В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/3688/17

"30" жовтня 2018 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2016 за № 0017337 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, встановив :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 19.12.2016 приблизно о 17:00 год. перебуваючи біля будинку № 37-А вул. Георгія Тороповського у місті Києві, побачив автомобіль «Volkswagen touareg», який був припаркований на проїзній частині вул. Червоноткацька напроти вказаного будинку та у цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення фари з вказаного ТЗ, реалізуючи який, діючи умисно з корисливих мотивів останній використовуючи наявні у нього інструменти не помітно для потерпілого та сторонніх осіб витяг дві передні фари із корпусу автомобіля «Volkswagen touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим викравши їх.

Після чого покинув місце події, розпорядившись викраденим у подальшому на власний розсуд, чим спричинив власникові автомобіля ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 16 020 грн.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини його скоєння, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Та указав, що дійсно 19.12.2016 приблизно о 17:00 год. перебуваючи біля будинку № 37-А вул. Георгія Тороповського у місті Києві, використовуючи наявні інструменти витяг дві передні фари із корпусу ТЗ «Volkswagen touareg», д.н.з. НОМЕР_1 .

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Також, будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав суду показання в яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення викладені в установочній частині вироку, які сприймав особисто та які у повній мірі кореспондуються з загальною картиною подій, яку суд сприйняв, як дійсну.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 19.12.2016 було огляду ТЗ на ділянці місцевості, де мали місце самі події та виявлено відсутність передніх фар.

Відповідно до іншого протоколу огляду від тієї ж дати було виявлено сумку з інструментами (викрутка, розвідний ключ, плоскогубці).

Згідно даних протоколу огляду від 19.12.2016 було виявлено фари до ТЗ touareg.

Відповідно до даних протоколу обшуку від 29.12.2016 слідує, що того ж дня у магазині з продажу автозапчастин ФОП « ОСОБА_8 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на відеореєстраторі виявлено відеозаписи з камер відеоспостереження вказаного магазину від 19.12.2016, на яких зафіксовано момент продажу фар від автомобіля потерпілого. В ході обшуку на диск для лазерних систем зчитування було записано два відеозаписи з двох камер магазину, після чого даний диск поміщено до прозорого поліетиленового пакету, прошито у верхній частині, скріплено печаткою «Для пакетів» та підписами учасників і у подальшому вилучено до Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві.

Згідно даних протоколу огляду предметів від 16.01.2017 потерпілий упізнав на відео фари, продаж яких зафіксував відеореєстратор у магазині, як його.

Відповідно до протоколу огляду предметів та перегляду відео від 16.02.2017 фари до магазину приніс та продав обвинувачений. Даний факт підтвердив у ході огляду особисто ОСОБА_5 , який відбувався за його участю.

Згідно висновку експерта від 17.02.2017 № 19/111/12-149 ринкова вартість фар 2008 року для ТЗ
«Volkswagen touareg» станом на 19.12.2016 могла становити 16020 грн.

Як наслідок, указані матеріали у повній мірі підтверджують собою факт доведеності у провадженні обставин регламентованих ст. 91 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений дійсно 19.12.2016 приблизно о 17:00 год. перебуваючи біля будинку № 37-А вул. Георгія Тороповського у місті Києві, використовуючи наявні інструменти витяг дві передні фари із корпусу ТЗ «Volkswagen touareg», д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілого ОСОБА_6 , так як з урахуванням думку учасників судового провадження, є можливим за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у ракурсі норм ст. 91 того ж Кодексу, а претензій майнового характеру він, згідно його заяви від 16.01.2017 не має, так як фари йому повернуті.

Крім цього, прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідка ОСОБА_9 , яке ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 КПК України, задоволено.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання та мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має постійного місця реєстрації, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан, спосіб життя, (раніше судимий, офіційно не працевлаштований, наявність на утриманні членів родини, а саме матір, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), що свідчить про те, що оточуюча обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караного діяння, пов`язані з вчиненням правопорушення, після вчинення діяння та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статей 185 КК України у виді позбавлення волі, із визначенням покарання з урахуванням норм ст. 70 КК України, адже він був засуджений до 4 років позбавлення волі, згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2017, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень (справа № 759/16911/16-к), та який суд враховує, як дійсний так, як відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Дане кримінальне правопорушення вчинено до ухвалення зазначеного вироку, тому остаточне покарання має бути призначене за сукупністю злочинів із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, яка регламентує, що за правилами ч.ч 1-3 ст. 70 КК України призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Покарання у виді позбавлення волі, на переконання суду, з огляду на відсутність передумов для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 сформувала правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) у такому ракурсі, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, а якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, бо у такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію, а тому застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

У цій ситуації, обвинувачений дане кримінальне правопорушення вчинив до 20 червня 2017 року (включно), а тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу прямої дії.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року, який набрав законної сили 10 липня 2017 року, у строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано період з 13 травня по 11 (включно) липня 2016 року (час затримання та перебування під вартою) та з 23 січня 2017 року (день приведення вироку Апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2017 року до виконання) по день набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Таким чином, суд, з урахуванням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року, приходить до висновку про необхідність зарахування ОСОБА_5 в строк покарання строку його попереднього ув`язнення у даному провадженні, з 20 грудня 2016 року по 18 жовтня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, суд враховує, що у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 20.09.2018 у справі № 751/1955/17, ВС указує на те, що якщо особа, була тимчасово залишена в слідчому ізоляторі на час розгляду в суді кримінального провадження, то з огляду на ст. 5 КК України, ч. 1 ст. 58 Конституції України, зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання має здійснюватись відповідно до чинності редакції ч. 5 ст. 72 КК України, передбаченої ЗУ № 838-VIII.

Тож, враховуючи, що відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_5 було тимчасово залишено в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на час розгляду в суді даного кримінального провадження, та останній перебував в умовах слідчого ізолятору, то зарахуванню відповідно до чинності редакції ч. 5 ст. 72 КК України, передбаченої ЗУ № 838-VIII, підлягає період до моменту постановлення вироку, тобто до 30 жовтня 2018 року.

Питання судових витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту постановлення вироку, тобто з 30.10.2018, зарахувавши в строк відбування покарання за даним вироком, термін частково відбутого покарання за попереднім вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2017, за період з 13.05.2016 року по 11.07.2016 згідно ч. 5 ст. 72 в редакції Закону № 838-VIII, (з розрахунку день за два) та у цьому проваджені час, протягом якого він був тимчасово залишений для розгляду справи в суді за період з 20.12.2016 до 30.10.2018 згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (з розрахунку день за два). Період з 12.08.2016 до 19.12.2016 зарахувати, як дійсний термін відбутого в частині покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2017 ( розрахунку день за день).

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертиз у сумі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 76 копійок.

Речові докази: дві фари, які передані на зберігання ОСОБА_6 , залишити у його володінні, а CD-диск у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1