора, який вніс відомості до Реєстру тощо, відсутні дані про визнання як ОСОБА_6 та юридичної особи «Ясінянського ДП ЛМГ» потерпілими, отже вказаний реєстр не відповідає вимогам ст.. 109 КПК України.
Насамкінець в обох обвинувальних актах слідчим вказано, що заявлено цивільні позови на відшкодування шкоди, однак самих позовів не приєднано, що є прямим і грубим порушенням вимог ст.. 291 КПК України, зокрема п. 4 ч. 2 - Наявність цивільного позову під час досудового розслідування в інтересах держави вбачається зі змісту супровідного листа від 19.09.2017 року № 12/5301 вих. 17.
Клопотання ОСОБА_5 , про збір доказів на думку суду є переконаним.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 91, 109, 110, 291, 293, 314, 369, 370, 372, 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1 .

З оригіналом вірно,
Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1