ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0000517 від 02 квітня 2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одруженого, не працюючого, який народився у м. Дніпро, громадянина України, раніше судимого: 24.03.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі іспитовим строком 1 рік, 29.05.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, 05.08.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі, 24.04.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 03 березня 2018 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де на підлозі спальної кімнати побачив мобільний телефон марки «LGP715 Dual 2» у корпусі чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_5 , і в цей момент у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме вказаного мобільного телефону та аксесуарів, що ймовірно знаходились в ньому, вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), обвинувачений ОСОБА_3 , того ж дня, а саме 03 березня 2018 року, перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для присутніх у вказаній квартирі, шляхом вільного доступу взяв з підлоги спальної кімнати чуже майно, а саме: мобільний телефон марки «LGP715 Dual 2» у корпусі чорного кольору, вартістю 746 гривень, на якому була захисна плівка, вартістю 41 гривня 07 копійок, в якому знаходились SIM- карти операторів «Водафон» та «Київстар», які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, та карта пам`яті «Кінгстон» об`ємом пам`яті 2Гб, вартістю 133 гривні 50 копійок, що належать потерпілому ОСОБА_5 . Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду, на загальну суму 920 гривень 57 копійок
Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , 31 березня 2018 року, приблизно о 18 годині 10 хвилин, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де він є офіційно зареєстрований та має законне право на перебування на території та у приміщенні вказаного будинку. Так, обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до відчиненого вікна вказаного домоволодіння, де на столі, що розташований в одній із кімнат домоволодіння АДРЕСА_1 , побачив планшет марки «Samsung galaxy tab Е 9/6 Т561 3G Gold» в чохлі бордового кольору, що належить потерпілому ОСОБА_7 , і в цей момент у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме вказаного планшету в чохлі.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), обвинувачений ОСОБА_3 , того ж дня, а саме 31 березня 2018 року, перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, маючи законне право перебувати на території та у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , через відчинене вікно, шляхом вільного доступу викрав зі столу планшет марки «Samsung galaxy tab Е 9/6 Т561 3G Gold», у корпусі золотистого кольору, вартістю 4061 гривень 68 копійок, чохол для планшету марки «Nomi КС 1010» бордового кольору, вартістю 211 гривень 68 копійок, що належать потерпілому ОСОБА_7 . Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду, на загальну суму 4273 гривні 36 копійок.
Далі, 06 квітня 2018 року, у період часу з 06 години 00 хвилин до 07 години 15 хвилин, перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де на столі в кухні побачив мобільний телефон марки «ZTE BLADE А6 LITE», у корпусі чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_8 , і в цей момент у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме вказаного мобільного телефону та аксесуарів, що ймовірно знаходились в ньому, вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), обвинувачений ОСОБА_3 , того ж дня, а саме 06 квітня 2018 року, перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для присутніх у вказаній квартирі, шляхом вільного доступу взяв зі столу, що розташований на кухні вказаної квартири, мобільний телефон марки «ZTE BLADE А6 LITE», у корпусі чорного кольору, вартістю 3229 гривень 05 копійок, на якому була захисна плівка, вартістю 76 гривень 71 копійка, в якому знаходилась SIM- карта оператора «Водафон», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 з викраденим майном, що належить потерпілому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду, на загальну суму 3305 гривні 76 копійок.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 , виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_3 свою провину визнав повністю, у скоєному щиро покаявся та пояснив суду, що дійсно 03 березня 2018 року, близько о 15 годині, перебував у квартирі АДРЕСА_2 , де у спальній кімнаті побачив мобільний телефон марки «LGP715 Dual 2», який шляхом вільного доступу взяв з підлоги кімнати, в подальшому продав його, гроші витратив на власні потреби. 31 березня 2018 року, близько 18 години, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де він зареєстрований, підійшов до відчиненого вікна, де на столі, що розташований в одній із кімнат, побачив планшет марки «Samsung», який шляхом вільного доступу викрав, в подальшому продав, гроші потратив на власні потреби. 06 квітня 2018 року, у період часу з 06 години до 07 години, перебував у квартирі АДРЕСА_3 , де на столі в кухні побачив мобільний телефон марки «ZTE BLADE А6 LITE», який шляхом вільного доступу, викрав, в подальшому продав, гроші витратив на власні потреби.
Від потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 надійшли заяви про проведення судового розгляду без їх участі. Потерпілий ОСОБА_8 належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, до суду не з*явився.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При визначенні заходу примусу - покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , яке буде необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, суд з урахуванням принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, та сприянню досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини. До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи викладене, за наявності перерахованих вище обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.Підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України суд не вбачає.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 24 квітня 2018 року був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на три роки, але до ухвалення вказаного вироку вчинив інший злочин, за який, на думку суду необхідне призначити покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, а кожний вирок виконується самостійно (п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і шість місяців.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України покарання призначене ОСОБА_3 за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2018 року за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, з іспитовим строком на три роки, - виконувати самостійно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 24 квітня 2018 року залишив незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набранням вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави кошти за рахунок проведення експертиз у розмірі 300 гривень, 300 гривень, 300 гривень.
Речовий доказ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Індустріальним РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в дніпропетровській області від 19.04.2013 року на ім`я ОСОБА_3 повернути останньому - як власнику.
Речовий доказ - планшет марки "Samsung galaxy tab E 9/6" залишити ОСОБА_7 як власнику.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1