Справа № 751/6951/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/735/2018
Категорія - ч.2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000035 від 19 лютого 2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2018 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 7 481 грн 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної та 370 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 377481 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 24 570 грн 76 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Судом визнано доведеним, що 18 лютого 2016 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. І.Мазепи у напрямку від вул. Любецька до проспекту Перемоги м. Чернігова, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу біля буд. 20 по вул. І.Мазепи у м. Чернігові, перевищив дозволену швидкість руху в межах населеного пункту 60 км/год., проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відповідно не зреагував на її зміну при виникненні небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого наїхав на пішохода ОСОБА_11 , яка перетинала проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу справа на ліво до напрямку руху автомобіля та отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги. 2.3 (б), 12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, що стало причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити через неповноту судового розгляду, не дослідження наявності причинного зв`язку між ймовірним перевищенням ним швидкості руху та наїздом на пішохода, яка перебігала дорогу поза межами пішохідного переходу.

Він уважно стежив за дорожньою обстановкою, бачив, як пішоходи закінчили перехід і по зустрічній смузі руху проїхав автомобіль, що узгоджується з показаннями свідків, які є очевидцями події та сторонніми людьми по відношенню до нього та потерпілої.

Звертає увагу, що висновки проведених у справі експертиз, містять різні показники швидкості руху його автомобіля, навіть якщо припустити, що швидкість ним була перевищена, то жодна з проведених експертиз не зробила висновку про існування причинно-наслідкового зв`язку між її перевищенням та настанням шкідливих наслідків.

Точного місця зіткнення автомобіля експертами не встановлено, всі експерти в своїх висновках вказали, що зіткнення могло відбутися як на пішохідному переході так і на деякій відстані за ним.

Не погоджується з висновком суду про не достовірність його показань в частині швидкості руху та місця знаходження потерпілої на момент зіткнення, які начебто спростовуються висновками експертиз. Так, згідно висновку експертизи №024-06/Е (16) від 30.06.2016 року, встановлено, що автомобіль, яким він керував, рухався зі швидкістю 58,7 км/год., однак, про цей висновок суд навіть не згадав у своєму вироку.

Висновки трьох експертиз вказують на те, що місце зіткнення автомобіля з потерпілою відбулось поза межами пішохідного переходу. Крім того, висновками експертів показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо швидкості його автомобіля понад 100 км/год., які є зацікавленими особами, визнані технічно неспроможними. В той час, як його показання про те, що потерпіла бігла підтверджуються не тільки висновком експертизи № 135 від 22.06.2016 року, а й показаннями неупереджених свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які суд необґрунтовано відхилив та не прийняв до уваги.

Апелянт звертає увагу на безпідставність доводів суду про відсутність вини потерпілої у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, так як не виключено, що на порушення правил дорожнього руху, вона перебігала дорогу поза межами пішохідного переходу.

Вказує на те, що він щиро розкаявся у тому, що став причиною загибелі потерпілої, вибачився перед її рідними. В ході досудового слідства намагався відшкодувати шкоду але мати загиблої відмовилась від наданих грошових коштів. Під час судового розгляду потерпілою була названа така сума грошового відшкодування, яку він не має можливості сплатити, оскілки після ДТП його звільнили з роботи, офіційно він працевлаштуватись не може, є безробітним, проживає вдвох з матір`ю, яка також до останнього часу була безробітна.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить про скасування вироку суду в частині призначеного покарання, ухвалення нового вироку, яким за ч. 2 ст. 286 КК України посилити ОСОБА_6 покарання до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, мотивуючи тим, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Судом не враховано поведінку обвинуваченого, який після вчиненого злочину протягом двох років не попросив у потерпілої вибачення, не відшкодував завданих збитків, при цьому намагається будь-яким чином уникнути кримінальної відповідальності, не визнає своє провини.

Злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, його наслідком є смерть потерпілої, молодої дівчини.

Суд проігнорував позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні для обвинуваченого найсуворішого покарання, передбаченого санкцією частини статті кримінального закону.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали скасуванні вироку суду та на закриті кримінального провадження через відсутність вини в діях ОСОБА_6 , захисник звернув увагу на непомірну високу суму стягнення моральної шкоди, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, підтримав подану апеляційну скаргу про посилення покарання, потерпілу, яка просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 як водія транспортного засобу в порушенні правил безпеки дорожнього руху, які призвели до наїзду на пішохода та смертельного травмування, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним і перевіреним під час судового засідання доказам та є правильними.

