В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2018 Справа №607/1747/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003005 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, на утриманні 1 неповнолітня дитина, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.3 ст.357, ч.ч. 1, 4 ст.358 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 22 березня 2017 року в обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала в ТЦ «Новус», що по вул.Перля, 3 в м.Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, а саме паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_5 , з метою його використання для подальшого заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який вона тоді ж і там же, шляхом вільного доступу, таємно викрала із сумки останньої паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області від 05 серпня 1999 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі, в обвинуваченої ОСОБА_3 , яка попередньо викрала вищевказаний паспорт громадянина України, у якому був реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) фізичної особи ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні відділення ТзОВ «Компаньйон Фінанс», що по вул.Патріарха Мстислава, 1 в м.Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на підроблення офіційного документа з метою його подальшого використання, реалізовуючи який, а також злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, вона тоді ж і там же, видаючи себе за ОСОБА_5 під час укладення договору кредиту, виконала рукописний текст та підпис у бланку офіційного документа - договорі кредиту з ТзОВ «Компаньйон Фінанс» №477875 від 22.03.2017 року від імені ОСОБА_5 , при цьому використовуючи паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області від 05.08.1999 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) фізичної особи - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою його подальшого використання для отримання кредитних коштів і, надалі, того ж дня і там же використала завідомо підроблений офіційний документ, а саме договір кредиту з ТзОВ «Компаньйон Фінанс» №477875 від 22.03.2017 року, у якому містились завідомо неправдиві реквізити позичальника - ОСОБА_5 , та на підставі даного договору отримала у ТзОВ «Компаньйон Фінанс» грошові кошти в сумі 1535 грн., не маючи наміру їх в подальшому повертати.

Допитана обвинувачена ОСОБА_3 під час судового розгляду свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.3 ст.357, ч.ч. 1, 4 ст.358 КК України визнала повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті, щиро розкаялась та в судовому засіданні пояснила, що вчинила дані кримінальні правопорушення унаслідок фінансової скрути. Про вчинене шкодує.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує її дії за: ч.3 ст.357 КК України, тобто, незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом; ч.1 ст.358 КК України підроблення офіційного документа, який посвідчується особою, яка мас право посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем; ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа та ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться злочинів невеликої тяжкості, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, утримує 1 неповнолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченою вини, щире каяття.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинувачену, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статей обвинувачення ближче до нижчих їх меж у виді штрафу за кожною із них та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді штрафу.

Разом з тим, 07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році», відповідно до п.в ст.1 якого, окрім зазначеного іншого, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

За ст.12 КК України злочини, що вчинені ОСОБА_3 відносяться до умисних злочинів невеликої тяжкості та дана обвинувачена не підпадає під перелік осіб, зазначених у ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», до яких амністія не застосовується.

Водночас встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має 1 дитину, якій не виповнилося 18 років, відносно якої вона не позбавлена батьківських прав, що стверджується свідоцтвом про народження.

Таким чином, суд, на основі аналізу вищенаведених обставин, приходить до висновку, що обвинувачену ОСОБА_3 на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» слід звільнити від відбування покарання за даним вироком.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №1.1-46/18 від 24 січня 2018 року в сумі 1 716 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 в користь держави, з відповідним призначенням платежу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.3 ст.357, ч.ч. 1, 4 ст.358 КК України та призначити їй за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання, зокрема, за:

- ч.1 ст.190 КК України штраф в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.;

- ч.3 ст.357 КК України штраф в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.;

- ч.1 ст.358 КК України штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.;

- ч.4 ст.358 КК України штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.

Звільнити ОСОБА_3 на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від відбування покарання за даним вироком.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №1.1-46/18 від 24 січня 2018 року в сумі 1 716 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1