cправа № 570/2145/18
провадження № 1-кс/570/498/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2018 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
з участю слідчого ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) клопотання старшого слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного 11 травня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000583 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.2 ч.2 ст.115 КК України,

про арешт майна,
в с т а н о в и в:

з метою збереження тимчасово вилученого майна, слідчий у клопотанні від 14 травня 2018 року просить накласти арешт на виявлені та вилучені 11 травня 2018 рокув ході огляду місця події по АДРЕСА_1 предмети.

Власники майна до суду не викликалися за клопотанням слідчого, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
В суді слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, вказаних у ньому.

Слідчий суддя, заслухавши їх пояснення, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, прийшов до таких висновків.

Згідно клопотання, 11 травня 2018 року приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті заподіяння смерті своєму малолітньому синові ОСОБА_6 , 2016 р.н., усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, застосовуючи значну фізичну силу для реалізації свого злочинного наміру, умисно наніс останньому не менше десяти ударів клинком ножа в область грудної клітки та лівої верхньої кінцівки в результаті чого завдав тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудини з пораненням судини, гемотораксу зліва ДН III ст., множинних колото-різаних ран лівої кисті, поверхневих різаних ран ділянки шиї, виконавши таким чином всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, які не залежали від його волі, а саме через присутність в будинку свого батька ОСОБА_7 , не закінчив злочин.
Відомості за даним фактом 11 травня 2018 року внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000583 та розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікації кримінального правопорушення за ч.2 ст.15 п.2 ч.2 ст.115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство малолітньої дитини.

11 травня 2018 року під час проведення огляду місця події вилучені відповідні предмети.
Відповідно до вимог ст.131 КПК Україн арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується тільки на підставах, передбачених ст.ст.132, 170 КПК України. Згідно положень ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинне здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтовувати таку ініціативу з посиланням на норми закону.
Зі змісту ч.2 ст.173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Арешт майна застосовується з метою забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладено також на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та /або зберегли на собі його сліди;
2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та /або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

За таких умов слідчий суддя прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в КПК України.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. Арешт на зазначене у клопотанні майно накладається з метою його збереження, враховуючи і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження
Вважаю, що такі вимоги закону виконані, слідчим доведено необхідність арешту майна, який не порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданнями цього кримінального провадження, тому клопотання, що надійшло до суду, і відповідає вимогам КПК України, підлягає до задоволення, що унеможливить його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку.
Арешт майна, як правило, полягає у забороні відчужувати майно. Заборона на використання майна може бути застосовані лише у випадках, коли її незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до вимог ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи судом під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано та за клопотанням осіб, які не були присутні при розгляді питання про його арешт.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.131, 167, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

накласти арешт на виявлені та вилучені 11 травня 2018 рокув ході огляду місця події по АДРЕСА_1 двох предметів схожих на ножі з кімнати №1; простирадла з дивану кімнати №2; дерев`яних намистин із занавіски до кімнати №2; вирізки з подушки жовтого кольору, що знаходилася в кімнаті №2; вирізки з подушки, що знаходилася у ванній кімнаті; наволочки з подушки сірого кольору, що знаходилася в кімнаті №2; вирізки з килима, що знаходився в кімнаті №2; наволочки з подушки білого кольору, що знаходилася в кімнаті №2; підодіяльника з ковдри, що знаходилася в кімнаті №2; зразка речовини бурого кольору з поверхні підлоги кімнати № 2, поблизу входу в кімнату та контрольного зразка до нього; зразка речовини бурого кольору з поверхні підлоги кімнати № 2, поблизу ліжка та контрольного зразка до нього; зразка речовини бурого кольору з поверхні підлоги кімнати № 2, поблизу входу в кімнату та контрольного зразка до нього; зразка речовини бурого кольору з поверхні підлоги кімнати № 2, поблизу входу в кімнату та контрольного зразка до нього; один фрагменту папілярного узору; пледу коричневого кольору, що знаходився на дивані в кімнаті №2; вирізки з пледу коричневого кольору, що знаходився у кімнаті №3 та наволочки з подушки, що знаходилася в кімнаті №3; дитячих колгот темно-синього кольору та колгот світло-зеленого кольору, що знаходилися в кімнаті №2; кофти сірого кольору та футболки темно-синього кольору, що знаходилися в кімнаті №2.

Встановити заборону власнику чи будь-якій іншій особі на відчуження, розпорядження та користування вилученими речами до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1