провадження№1-кп/638/468/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2018 року м. Харків
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР за №0003597 від 19.07.2017 за обвинуваченням відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Харкова, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: 13.04.2001 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 81, ст. 207, 42 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 26.03.2002 з Жовтневої ВК № 17 Харківської області на підставі постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 19.03.2002 УДЗ на невідбутий строк 10 місяців 25 днів; 03.12.2003 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився 22.10.2004 з Темнівської ВК Харківської області № 100, після відбуття строку покарання; 22.10.2008 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 30.08.2011 з Темнівської ВК Харківської області № 100, після відбуття строку покарання; 11.07.2012 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту; 08.07.2013 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 24.06.2014 року з Харківської ВК № 43, згідно ст.2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.06.2014 року, звільнений від покарання; 31.01.2013 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 6 місяців арешту; 05.03.2013 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, згідно ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014, на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.06.2014 звільнений від покарання; 13.07.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, звільнився за відбуттям строку покарання 09.11.2016; 27.04.2017 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту - строком на 6 місяців, 27.11.2017 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
18 липня 2017 року близько 17 годині 30 хвилині ОСОБА_5 , знаходився в торговому залі СМ «Брусничка», розташованому по вул. Клочківська, 276-Б, в м. Харкові, де в нього виник раптовий умисел на викрадення чужого майна. Після чого останній, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів вирішив таємно заволодіти двома палками ковбаси «Московська», що належать магазину «Брусничка» ТОВ «Український Рітейл».
Реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, ОСОБА_5 , пересуваючись по торгівельному залу вищезазначеного магазину підійшов до холодильників з ковбасними виробами, звідки взяв дві палки ковбаси «Московська», вагою 0,845 кг, вартість якої, згідно судово-товарознавчої експертизи № 6241 від 26.12.2016, становить 583 грн., та заховавши їх собі під сорочку, виніс в за лінію кас СМ «Брусничка» TOB «Український Рітейл», не оплативши вищевказаний товар. В цей час його дії були помічені адміністратором вказаного магазину ОСОБА_6 , яка повідомила про дії ОСОБА_7 охоронця ОСОБА_8 , який кинувся за ним та кричав йому в слід про необхідність зупинитися. В цей час ОСОБА_5 , усвідомлюючи те, що його дії перестали бути таємними та він діє відкрито, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, прибавив швидкість та вибіг з приміщення магазину, де був зупинений охоронцев ОСОБА_8 та адміністратором ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_9 довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив що вчинив грабіж у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. 18 червня 2017 року, близько 17 час від йшов на автобусну зупинку по вул. Клочківська та зайшов до магазину «Брусничка» купити пляшку води. Знаходячись в приміщені торговельного залу, проходячи біля ковбасного відділу, взяв дві палки ковбаси і сховах під сорочку. На виході був затриманий охоронцями магазину.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України (грабіж), тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , не одружений, не працюючий, зареєстрований у Харківській області, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставиною яка обтяжує покарання є рецидив злочинів.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Проаналізувавши зазначені обставини, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, наведених вище даних про особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, висловлену під час судових дебатів, з метою досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відповідно до ст. 124 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави. Під час досудового розслідування проведено судово-товарознавчу експертизу №14982/15067-15068 від 28.08.2017, вартістю 297 грн. 00 коп., яка виконана за рахунок коштів Державного бюджету України.
Долю речових доказів: дві палки с/к ковбаси «Московская», які передані під розписку власнику, суд вирішує на підстав ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань з урахуванням строку невідбутої частини покарання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 27.11.2017 року остаточне покарання у виді чотирьох років та одного дня позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 16.08.2017 року.

Запобіжний захід у вигляді утримання під вартою ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в умовах СІЗО УДПтС України в Харківській області № 27.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведено судово-товарознавчої експертизи №14982/15067-15068 від 28.08.2017, вартістю 297 грн. 00 коп.
Речовий доказ: дві палки с/к ковбаси «Московская» - вважати повернутим володільцю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурорам негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1