Єдиний унікальний номер 236/1949/16-к
Номер провадження 11-кп/775/609/2018

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року місто Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження №0000620 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року, якою

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції встановив: згідно обвинувального акту, 18.06.2016р. приблизно о 02 год. 20 хв. ОСОБА_11 , за попередньою змовою спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на ділянці місцевості, розташованій на відстані 10 м. від опори ЛЕП № 56 на автодорозі сполученням м. Лиман - с. Щурове м. Лиман Донецької області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незважаючи на те, що за їхніми діями спостерігають потерпілі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшли до мопеду марки «ALFA LUX», який належить ОСОБА_13 , та мопеду марки «ZS50F», який належить ОСОБА_14 , та не запускаючи двигуни, покотили ці транспортні засоби з використанням власної фізичної сили в бік залізничного переїзду в напрямку м. Лиман Донецької області, таким чином незаконно заволоділи вказаними транспортними засобами.

Після цього, подолавши шлях довжиною 1 км. від місця вчинення злочину, ОСОБА_11 один з мопедів, двигун якого не вдалося привести до дії, сховав в яру поблизу залізничного переїзду, а ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 завели двигун другого мопеду, на якому вони всі разом попрямували до м. Слов`янська Донецької області. В подальшому вказаний мопед вони сховали в гаражі, розташованому по АДРЕСА_1 , котрий належить ОСОБА_15 . Своїми діями ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заподіяли потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 матеріальну шкоду.

ОСОБА_11 органом досудового розслідування висунуте обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Під час розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов висновків про неосудність Ворони та наявність в його діях ознак суспільно небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст.289 КК України - незаконного заволодіння транспортним засобом.

За наслідками розгляду кримінального провадження постановлено ухвалу про застосування до ОСОБА_16 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

З ухвалою не погодився прокурор та оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Доводами апеляційної скарги прокурора є те, що суд за наявності суперечливих доказів прийняв одні та відкинув інші без належного викладення мотивів чому бере до уваги одні докази і відкидає інші. Так висновком СПЕ №693 від 29.06.2016р. ОСОБА_11 визнано психічно здоровим, та в момент скоєння злочину він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В момент вчинення злочину не перебував у тимчасово хворобливому стані, який позбавляв би його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. За висновком СПЕ №522 від 31.05.2017р. обвинувачений за своїм психічним станом в момент вчинення інкримінованого правопорушення і на теперішній час не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними; потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом. Таким чином, однією експертною установою було надано два діаметрально різні висновки, які цілком суперечать один одному. У задоволенні клопотання прокурора про проведення експертизи в іншому незалежному експертному закладі суд відмовив.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор наполягав на задоволенні апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновків, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, приписами ст.404 ч.2 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно вимог, ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Проте, суд першої інстанції не дотримався вимог наведених норм кримінального процесуального законодавства.

Так, обґрунтовуючи свої висновки про неосудність обвинуваченого ОСОБА_11 , суд дослідив висновки СПЕ №693 від 29.06.2016р. та додаткової СПЕ №522 від 31.05.2017р.

Згідно першого висновку ОСОБА_11 визнано психічно здоровим, та таким, що в момент скоєння злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не перебував у тимчасово хворобливому стані, який позбавляв би його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За другим висновком, обвинувачений ОСОБА_11 за своїм психічним станом в момент вчинення інкримінованого правопорушення і на теперішній час не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом.

Мотивуючи свої висновки щодо урахування висновку додаткової СПЕ, суд посилався лише на пояснення експертів в судовому засіданні, які обґрунтували дачу суперечливих висновків таким: по-перше на додаткову експертизу було надано додаткові медичні документи; по-друге, з моменту проведення первинної експертизи відбулось загострення симптомів розладу психічного здоров`я обвинуваченого ОСОБА_16 , причиною чому стала вимушена зміна кола його спілкування та звичайного способу життя за час перебування під вартою.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Оцінюючи висновки первинної та додаткової СПЕ суд дослідив лише відповіді на питання поставлені перед експертами та пояснення експертів в судовому засіданні. Разом з цим, суд залишив поза увагою дослідницькі частини суперечливих висновків та не перевірив обґрунтованість доводів сторони обвинувачення про необхідність проведення СПЕ в іншій експертній установі.

Так під час проведення наведених експертиз в п.21 висновків - «Відомості, отримані при дослідженні поданих на експертизу об`єктів, що стосуються психічного стану особи», «Психічний стан», «Неврологічний стан», експертами враховані різні обставини та документи. Під час проведення додаткової експертизи не були враховані результати СПЕ Ворони, які проводились в інших кримінальних провадженнях у 2012 та 2015 роках за якими він був визнаний психічно здоровим. Не враховано експертами і стану обвинуваченого під час проведення первинної експертизи від 29.06.2016р., який вказував на відсутність психічного захворювання. Зазначені обставини суд мав дослідити та оцінити обґрунтованість висновку додаткової експертизи щодо можливості усвідомлювати Вороною свої дії та керувати ними під час вчинення інкримінованого правопорушення. За необхідності суд мав призначити відповідну експертизу.

Отже, не виклавши конкретних мотивів неприйняття висновків первинної СПЕ, суд проігнорував положення ст.101 ч.10 КПК України, згідно яким висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Таким чином, суд не усунув суперечності у висновках СПЕ, не мотивував чому бере один висновок та відкидає інший, не надав оцінки висновкам та поясненням експертів з огляду на ч.3 ст.19 КК України.

Враховуючи наведені обставини та законодавство, що регулює певні питання визнання особи неосудною, що прямо впливає на правильність судового рішення відносно всіх осіб, відносно яких розглядається кримінальне провадження, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Під час нового судового розгляду суд першої інстанції має дотриматись вимог Гл.28 КПК України, врахувати всі доводи сторін кримінального провадження, безпосередньо дослідити всі докази, дати їм оцінку відповідно до вимог Гл.4 КПК України, усунути суперечності в доказах та ухвалити судове рішення з дотриманням Гл.29 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415 КПК України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року щодо ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000620 скасувати.

Призначити новий розгляд у кримінальному провадженні №0000620 у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: