Справа504/1612/18
Провадження №1-кс/504/584/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 10.05.2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, до підозрюваного,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України,

який має вищу освіту, одружений,

має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

начальник зв`язку штабу ВЧ НОМЕР_1 , майор,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2018 року прокурор військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 , подав до Комінтернівського районного суду Одеської області клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 10.05.2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

На обгрунтування свого клопотання прокурор в судовому засіданні послався на наступні фактичні обставини:

02.09.2017 року ОСОБА_5 призначений на посаду начальника інформаційно- телекомунікаційного вузла ВЧ НОМЕР_1 (наказ № 202).

09.11.2017 року наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 302 про допуск особового складу до несення чергової служби в ВЧ, майора ОСОБА_5 допущено до несення чергової служби черговим та помічниками чергових частини.

08.05.2018 року відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 87-НР майору ОСОБА_5 видано 9 мм ПМ № НОМЕР_2 , 16 бойових набоїв до нього та призначено черговим частини у добовий наряд на 09.05.2018 року.

10.05.2018 року близько 09.20 год. ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні штабу ВЧ НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , зняв запобіжник ьа дослав патрон у патронник ввіреного йому зарядженого бойовими патронами пістолету ПМ НОМЕР_2 , і направив його в бік підполковника ОСОБА_6 , підполковника ОСОБА_7 , та капітана ОСОБА_8 , висловивши останнім та іншим присутнім військовослужбовцям погрозу вбивством із застосуванням вогнепальної зброї, після чого застосував наявний у нього пістолет ПМ НОМЕР_2 , здійснив один постріл поряд із підполковником ОСОБА_7 та капітаном ОСОБА_8 .

Після чого 10.05.2018 року ОСОБА_9 командуванням ВЧ НОМЕР_1 затримано.

Вказане кримінальне правопорушення кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 405 ч. 4 КК України, тобто погроза вбивства начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, вчинене в умовах особливого періоду крім воєнного стану, вчинене із застосуванням зброї, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
11 травня 2018 року про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повідомлено ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у клопотанні, повністю вважав доведеним обгрунтованість повідомленої підозри.
Прокурор посилався на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:
Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Адвокат ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 вважали клопотання необгрунтованим, послались на те, що, на їх думку, органом досудового розслідування «сфабриковані» матеріали даного кримінального правопорушення, органом досудового розслідування не вмотивовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і тому просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та вирішити питання обрання менш суворого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту.
Крім того, захисник послався що у постанові про перекваліфікацію дій у кримінальному провадженні від 11.05.2018 року мова йде зовсім не про ОСОБА_5 , на що прокурор зазначив що має місце технічна описка.
Слідчий суддя з цього приводу зазначає, що вказаний факт не впливає істотно на розуміння підозрюваним суті кримінального правопорушення та його кваліфікації, оскільки помилка про особу допущена в мотивувальній частині лише в одному абзаці, в решті, в тому числі і в резолютивній частині постанови, мова йде саме про кримінальне правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_5 .
Слушними є доводи захисту про те, що прокурор у клопотанні не має висловлюватись заздалегідь про вчинення підозрюваним інкримінованого правопорушення, однак це не є підставою для не розгляду клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу, чи відмову у задоволенні клопотання, оскільки хоч це і виглядає наступом на презумпцію невинуватості особи з боку органу досудового розслідування, проте не має впливу на зміну процесуального статусу підозрюваного.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов до наступних висновків:
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».
За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України.
В силу ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме:
витягом з ЄРДР від 10.05.2018 року;
протоколом огляду місця події від 10.05.2018 року:
відомістю закріплення зброї ВЧ НОМЕР_1 ;
протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 ;
іншими зібраними по справі матеріалами, зокрема наказами по добовому наряду, наказами на призначення підозрюваного, тощо.
При цьому, слідчий суддя дослідивши додані до клопотання матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання свідків, письмові докази та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України.
Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь- яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст. 183 ч.2 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Приймаючи до уваги кожний із доводів захисника, слідчий суддя, однак, співставляє їх із цілями та завданнями кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характери обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування ОСОБА_5 не виглядає явно переконливою, проте слідчий суддя не випускає з зору того факту, що його можливе відрядження за завданням служби в зону АТО чи безпосередньо до меж з невизнаною ПМР, може вказувати на наявність обгрунтованого побоювання у органу досудового розслідування про небезпеку переховування підозрюваного, принаймі на початковій стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний одружений, має постійне місце перебування, має двох неповнолітніх дітей, проте ці обставини хоча і знижують на теперішній час небезпеку переховування від правосуддя, однак не усувають її в повній мірі з наведених вище причин.

Слідчий суддя враховує, що реальна небезпека чинення тиску на свідків може мати місце на початковій стадії досудового розслідування цієї справи, і може зменшитись лише з певним часом (справа Летельє проти Франції, 12369/86, 26 червня 1991 року).

Отже цей ризик слідчий суддя вважає слушним, оскільки мають бути допитані безпосередні свідки даного кримінального правопорушення.

При цьому слідчий суддя поділяє думку органу досудового розслідування про те, що існує об`єктивний ризик вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що орган досудового розслідування навів конкретний факт на підкріплення свого доводу про наявність небезпеки вчинення підозрюваним нового правопорушення, зокрема, доступ до табельної зброї, за допомогою якої вчинений інкримінований підозрюваному злочин.

Слідчий суддя вважає такі побоювання органу досудового розслідування слушними, і такими що заслуговують на увагу.

Також, захисник стверджує, що обвинувачений не вчиняв інкримінованого підозрюваному злочину.

Слідчий суддя приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже доводи захисника є передчасними, оскільки має бути проведено досудове розслідування.

Слідчий суддя, виходячи із правил ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає можливим не обирати альтернативний запобіжний захід, і не застосовувати право визначати розмір застави, оскільки інкримінований підозрюваному злочин вчинений із застосуванням погрози життю, із застосуванням табельної зброї.

Таким чином обрання альтернативного запобіжного заходу неможливо.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням досліджених матеріалів справи, приймаючи до уваги обсяг процесуальних дій, які необхідно провести органам досудового слідства, враховуючи необхідність дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає що вказаний прокурором строк тримання під вартою підозрюваного буде достатнім та розумним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 314-316,369-372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 , -задовольнити.
Обрати на час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 405 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_4 , строком на шістдесят діб.
Строк дії ухвали розпочинається з 12 години 40 хвилин 10 травня 2018 року і завершує свою дію о 12 годині 40 хвилин 08 липня 2018 року.
Ухвалу для організації її виконання направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України для здійснення належного контролю.
Ухвала слідчого судді виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1