Справа № 211/3994/15-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

провівши підготовче судове засідання по кримінальному провадженню у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 263 ч. 1, 357 ч. 3 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 16.02.2014 р.,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 надійшов до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від прокуратури Дніпропетровської області, затверджений прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 ..

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд провадження, а також заявив клопотання про долучення до обвинувального акту матеріалів кримінального провадження в трьох томах.

Обвинувачений та захисник не заперечують проти призначення кримінального провадження до розгляду. Захисник заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ст. 357 ч. 3 КК України.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає положенням КПК України, виходячи з наступного.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, в тому числі рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Із вимог ч. 2 ст. 291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, в тому числі які передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Недотримання вказаних вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Так, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, є неповний та неконкретний, так як не зазначено ким прийнятий, виготовлений, ким затверджений та коли документ, що містить функціональні обов`язки обвинуваченого, що ним невиконані.

Крім цього, правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

При кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 357 КК України в обвинувальному акті вказано: « незаконно заволодів будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом», тобто виникає питання так яким саме документом паспортом чи іншим документом він заволодів, та яким саме способом із викладених у диспозиції ч. 1 вказаної норми КК України, що має перелік конкретних способів незаконного заволодіння та які повинні зазначатися конкретно при кваліфікації дій обвинуваченого (підозрюваного).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та в установлених КПК України випадках, - на потерпілих.

Суд вважає, що в обвинувальному акті, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не викладено належним чином фактичні обставини кримінального правопорушення, у зв`язку з чим неповно сформульоване обвинувачення, в той же час, коли у відповідності до норм ч. 3 ст. 52 КПК України, - підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, а неконкретне формулювання обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист.

Крім того Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим цієї статті.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення.

Так у обвинувальному акті не вказано з якою метою обвинувачений привласнив й мотив заволодіння паспортами і іншими особистими документами громадян.

Відсутність в обвинувальному акті повного формулювання обвинувачення та повної правової кваліфікації дій особи, унеможливлює для неї якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

При цьому суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо вірне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Крім цього, згідно п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Так, реєстр матеріалів досудового розслідування, як процесуальний документ фіксування кримінального провадження є інформаційним додатком до обвинувального акту, який містить відомості про рух утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування.

У порушення вимог ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не конкретно відображає усі процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування.

Так, у п. 6 розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню не вказано про час виконання такої дії як внесення повідомлення про підозру до ЄРДР, що передбачено ч. 4 ст. 278 КПК України.

Крім цього, відповідно до абз. 5 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Оскільки суд вважає, що таке переконання можливо отримати лише внаслідок заслуховування показів обвинуваченого та дослідження мінімум належним чином складеного обвинувального акту, тому клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 357 ч. 3 КК України на підставі ст. 49 КК України, підтримане обвинуваченим, розгляду судом по суті не підлягає, так як обвинувальний акт повертається прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт з додатками та долучені до нього в 3- томах матеріали кримінального провадження № 0000099 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 263 ч. 1, 357 ч. 3 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 16.02.2014 р. - повернути прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: