ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2018 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження №0000522 від 19.05.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.10.2014 Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць,-
- 13.03.2015 Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 25.01.2016 зараховано в строк з 06.02.2015 по 14.04.2015, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 08.04.2016 зараховано в строк з 14.08.2014 по 05.02.2015, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 04.08.2016 зараховано в строк з 01.12.2009 по 08.10.2010,-
у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 16.05.2018 року, близько 22 год. 00 хв., з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на свою користь та особистого збагачення, маючи бажання вчинити крадіжку прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , котре належить ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 протиправно, не маючи жодних законних на те підстав, через незамкнену фіртку в паркані проник на огороджене подвір`я, вищевказаного домоволодіння. Надалі, знаходячись у дворі даного домоволодіння, ОСОБА_5 , голосно покликавши хазяїв і не виявивши жодної послідуючої реакції на його вигук та ознак перебування власників або сторонніх осіб у садибі, переконався у відсутності очевидців злочину. Тоді ж, ОСОБА_5 підійшов до гаражного приміщення, що знаходиться у вищевказаній садибі, де через незамкнені вхідні двері проник всередину вищенаведеної будівлі. В той же час, вже перебуваючи в гаражі, скориставшись відсутністю господарів, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та передбачаючи його негативні наслідки, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна поза волею власника і подальшого обернення його на свою користь викрав наступні речі: бензопила «Техмаш», вартістю 1100 грн., електричний подовжувач, вартістю 95 грн., два ланцюги від безнопилки, вартістю 240 грн., всього на загальну суму 1435 грн.. В завершення свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , взяв вищевказані речі до своїх рук та разом з викраденим майном через фіртку в огорожі вийшов з домоволодіння до АДРЕСА_2 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , на загальну суму 1435 грн. 00 коп.

Тому, суд вважає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаній з проникненням у інше приміщення, вчиненій повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого злочину, повідомив, що дійсно 16.05.2018 року, близько 22 год. 00 хв., з метою особистого збагачення, маючи бажання вчинити крадіжку прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 . Через незамкнену фіртку в паркані проник на огороджене подвір`я, вищевказаного домоволодіння. Надалі, знаходячись у дворі даного домоволодіння, голосно покликавши хазяїв і не виявивши сторонніх осіб у садибі, підійшов до гаражного приміщення, що знаходиться у вищевказаній садибі, де через незамкнені вхідні двері проник всередину вищенаведеної будівлі. Перебуваючи в гаражі, скориставшись відсутністю господарів, викрав наступні речі: бензопила «Техмаш», електричний подовжувач, два ланцюги від безнопилки. Взяв вищевказані речі до своїх рук та разом з викраденим майном через фіртку в огорожі вийшов з домоволодіння, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини цього злочину і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд визнає рецидив злочинів.

Так, ОСОБА_5 вчинив злочин, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким та умисним корисливим, раніше судимий, офіційно не працюючий, неодружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризуються негативно.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також думку потерпілого, який повідомив, що завдана йому шкода не відшкодована, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання серед альтернативних санкцій ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі. В той же час, підстав для застосування ст. 75 КК України, судом не встановлено, оскільки крім тяжкості вчиненого злочину, про особу винного можуть свідчити її вік, стан здоров`я, поведінка до вчинення злочину в побуті, за місцем роботи чи навчання, визнання її учасником війни, наявність у неї нагород, наявність судимості, адміністративних стягнень. Враховуючи наявність у обвинуваченого 2 (двох) судимостей за вчинення корисливих злочинів, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, а таке рішення, на думку суду, є обґрунтованим, справедливим.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Під час судового розгляду прокурор просив продовжити запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Враховуючи обґрунтованість висунутої обвинуваченому підозри у вчиненні тяжкого корисливого злочину, обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_5 , з огляду на його попередні судимості, зможе ухилитись від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд, беручи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття під варту без змін, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 1, ч.3 ст. 349, ст.ст.368, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 продовжити до набрання вироком законної сили.

Початок строку вiдбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, тобто з 21.05.2018 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1