Провадження № 1-кп/638/566/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004943 відносно ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

встановила:

До суду з Харківської місцевої прокуратури №1 надійшли матеріали кримінального провадження №0004943 відносно ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України з затвердженим 04 грудня 2017 року обвинувальним актом по справі.

Ухвалою колегії суддів від 13 квітня 2018 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 11 червня 2018 року.

Перерва у судовому засіданні, призначеного на 11.06.2018 року, оголошена у зв`язку з неявкою свідків та перекладача.

У судовому засіданні прокурором заявлені клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вислухавши думку адвоката та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення заявленого клопотання прокурора, та просили змінити запобіжний захід ОСОБА_7 на домашній арешт, судова колегія вважає наступне.

Конституційний Суд України у рішенні №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року
зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість заявленого прокурором клопотання.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Судова колегія вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Під час розгляду питання щодо продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою вивчалась можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, постійного місця мешкання в Україні не має, є підстави вважати, що знаходячись на свободі він можє продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, здійснювати вплив на свідків, на допиті яких наполягає сторона обвинувачення, а тому, судова колегія вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та продовжує останньому строк тримання під вартою.

В судове засідання, призначене на 11.06.2018 року викликалися свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які не з`явилися, про поважні причини неявки та відомостей щодо неможливості прибути в судове засідання не надали, ухвала колегії судів про привід свідків не виконана.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Відсутність свідків по даній справі позбавляє суд можливості провести судове засідання та дослідити у повному обсязі докази обвинувачення.

Прокурор, захисник, обвинувачений вважали неможливим продовжити розгляд кримінального провадження за відсутності свідків та перекладача.

На підставі викладеного та керуючись ст.314-316, 327, 331, 369 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження №0004943 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України строк тримання під ватрою на 60 діб до 09 серпня 2018 року.

Відносно свідків:

- ОСОБА_8 , останнє відоме місце мешкання: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_9 , останнє відоме місце мешкання: АДРЕСА_1 ;

- - ОСОБА_10 , останнє відоме місце мешкання: АДРЕСА_1 ,

застосувати привід в судове засідання Дзержинського районного суду м. Харкова на 06 серпня 2018 року на 15-00 год. в приміщення суду, яке розташоване за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 52-В, каб. 124.

Організацію виконання ухвали покласти на Шевченківське ВП ГУНП в Харківській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3