Доводи сторони захисту про неповноту судового розгляду та однобічність оцінки доказів, не відповідають дійсності. Саме за клопотанням сторони захисту судом першої інстанції були видані судові доручення, додатково зібрані вихідні данні та були проведені комплексна судово-трасологічна, транспортно-трасологічна та автотехнічна експертизи ( том 2 а. с. 234-253).

Висновки експертиз від 23.01. 2018 року показали, що первинний контакт пішохода ОСОБА_11 з автомобілем ВАЗ стався між лівою боковою поверхнею тіла пішохода та правою частиною переднього бампера автомобіля ВАЗ на відстані 8,0 м. від правого краю проїзної частини вулиці Івана Мазепи м. Чернігова та не далі 4,2 м. за дальньою межею нерегульованого переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2.

З технічної точки зору не виключено, що місце первинного контакту автомобіля та пішохода могло мати місце в межах нерегульованого пішохідного переходу.

На наступному етапі відбувся контакт лівого стегна пішохода з передньою панеллю автомобіля і подальше закидання тіла ОСОБА_11 на капот моторного відсіку та переміщення до лобового скла кузова. Скидання тіла пішохода з капоту відбулося як наслідок дій сил інерції при гальмуванні або від зміни напрямку переміщення автомобіля перед кінцевою зупинкою.

З масштабної розрахункової схеми ДТП видно, що вся речова інформація наїзду на пішохода розташована була праворуч від автомобіля на протязі його переміщення від початку утворення слідів і до зупинки транспортного засобу. А саме, уламки пластмас автомобіля, тіло пішохода, шкарпетка загиблої, правий черевик.

Аналіз механічних ушкоджень на автомобілі ВАЗ, розташування речей на проїжджий частині та тіла після ДТП, вивчення фотографій з місця ДТП за допомогою комп`ютерної програми та проведення відповідних розрахунків та вимірювань експертами, показали, що перед початком першого гальмування автомобіль ВАЗ рухався зі швидкістю 81-85 км на годину. Встановлені дослідженням величини швидкості руху є мінімальними, оскільки при їх визначенні не враховані витрати кінетичної енергії на деформацію транспортного засобу та завдання тілесних ушкоджень пішоходу.

За умови, якщо сліди, позначені на схемі ДТП цифрами 1-4, 2-3, не є слідами гальмування від коліс автомобіля ВАЗ, його швидкість перед екстреним гальмуванням складала 69-73 км. на годину.

Механічні пошкодження на автомобілі ВАЗ, їх розташування по кузову автомобіля по поздовжній осі транспортного засобу, вказують на те, що автомобіль ВАЗ збив пішохода, коли вона зупинилась. Висновки комісійної судово-медичної експертизи № 135 від 22.06.2016 року про перебування пішохода в динамічному стані були надані без урахування відомостей транспортно- трасологічної експертизи.

Згідно показань очевидців події свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , пішохід ОСОБА_11 проїзну частину по вул. І. Мазепи в місті Чернігові перетинала по пішохідному переходу у темпі повільного кроку.

Під час слідчого експерименту статист відстань 8 метрів від виходу на проїзну частину до місця наїзду автомобіля долав за 8,1 секунди.

Проїзну частину вулиці І. Мазепи добре видно з місця водія на протязі 100 метрів.

Зібрані докази в матеріалах кримінального провадження вказують на те, що з моменту виходу пішохода ОСОБА_11 на нерегульований пішохідний перехід і до моменту наїзду на неї автомобіля ВАЗ пройшло 8 -8,4 секунди. При цьому пішохід справа наближався до траєкторії руху автомобіля та при зближенні з останнім став небезпекою для воді ОСОБА_6 , який не визнаючи провину, вказував, що не бачив пішохода до наїзду на неї.

При оглядовості проїзної частини в 100 метрів, водій повинен був згідно вимог п.п «б» п. 2.3 ПДРУ бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом. Крім того, у темну пору доби, згідно п. 12.2 ПДРУ швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

У разі виникнення небезпеки для руху, яку водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, чого в даному випадку зроблено не було.

З урахуванням принципу синхронності, а також тієї обставини, що перед безпосереднім наїздом на пішохода водій ОСОБА_6 не гальмував, в момент виходу пішохода на проїзджу частину автомобіль ВАЗ знаходився на відстані 153-161 м., для зупинки автомобіля достатнім було розпочати гальмування за 71-67 метри.

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу водій ОСОБА_6 у темну пору доби, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, не зменшив швидкості руху, щоб дати дорогу пішоходам, внаслідок чого не помітив пішохода ОСОБА_11 та наїхав на неї.

Доводи захисту про відсутність у висновках експертиз наявності причинного зв`язку між порушенням водієм Правил дорожнього руху та наслідками, що настали, не заслуговують на увагу.

Експерти не можуть замінювати суд та роботи такий висновок. З урахуванням спеціальних знань експерти, у даному випадку, з технічної точки зору описували обставини дорожньо-транспортної пригоди, моделювали подію за показаннями свідків та обвинуваченого, зазначали як повинен діяти водій за Правилами дорожнього руху та пішохід, який переходив проїзну частину.

Оцінивши та перевіривши усі докази в їх сукупності саме суд робить висновки про причинний зв`язок між діяннями і наслідками, що настали через порушення правил безпеки руху.

Суд першої інстанції перевірив висновок комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи експерта ОСОБА_17 , проведеної за заявою сторони захисту за копією матеріалів кримінального провадження, шляхом збирання додаткових доказів та призначенням і проведенням комплексної судово-трасологічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз. Останній висновок комплексної експертизи перевірив усі раніше зроблені експертні дослідження, в тому числі слідчі експерименти проведені за ухвалою місцевого суду від 17 січня 2017 року, яких не було в розпорядженні експерта ОСОБА_17 і цілком обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку саме останній висновок комплексної експертизи.

Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 про швидкість автомобіля ВАЗ більше 100 км. на годину визнані експертом технічно неспроможними, проте це не означає, що вони помиляються в усіх інших деталях. Обвинувачений ОСОБА_6 пояснював, що він їхав зі швидкістю не більше 60 км. на годину, при цьому на спідометр не дивився і його показання про таку швидкість руху експертом визнані неспроможними, оскільки швидкість автомобіля була вищою більше ніж на 10 км.

Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_11 була у куртці з капюшоном і йшла до пішохідного переходу та не бачила машини і зупинилась на окрик ОСОБА_18 , повністю узгоджуються з висновками останньої комплексної експертизи про механізм контакту між пішоходом та транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_15 , який їхав на велосипеді, пояснював, що бачив як від групи людей відділилась особа та пішла швидким кроком в сторону проїзної частини. Свідок ОСОБА_14 взагалі не бачив загиблу як вона переходила дорогу, оскільки сам переходив дорогу перед автомобілями синьою дев`яткою та «Ланосом»

Усі заперечення проти обвинувачення ретельно перевірені районним судом та спростовані наведеними у вироку доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Саме невиконання водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 (б), 12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України стало причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наїздом на пішохода та смертельним травмуванням.

Призначаючи покарання, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, необережний характер дій, першу судимість обвинуваченого, його позитивні характеристики, позицію потерпілої про призначення максимального покарання і обрав покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невизнання винуватості, невідшкодування шкоди матері загиблої, яка просила про призначення найсуворішого покарання є необґрунтованими.

Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_8 вважала правильним рішення суду першої інстанції. Обвинувачений просив пробачення у потерпілої, яка йому не пробачила, надсилав кошти для відшкодування шкоди, які йому були повернуті. Сума розміру моральної шкоди в 370 тисяч гривень є дійсно непомірною для обвинуваченого, який втратив роботу, проживає з однією матір`ю також безробітною .

Обвинувачений на час вчинення злочину перебував у тверезому стані, незважаючи на суб`єктивну оцінку своїх дій, жалкує з приводу загибелі молодої дівчини та співчуває її рідним.

Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд окрім тяжкості злочину, особи винного, позиції потерпілої сторони приймає до уваги і обставина справи.

Обставина даної справи свідчать про те, що пішохід ОСОБА_11 , не була уважною, розпочала рух до нерегульованого пішохідного переходу, натягнувши на голову капюшон, не переконавшись у безпеці такого переходу, зупинилася на окрик і потрапила під автомобіль ОСОБА_6 . Незважаючи на те, що дії пішохода не були технічною умовою виникнення дорожньо-транспортної пригоди, проте сприяли її виникненню. Пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

Прохання захисника під час апеляційного розгляду про зменшення розміру моральної шкоди через її невідповідність принципам співмірності та розумності, підлягає задоволенню.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції врахував характер та обставини загибелі пішохода, глибину фізичних та психологічних страждань, яких зазнала потерпіла, та не звернув уваги, що дії обвинуваченого носили необережний характер, він втратив роботу і не має майна, на яке можливо було звернути стягнення і стягнув суму, яка не узгоджується з принципами розумності та співрозмірності та реально не може бути сплачена.

З огляду на те, що внаслідок необережних дій обвинуваченого, загинула молода дівчина, матір втратила дочку, має інших дітей, на обставини справи буде доцільним та справедливим зменшити моральну шкоду до 150 тисяч гривень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині розміру моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 150 000грн. моральної шкоди.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21